УХВАЛА

09 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 161/16879/23

провадження № 51-5323 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 квітня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року,

встановив:

У поданій скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 та ч. 3 цієї статті.

Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: обґрунтування вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Проте наведених положень процесуального закону засудженим не дотримано.

Як убачається зі змісту поданої скарги, засуджений заперечує відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, вказує на неповноту судового розгляду, що в силу статті 433 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Посилаючись на порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені місцевим судом, засуджений не обґрунтовує таких порушень, які з огляду на положення статей 412, 415 КПК є істотними та тягнуть за собою скасування рішення цього суду. Засуджений хоча й посилається на порушення пункту 2 ч. 1 ст. 415 цього Кодексу, однак не обґрунтовує його з посиланням на положення ст. 75 КПК з огляду також рішення місцевого та апеляційного суду, про що зазначено у касаційній скарзі.

З долучених до касаційної скарги копій судових рішень вбачається, що вирок щодо засудженого ОСОБА_4 був предметом перевірки в порядку апеляційної процедури. Однак, заперечуючи, у тому числі, й законність ухвали апеляційного суду, скаржник не зазначає, яких саме порушень припустився суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок місцевого суду щодо нього, з огляду на положення статей 94, 370, 404, 405, 413, 419 КПК, не вказує, які доводи апеляційної скарги залишились поза увагою цього суду.

За змістом ч. 3 ст. 427 КПК засуджений має зазначити чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 квітня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3