Єдиний унікальний номер 722/466/25
Номер провадження 1-в/722/114/25
УХВАЛА

27 лютого 2025 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни клопотання в.о. начальника державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства України щодо внесених змін згідно Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м.Тобольськ, Тюменської області, РФ, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого,

ВСТАНОВИВ:

В.о. начальника ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_5 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, у якому, посилаючись на вимоги Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, що набрав чинності 09.08.2024 року, а також на положення ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, просив звільнити засудженого ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання за ч.1 ст.185 КК України, призначеного вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.01.2020 року, на підставі ч.2 ст.74 КК України у зв`язку із усуненням караності діяння, за яке він був засуджений та невідбута частина покарання якого приєднана до вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.05.2021 року на підставі ст.71 КК України, а відповідно вирок від 26.05.2021 року на підставі ч.4,1 ст.70 КК України приєднано до вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.09.2021 року.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити.

Представник виправної колонії та засуджений в судове засідання не з`явилися, подавши до суду письмові заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Заслухавши думку прокурора та дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20.01.2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і на підставі цього призначено йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі з випробувальним терміном на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.05.2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2020 року та визначено ОСОБА_4 за сукупністю вироків до відбуття остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31.05.2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.09.2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4, ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2021 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки та вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2021 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 19.10.2021 року.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч.1ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» № 3886-IX від 18 липня 2024 року відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частина 2 ст. 51 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за дію, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Неоподаткований мінімум доходів громадян це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Як вбачається із мотивувальної частини вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20.01.2020 року дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке мало місце 25.10.2019 року на суму 256 грн. 67 коп.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2019 року складав 960,50 грн. (1921,00 грн. - розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2019 х на 50%). Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 960,50 грн. х 2 = 1921,00 грн.

Ураховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення ч. 2 ст. 4 КК України та ч. 1 ст. 5 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вартістю до 1921,00 (одна дев`ятсот двадцять одна) гривні на час, до якого відносять інкриміноване ОСОБА_4 діяння, яке 25.10.2019 року на суму 256 грн. 67 коп., кваліфікувалося б за ст. 51 КУпАП.

Відповідно до мотивувальної частини вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.05.2021 року дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, яке мало місце 02.02.2020 року на суму 5871 грн. 94 коп.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2020 року складав 1051,00 грн. (2102,00 грн. - розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020 х на 50%). Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1051,00 грн. х 2 = 2102,00 грн.

Відтак, загальна сума заподіяної ОСОБА_4 шкоди потерпілому, становить 5871 грн. 94 коп., тобто перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного року, у якому ним було скоєно злочин, отже вказані діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ залишаються кримінально-караними на час звернення із вказаним клопотанням.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за ч.1 ст.185 КК України, призначеного вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20.01.2020 року, у зв`язку із усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Відтак, ОСОБА_4 слід вважати засудженим вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.09.2021 року за ч.2 ст.186 КК України, ч. 4, ч. 1 ст. 70 КК України із призначенням покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст.5,ч. 2 ст.74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м.Тобольськ, Тюменської області, РФ, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , молдаван, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, від подальшого відбування за ч.1 ст.185 КК України, призначеного вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20.01.2020 року у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м.Тобольськ, Тюменської області, рф, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, засудженим за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.09.2021 року за ч.2 ст.186 КК України, ч. 4, ч. 1 ст. 70 КК України, на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1