Єдиний унікальний номер справи 185/1796/25
Провадження № 1-кп/185/853/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у період воєнного стану в залі в м.Павлограді Дніпропетровської області кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0000212 від 05 лютого 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянки України, з повною середньою освітою, розлученої, непрацюючої, раніше не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

18 грудня 2024 року близько 11.00 год. обвинувачена ОСОБА_3 знаходилась біля магазину «Привоз» за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Будівельна, - та звернула увагу на те, що на землі біля вказаного магазину лежить банківська картка банку АТ «А-банку», яка належить потерпілому ОСОБА_6 . В цей час у обвинуваченої ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану та звернення його на свою користь. В послідуючому обвинувачена ОСОБА_3 , оглянувши викрадену пластикову картку банку АТ «А-банку», яка належить потерпілому ОСОБА_6 , помітила, що в картку вмонтований електронний чіп для проведення безготівкового безконтактного розрахунку та у останньої виник злочинний умисел, спрямований на таємне, викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме грошових коштів з банківської карти банку АТ «А-банку» № НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2), яка згідно Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-ІІІ та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-111, є офіційним документом. Обвинувачена ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, взяла вищевказану банківську картку банку та таким чином привласнила її собі.

Крім того, у період часу з 18.12.2024 року 18.12 години до 01.02.2025 року 07.37 годину обвинувачена ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, розуміючи протиправний характер своїх дій, але не відмовляючись від них, в умовах воєнного стану, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи привласнену банківську картку, яка належить потерпілому ОСОБА_6 , у вищезазначений проміжок часу здійснила покупку товару у магазинах м.Павлограда Дніпропетровської області, зокрема ТОВ «Вигідна Покупка» (магазин «Аврора»), що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Західнодонбаська, 5-а; ТОВ «Сільпо-Фуд» (магазин Сільпо»), що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Незалежності, 166/1; ТОВ «ОМЕГА» (магазини «Варус»), що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Соборна, 97 та вул.Нова, 2в; кафе « Каспій », що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул.Європейська, 13; ТОВ «Вако Трейд 10» (магазин «Дивоцін»), що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Шевченка, 128; ФОП ОСОБА_7 (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), що розташований за адресою: АДРЕСА_2; ТОВ «Руш» (магазин «Єва»), що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Західнодонбаська. 5а та вул.Верстатобудівників, 8а; ТОВ «Фарма-кит» магазині «Аптека низьких цін» за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Верстатобудівників, 8а; магазину «OLLA», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Соборна, 97А; ТОВ «АТБ-Маркет» (магазин «АТБ»), що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.вулиця Нова, 2 а, вул.Преображенська, 3а та вул.Західнодонбаська, 3а; ТОВ «Фарма-кит» (магазин «Аптека копійка»), що розташований за адресою:Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул.Західнодонбаська, 3а, - розраховуючись коштами з банківської картки AT «А-банку» № НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2), безконтактним шляхом, яка належить потерпілому ОСОБА_6 , 84 транзакціями. Своїми умисними злочинними діями обвинувачена ОСОБА_3 спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 38 029, 23 гривень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані:

- за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану - за епізодом викрадення з 18.12.2024 року по 01.02.2025 року грошових коштів потерпілого ОСОБА_6 ;

- за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення та привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів - за епізодом викрадення та привласнення 18.12.2024 року банківської картки банку АТ «А-банку» № НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2), яка перебуває у законному володінні і користуванні потерпілого ОСОБА_6 .

18.02.2025 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472, 473 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою винуватість в повному обсязі у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченій за ч.1 ст.357 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік, за ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, сторони домовились остаточно призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладанням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, що їй інкриміновані, у вчиненому щиро розкаялась. Їй цілком зрозумілі її права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості вона буде обмежена в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Вона повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, а також вид покарання, яке буде застосовано до неї в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором вона уклала добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просила суд затвердити укладену між нею та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор просив затвердити укладену з обвинуваченою угоду про визнання винуватості та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_3 з призначенням їй покарання узгодженого сторонами в угоді.

Захисник також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченою угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову заяву, в якій підтвердив свою згоду, викладену в письмовій формі, щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченою, з запропонованим видом та розміром покарання погоджується, претензій до обвинуваченої не має.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, віднесення одного з них, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, до категорії кримінальних проступків, іншого за ч.4 ст.185 КК України - до категорії тяжких злочинів. Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду прокурору на укладення угоди.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачена ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченої є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченої - також її відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 18.02.2025 року, яка укладена між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченій ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання за ч.1 ст.357 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік, за ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладанням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18 лютого 2025 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , та обвинуваченою у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за №0000212 від 05 лютого 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 узгоджене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на неї обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк відраховувати з моменту проголошення вироку, тобто з 28.02.2025 року.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченою, її захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення їй наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1