ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/588/25 Справа № 203/635/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2025 року про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження № 000000 15 січня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 15 - частини 3 статті 332 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді накладено арешт (з тимчасовим позбавленням права користування та розпорядження) на автомобіль марки «Tesla S» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ; VIN: НОМЕР_2 ), право власності на який зареєстроване за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що у провадженні СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 15.01.2025 перебуває кримінальне провадження №0000003. 29 січня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 332 КК.

Органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваному на праві спільної сумісної власності належить автомобіль марки «Tesla S» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ; VIN: НОМЕР_2 ), право власності на який зареєстроване за його дружиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Аналізуючи диспозицію приведеної вище норми, а також встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заявленого прокурором клопотання, оскільки зазначений об`єкт матеріального світу належить останньому і відповідає критерію, визначеному статтею 170 КПК.

При цьому з огляду на властивості зазначеного автомобіля суд вважає за необхідне зобов`язати старшого слідчої групи та процесуального керівника у кримінальному провадженні забезпечити нормальні умови його зберігання зокрема, систематичне його заряджання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження з підстав того, що останній день строку апеляційного оскарження припав на вихідний день, тому скарга за правилами ч. 7 ст. 115 КПК подана в перший робочий день. Ставить питання про скасування ухвали слідчого судді з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить доводи, зміст яких полягає у тому, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, невмотивованою та не відповідає вимогам ст. 170-173 КПК. Зазначає, що вказаний автомобіль не відповідає ознакам речового доказу, визначених ст. 98 КПК. Посилається на положення ч. 10 ст. 170 КПК і вказує, що вказаний автомобіль належить добросовісному набувачу, тому його арешт є безпідставним. Зазначає про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, ст. 332 КК і відсутність у справі належних доказів такої підозри. Вказує, що зберігання автомобіля у сторони обвинувачення потягне його пошкодження, оскільки він потребує спецільного режиму заряджання акумулятора.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити.

Прокурор про час і дату судового засідання повідомлений належним чином, до суду не з`явився, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

За змістом ч. 7 ст. 115 КПК якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день.

Оскаржена ухвала постановлена 25 лютого 2025 року, останній день п`ятиденного строку апеляційного оскарження припадає на 02 березня 2025 року (неділя вихідний день), апеляційна скарга подана 03 березня 2025 року, тобто в перший робочий день, у зв`язку з чим та відповідно до ч. 7 ст. 115 КПК, апеляційна скарга захисника подана в межах строків апеляційного оскарження.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що строк апеляційного оскарження не пропущений, а відтак клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження суд залишає без розгляду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає їх частково обґрунтованими, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з наступним підстав.

За змістом ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема підстави застосування арешту майна; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

За вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів провадження слідує, що у провадженні СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 15.01.2025 перебуває кримінальне провадження №0000003. 29 січня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 332 КК.

Аналізуючи диспозицію приведеної вище норми, а також встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заявленого прокурором клопотання, оскільки зазначений об`єкт матеріального світу належить останньому і відповідає критерію, визначеному статтею 170 КПК.

Відповідно до п. 3 ч. 2, ч. 5 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Прокурор звернувся з клопотання до слідчого судді про арешт вказаного майна з підстав, визначених п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК, а саме з метою конфіскації майна як виду покарання.

Санкція частини 3 статті 332 КК передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

29 січня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 332 КК, чим підтверджується підстава, передбачена п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК для накладення арешту на вищевказане майно, тому апеляційний суд погоджується з рішенням слідчого судді про накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваному на праві спільної сумісної власності належить автомобіль марки «Tesla S» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ; VIN: НОМЕР_2 ), право власності на який зареєстроване за його дружиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Неможливо застосувати конфіскацію до автомобіля, який є спільною сумісною власністю подружжя, а також неможливо виділити належну обвинуваченому частку, оскільки автомобіль з огляду на положення ст. 183 Цивільного кодексу України, є неподільною річчю

Водночас відповідно до абз. 3 п. 6-1 ч. 9 ст. 100 КПК, якщо суд визнає відсутність законних підстав набуття прав на частину майна, то конфіскується ця частина майна засудженого, а у разі неможливості виділення такої частини - її вартість. У разі неможливості конфіскації майна, законність підстав набуття прав на яке не було підтверджено, на засудженого покладається обов`язок сплатити вартість такого майна.

З матеріалів справи слідує, що підозрюваному на праві спільної сумісної власності належить автомобіль марки «Tesla S» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ; VIN: НОМЕР_2 ), титульним власником якого є його дружина ОСОБА_8 .

Крім того, в клопотанні про арешт майна прокурор посилається на те, що ж достатні підстави вважати, що вищезазначена майно набуто кримінально протиправним шляхом. Такі доводи клопотання апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на той факт, що відомості в ЄРДР внесені 15.01.2025 за епізодом від 28.01.2025, тоді як відповідно до картки реєстрації транспортного засобу свідоцтво про реєстрацію видано 19.05.2022, тобто більше ніж за два роки до розслідуваних обставин.

Вищезазначені обставини та положення процесуального закону залишились без належної оцінки слідчим суддею, тому апеляційний суд не може погодитись із обраним слідчим суддею способом накладення арешту на майно, а шляхом заборони його володіння та користування.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

При вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, зокрема розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (зміст положень ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК).

Проте накладаючи арешт шляхом тимчасового права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, слідчий суддя не виконав вимоги кримінального процесуального закону щодо розумності та співрозмірністі обмеження права власності завданням кримінального провадження та застосував спосіб арешту майна, який не є найменш обтяжливим, який призвів до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, в даному випадку іншого власника майна ОСОБА_8 .

З огляду на властивості зазначеного автомобіля рішення слідчого судді про зобов`язання старшого слідчої групи та процесуального керівника у кримінальному провадженні забезпечити нормальні умови його зберігання зокрема, систематичне його заряджання, на думку колегії суддів, не є ефективним способом запобігання псування такого майна, оскільки фактично не можливо проконтролювати як власником майна, так і судом виконання судового рішення в цій частині.

Завданнями кримінального провадження зокрема, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України). Встановлення обмежень прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Конституційний Суд України зазначав, що „обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права (абзац третій підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016).

У Рішенні Конституційного Суду України (Перший сенат) від 5 червня 2019 року № 3-р(I)/2019 вказано, що „право власності не є абсолютним, тобто може бути обмежене, однак втручання у це право може здійснюватися лише на підставі закону з дотриманням принципу юридичної визначеності та принципу пропорційності, який вимагає досягнення розумного співвідношення між інтересами особи та суспільства. При обмеженні права власності в інтересах суспільства пропорційними можуть вважатися такі заходи, які є менш обтяжливими для прав і свобод приватних осіб з-поміж усіх доступних для застосування заходів" (абзац сьомий підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини).

Отже, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення клопотання слідчого, а саме накладення арешту на вказане майно, шляхом заборони його відчуження та розпорядження, залишивши право володіння та користування таким майном його власникам.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про скасування ухвали слідчого судді та відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК постановляє нову ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника та її часткове задоволення, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись статтями 170, 172, 173, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2025 року про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження № 0000003 від 15 січня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 15 - частини 3 статті 332 Кримінального кодексу України скасувати.

Постановити нову, якою задовольнити частково клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000003.

Накласти арешт з тимчасовим позбавленням права відчуження та розпорядження на автомобіль марки «Tesla S», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; VIN: НОМЕР_2 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернувши його на відповідальне зберігання власнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4