ВИРОК

Іменем України

27.12.2024 м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження №0000848 від 24.08.2024про обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сопошин Жовківського району Львівської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

24.08.2024 близько 19:36 год. водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,та рухаючись ним по вул. Науковій неподалік буд. №64 А в напрямку вул. Кульпарківська у м. Львові, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: Розділу 1 п 1.5; Розділу 2 п. 2.3 д); Розділу 8 п.8.1, п.8.7.3 (ґ,е), п.8.10, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, рухаючись у населеному пункті в крайній правій смузі для руху, через регульований пішохідний перехід на жовтий сигнал світлофора, який вже забороняє рух, а в подальшому і на червоний сигнал світлофора, який теж забороняє рух, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 Додаток №2 ПДР України, в результаті чого відбувся наїзд на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які рухалися в межах регульованого пішохідного переходу на дозволений для пішоходів (зелений) сигнал світлофора справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_9 загинув на місці пригоди, а потерпіла ОСОБА_10 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні суду надано угоду про визнання винуватості від 24.12.2024, укладену між виконувачем обов`язків прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_11 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000848 від 24.08.2024, отримавши письмові згоди потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо можливості укладення угоди про визнання винуватості між прокурором з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_8 , який діючи добровільно, за участі його захисника, адвоката ОСОБА_4 з іншого боку, та до якої сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , з врахуванням того, що він обвинувачується у вчиненні необережного тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого; повністю він визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України; щиро кається, засуджує свою поведінку щодо не вжитих заходів для безпечного керування транспортним засобом, як джерелом підвищеної небезпеки, щиро покаявся у вчиненому; добровільного відшкодував завдані кримінальним правопорушенням збитки, потерпілі у письмових заявах висловили позицію щодо відсутності претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, у зв?язку із чим цивільний позов у кримінальному провадженні заявлятися не буде, та враховують наявність суспільного інтересу у забезпеченні швидкого судового провадження, якому буде сприяти розгляд та вирішення кримінального провадження у судовому засіданні без виклику всіх учасників кримінального провадження та дослідження всіх доказів, вказане слугуватиме безумовному додержанню розумних строків судового провадження, які відносяться до загальних засад кримінального провадження відповідно до ст. 7 КПК України. Під час вирішення питання щодо виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 та можливості звільнення його від відбування покарання, сторонами враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (необережний тяжкий злочин), даних про особу обвинуваченого (раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, пенсіонер, особа похилого віку), відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність обставин, що пом?якшують покарання, зокрема, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Таким чином, сторони, з урахуванням вищенаведених обставин, погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки, та із звільненням його, на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, а також погоджуються, що іспитовий строк та обов?язки, передбачені ст. 76 КК України мають визначатися судом за результатами вирішення питання про затвердження цієї угоди.

Обвинувачений ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні підтримав дану угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та пояснив, що він повністю розуміє права, надані законом, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості від 24.12.2024, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, а тому просить затвердити таку угоду.

Захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні просив затвердити укладену угодупро визнання винуватості від 24.12.2024, вказавши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні дану угоду підтримав, вказав на її відповідність вимогам КПК України, добровільність укладення, належність кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яка підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник, адвокат ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні підтримали угоду про визнання винуватості від 24.12.2024, та не заперечили проти затвердження судом угоди з погодженим сторонами угоди покарання.

Потерпіла ОСОБА_10 у підготовче судове засідання не з`явилась, втім подала заяву про розгляд справи без її особистої участі, та зазначає, що ОСОБА_8 попросив у неї пробачення, вони примирилася, претензій матеріального та морального характеру вона до обвинуваченого немає.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюються.

Відповідно до наведеного вище та обставин пред`явленого обвинувачення, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_8 , будучи особою, яка керувала транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 та заподіяв середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_10 , а тому його дії правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 2 ст. 286 КК України.

За п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів без будь-яких умов.

Судом встановлено, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості від 24.12.2024 є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів.

Встановлено, що сторонам угоди відомо та зрозуміло, що відповідно до вимог статті 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку, згідно з положеннями частини 4 статті 394 та частини 3 статті 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України. В угоді сторонами обумовлено також і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Крім того, ОСОБА_8 роз`яснено вимоги ст. 473, ч.4 ст.474, ч.5 ст. 474, ст. 476 КПК України.

Суд вважає, що укладена угода відповідає нормам КК України та інтересам суспільства і в частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім, сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Згідно з частиною 5 статті 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Питання призначення покарання суд вирішує також з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами, відповідно до норм статті 50 КК України.

Відтак, суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, що є виключно судовою дискрецією у кримінальному судочинстві і охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 право керувати транспортним засобом є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності".

В постанові Третьої судової палати ККС ВС від 15.01.2020 у справі 161/537/18, провадження № 51-4055км19 вказав, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання. Також колегія суддів зазначила, що закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Існування цієї обставини потребує лише більш виваженого підходу під час обрання заходу примусу, з урахуванням загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні даної угоди, передбачених частиною 7 статті 474 КПК України, а тому, дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого йому обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, беручи до уваги особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є пенсіонером, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, злочин скоєно ним вперше з необережності, добровільно відшкодував потерпілим збитки, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, відсутність, наявність згоди потерпілих на укладення угоди та призначення покарання, суд дійшов до висновку про необхідність її затвердження, шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробувальним терміном та покладення обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Скасувати повністю дію ухвали про арешт на майна.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст.100, 124, 183, 472, 473, 474, 475 КПК України -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.12.2024, укладену між виконувачем обов`язків прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_11 ,та обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з участю захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000848 від 24.08.2024.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати повністю дію ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.08.2024 у справі № 461/6960/24, провадження №1-кс/461/5201/24, а саме скасувати арешт на автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 .

Речовий доказ по справі, а саме автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_1 вважати повернутим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якого такий знаходиться на зберіганні.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у зв`язку з проведенням експертиз, на загальну суму 24 901,25 гривень стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, потерпілим, захиснику та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1