Справа № 344/4788/25
Провадження № 1-кс/344/2312/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділу Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 із застави на тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000027 від 05 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Доводи клопотання.

Слідчий за погодженням з прокурором звернулася до суду з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначила, що слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000027 від 05 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи

незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив новий умисний, корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, 18.12.2024 близько 20 год 46 хв ОСОБА_4 , перебуваючи на прилеглій території закладу «Beer Set», що за адресою: м. Івано-Франківськ,

вул. Вовчинецька, 194, побачив поруч із вхідними дверима велосипед марки «Discоvery» чорного кольору із зеленими вставками, який належить

ОСОБА_8 . Після чого у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України №740/2024 від 28.10.2024, затвердженим Законом України № 4024-ІХ від 29.10.2024), діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного збагачення, таємно викрав велосипед марки «Discovery», моделі «Amulet», чорного кольору, вартістю 3874 гривні.

У подальшому ОСОБА_4 з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, яким розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану вище суму.

У вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, з середньою спеціальною освітою, непрацюючий, неодружений, раніше судимий.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого від 07.01.2025, протоколом огляду предмета від 07.01.2025, протокол огляду предмета від 08.01.2025, протоколом огляду місця події від 08.01.2025, постановою про визнання речовими доказами від 08.01.2025, протоколом допиту свідка від 23.01.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.01.2025 та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

28 січня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

04 лютого 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області винесено ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 27.03.2025.

17 лютого 2025 року підозрюваним ОСОБА_4 було внесено визначену слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області UA0002265.

Відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 04 лютого 2025 року, у разі внесення застави, на підозрюваного до 27.03.2025 покладено обов`язки.

У подальшому в період часу з 10.03.2025 по 17.03.2025 ОСОБА_4 на телефонні дзвінки не відповідав, на вимогу слідчого не з`являвся. Крім цього, ОСОБА_4 за місцем фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , відсутній впродовж вказаного вище періоду часу.

У ході проведення оперативно-пошукових заходів, спрямованих на встановлення місця перебування ОСОБА_4 , позитивних результатів не було здобуто.

17 березня 2025 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000027 від 05 січня 2025 року зупинено, у зв`язку із оголошенням підозрюваного ОСОБА_4 в розшук, про що винесено вмотивовану постанову.

Під час досудового розслідування було встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Можливість підозрюваного ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування чи суду зумовлюється тим, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинений злочин, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, може намагатись уникнути покарання.

Можливість підозрюваного ОСОБА_4 незаконно впливати на потерпілого та свідка у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваному відомі їх анкетні дані та він шляхом вмовляння, залякування, може схиляти їх до зміни власних показань, що може істотно вплинути на досудове розслідування. Оцінюючи наявність цього ризику, варто врахувати, що ризик впливу на потерпілого та свідка існує не лише на етапах досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду.

Можливість підозрюваного ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що у підозрюваного відсутнє офіційне місце працевлаштування, а отже і джерело доходу, у зв`язку з чим підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність чи вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою незаконного збагачення.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово раніше судимий, а саме:

- 07.10.2020 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, із застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік;

- 15.10.2024 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України до покарання у виді штрафу у розмірі 17000грн.

Також на розгляді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебувають обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить змінити раніше обраний відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 60 діб.

На підставі протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 19 березня 2025 року, дану справу переданому слідчому судді ОСОБА_1 .

Позиція учасників справи у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання, пояснив, що 01 квітня 2025 року підозрюваного було затримано, під час досудового розслідування отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, просив клопотання задовольнити у повному обсязі та змінити запобіжний захід у вигляді застави на тримання під вартою, а також звернути в дохід держави заставу, внесену підозрюваним.

У судовому засіданні підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У судовому засіданні захисник підтримав позицію підозрюваного та просив відмовити у задоволенні клопотання, пояснив, що ризики нічим не підтверджені, просив застосувати до підозрюваного більш м`якіший запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Оцінка та висновки слідчого судді.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, слідчий суддя виходить з наступного.

За змістом статей 131-132 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У відповідності з положеннями частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 177 Кримінального процесуального кодексу України).

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу

Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Щодо порушення підозрюваним ОСОБА_4

покладених на нього обов`язків при застосуванні запобіжного заходу (застави).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 186 Кримінального процесуального кодексу України, застава є запобіжним заходом.

Згідно частини першої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Аналіз норм Кримінального процесуального кодексу України переконує суд у тому, що на обвинуваченого законом покладено два види процесуальних обов`язків, які умовно можна поділити на: (1) обов`язки, встановлені законом (стаття 42 Кримінального процесуального кодексу України) та (2) обов`язки, покладені судом (стаття 194 Кримінального процесуального кодексу України).

Ураховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшла висновку, що запобіжний захід у вигляді застави забезпечує виконання обвинуваченим обов`язків, наведених у попередньому пункті ухвали.

Прокурор, обґрунтовуючи клопотання, посилався на те, що підозрюваний порушив умови обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Вирішуючи це питання, слідчий суддя установила наступні обставини.

04 лютого 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області винесено ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 27.03.2025.

17 лютого 2025 року підозрюваним ОСОБА_4 було внесено визначену слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області заставу у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області UA0002265.

Відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 04 лютого 2025 року, у разі внесення застави, на підозрюваного до 27.03.2025 було покладено наступні обов`язки:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

У період часу з 10.03.2025 по 17.03.2025 ОСОБА_4 на телефонні дзвінки не відповідав, на вимогу слідчого не з`являвся. Крім цього, ОСОБА_4 за місцем фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , був відсутній впродовж вказаного періоду часу.

У ході проведення оперативно-пошукових заходів, спрямованих на встановлення місця перебування ОСОБА_4 , позитивних результатів не було здобуто.

Ухвалою слідчого судді від 19 березня 2025 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою.

Підозрюваний у судовому засіданні підтвердив, що він дійсно був відсутній за своїм місцем проживання, оскільки у той час був у своїх знайомих.

Пояснюючи причину відсутності за місцем свого проживання, підозрюваний пояснив, що трапилася пожежа та він загубив телефон. При цьому жодних доказів на підтвердження наведеного стороною захисту не було надано.

Також у судовому засіданні не було встановлено наявність поважних причин невиконання обов`язків, встановлених ухвалою слідчого судді.

На переконання слідчого судді, невиконання підозрюваним встановлених судовим рішенням обов`язків є суттєвим порушенням, адже унеможливлює у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, досягнути дієвості кримінального провадження.

Щодо звернення застави в дохід держави.

Оскільки слідчий суддя встановила факт невиконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язку, покладеного на нього судом при застосуванні запобіжного заходу, тому слід з`ясувати наслідки такого невиконання.

Так, відповідно до частин восьмої-дев`ятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

На підставі наведених вище норм Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя дійшла висновку, що у разі порушення умов застави (зокрема, якщо обвинувачений порушив покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки), суд застосовує заходи кримінально-процесуальної відповідальності та звертає заставу в дохід держави.

Вирішуючи питання звернення застави, суд враховує, що згідно довідки про звільнення підозрюваного ОСОБА_4 було звільнено з під варти та застосовано запобіжний захід у вигляді застави у зв`язку зі сплатою 60 560,00 гривень на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2025 року.

З огляду на те, що підозрюваний не виконав обов`язок, покладений на нього судом при застосуванні запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що належною реакцією суду на порушення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків буде звернення в дохід держави застави, а саме у розмірі 60 560,00 гривень.

Слідчий суддя вважає, що такий вид (розмір) кримінально-процесуальної відповідальності узгоджується з принципом пропорційності, адже при цьому буде враховано обставини допущеного порушення (його тривалість, повторність, ступінь і форму вини, характер порушеного обов`язку, негативні наслідки для кримінального провадження, що настали чи могли настати від такого порушення тощо) та мети, заради якої застосовувався відповідний обов`язок.

Щодо застосування запобіжного заходу.

Згідно частини десятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Слідчий суддя дійшла висновку про необхідність звернення застави в дохід держави, а тому також належить з`ясувати, який запобіжний захід має діяти щодо підозрюваного надалі.

Перш за все, слідчий суддя зауважує, що дієвість кримінального провадження не в останню чергу залежить від виду запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого.

Проте обставини, досліджені під час розгляду справи, свідчать про недієвість застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки не здатен забезпечити виконання підозрюваним на нього процесуальних обов`язків.

Стаття 176 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що запобіжними заходами є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Також слідчий суддя зазначає, що відповідно до статті 8 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як визначено у частині першій статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Щодо наявності ризиків.

Відповідно до частини першої-другої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи із приписів статті 184 Кримінального процесуального кодексу України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризик переховування підозрюваного від

органів досудового розслідування та суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності цього ризику слідчий суддя враховує те, що підозрюваний підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного ОСОБА_4 та характером і тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків

у цьому ж кримінальному провадженні.

Даний ризик, передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, підтверджується тим, що підозрюваному відоме місце проживання потерпілого та свідків.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілого та свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на потерпілого та свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя, оцінюючи наявність даного ризику, враховує те, що у підозрюваного відсутнє офіційне місце працевлаштування, а отже і джерело доходу, у зв`язку з чим підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність чи вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою незаконного збагачення.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України, є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років.

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування, прокурором доведено наявність ризиків, які існують та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, тому слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не зможе забезпечити цілей кримінального провадження і не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

При цьому застосування інших запобіжних заходів також є неможливим в силу наступних обставин.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органу досудового розслідування та до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки, а також буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також у даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що раніше до підозрюваного був застосований даний запобіжний захід, умови якого останнім були порушені, у зв`язку з чим застосування застави як основного запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні було недієвим.

Застосування ж запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У той же час обставини, що зазначені стороною захисту, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрюваного, а також пом`якшують покарання, проте не виключають наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і самі по собі є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного, виходячи з конкретних обставин справи.

Отож доводи захисту в сукупності з іншими вищевказаними обставинами не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу, тяжкість злочину, міцність соціальних зв`язків підозрюваного та характеризуючі його особу дані, стан здоров`я, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, та відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та встановлені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Щодо визначення розміру застави.

Визначаючись із тим, чи слід призначити підозрюваному розмір застави, як альтернативу триманню під вартою, слідчий суддя виходить із такого.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).

Відповідно до частини третьої-четвертої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави, у відповідності до пункту 2 частини п`ятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно частини десятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

З огляду на це, слідчий суддя дійшла висновку, що, незважаючи на те, що ОСОБА_4 раніше порушив умови застосованого щодо нього запобіжного заходу у вигляді застави, підозрюваному все ж таки варто визначити розмір застави. Проте, розмір застави, яку слід визначити ОСОБА_4 повинен у повній мірі гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У цьому зв`язку суд зауважує, що попередній розмір застави, визначений в ухвалі від 04 лютого 2025 року, не забезпечив виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, зважаючи на обставини та тяжкість кримінального правопорушення, який інкримінується підозрюваному та його наслідки, характеристику підозрюваного та його майновий і сімейний стан, стан здоров`я, з огляду на вимоги щодо того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього, то слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, передбачений для даної категорії злочинів в межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень нуль копійок.

Окрім цього, слідчий суддя відповідно до частини третьої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України вважає за необхідне, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до частини четвертої статті 202 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

За змістом частини другої статті 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Таким чином, строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту взяття під варту в залі суду, а саме з 01 квітня 2025 року.

Підсумовуючи все вищенаведене, слідчий суддя вважає, що поза розумним сумнівом більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, тому клопотання підлягає задоволенню і слід змінити запобіжний захід, застосований ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2025 року до підозрюваного ОСОБА_4 , на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 травня 2025 року включно, але виключно в межах строку досудового розслідування, та визначити розмір застави у межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з вищевикладеного, на підставі статей 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись статтями 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Змінити запобіжний захід, застосований ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2025 року до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 травня 2025 року включно.

Підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою рахувати з дня фактичного затримання ОСОБА_4 , тобто з 01 квітня 2025 року

Тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Звернути в дохід держави заставу та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, внесену 17 лютого 2025 року на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу в межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень нуль копійок у національній грошовій одиниці, яку необхідно внести на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в національній грошовій одиниці (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- не покидати без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду територію Івано-Франківської області;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця служби;

- утриматися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, що підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Строк дії ухвали до 30 травня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 04 квітня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1