СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/275/25
ун. № 759/141/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м.Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві під час судового розгляду у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2020 року за № 0001442 стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 397, ч. 2 ст. 365 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності,

за участю: прокурора ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_10 , представника цивільного відповідача ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2020 року за № 0001442 стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 397, ч. 2 ст. 365 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Через канцелярію суду 5 грудня 2024 року надійшло клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_7 клопотання підтримали та просили задовольнити. Також обвинувачена ОСОБА_4 показала, що суть обвинувачення їй зрозуміла, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, вона не визнає. Крім того, обвинувачена ОСОБА_4 показала, що вона розуміє підстави та наслідки звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, а також те, що підстава звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючою.

Прокурор ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_9 , обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представник цивільного відповідача ОСОБА_11 не заперечували щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо останньої.

Потерпілий ОСОБА_10 заперечував щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження щодо останньої, посилаючись на те, що вказане клопотання на його думку є передчасним, суд має провести судовий розгляд кримінального провадження у повному обсязі, а після цього повернутися до розгляду цього клопотання, тому відсутні підстави для звільнення останньої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2020 року за № 0001442, ОСОБА_4 інкриміновано вчинення в будь-якій формі перешкод до здійснення правомірної діяльності представника особи по наданню правової допомоги, вчинені службовою особою з використанням свого службового становища.

Так, 17.07.2020 о 13:56 на спецлінію «102» Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшло повідомлення від інспектора роти № 5 батальйону № 1 полку № 1 Управління патрульної поліції ОСОБА_3 про виявлення під час патрулювання з поліцейським роти № 5 батальйону № 1 полку № 1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_12 в складі екіпажу 0851 за адресою: м. Київ, вул. Булаховського, 32, двох осіб, а саме ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (яка представилася як ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), які повідомили, що можуть мати при собі речі, обіг яких заборонено чи обмежено, а саме наркотичні речовини.

За вказаним фактом на місце подій викликано слідчо-оперативну групу.

До ОСОБА_13 у невстановлений час, у період між 13:56 та 14:00, екіпажем 0851 застосовано спеціальний засіб - кайданки на підставі ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Також на місце подій для забезпечення проведення поверхневої перевірки з ОСОБА_14 як з особою жіночої статті відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» прибув екіпаж 0803 у складі інспекторів роти № 5 батальйону № 1 полку № 1 УПП у м. Києві (з ОПБ) ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

У цей же період часу на місце подій підійшов ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4661/10, видане 27.10.2011 на підставі рішення Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 228 від 27.10.20211, посвідчення адвоката України № 4661/10 від 27.10.2011), який представився адвокатом, надав для ознайомлення присутнім посвідчення адвоката та запитав, що відбувається та на яких підставах до ОСОБА_13 застосовано спеціальний засіб - кайданки.

ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_10 обставини виявлення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також підстави застосування спеціальних засобів - кайданок до ОСОБА_13 ОСОБА_16 повідомив ОСОБА_10 , що ОСОБА_13 на разі має статус затриманого та очікується прибуття слідчо-оперативної групи.

Після ознайомлення з ситуацією ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_13 та ОСОБА_14 надавати їм правову допомогу, на що останні погодились.

Таким чином, між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , а також ОСОБА_10 та ОСОБА_14 було укладено усні договори про надання правової допомоги у порядку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», як у невідкладному випадку з подальшим укладанням договору в письмовій формі протягом трьох днів (в подальшому, 20.07.2020, було укладено відповідні письмові договори).

За повідомленням ОСОБА_18 на місце подій приблизно о 14:20 прибула слідчо-оперативна група Святошинського УП ГУНП у м. Києві у складі інспектора відділу дізнання Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , оперуповноваженого Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , техніка сектору криміналістичного забезпечення СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві.

ОСОБА_16 повідомив особам, які прибули у складі слідчо-оперативної групи, обставини виявлення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , представивши також ОСОБА_10 їх захисником, який є адвокатом з відповідним посвідченням, який захотів представляти інтереси ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Почалася підготовка до проведення огляду місця подій.

У період з 14:44 до 15:03 ОСОБА_4 за участі ОСОБА_13 було проведено огляд місця події за адресою: м. Київ, вул. Булаховського , під час якого вилучено, зокрема, предмети та речовини, схожі на наркотичні. У період з 15:03 до 15:55 ОСОБА_4 складала протокол проведеного огляду місця подій.

Перед початком проведення огляду місця подій ОСОБА_4 , порушуючи вище перелічені норми законодавства, які забезпечують заборону вчинення перешкод до здійснення правомірної діяльності представника особи по наданню правової допомоги, а також права захисника надавати ефективну правову допомогу і реалізовувати надані ним ст. 46 КПК України та ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» права, зокрема права на участь у проведенні процесуальних дій, право фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь в порядку, передбаченому законом, умисно, достовірно знаючи, що ОСОБА_10 в даному випадку є представником особи, неправомірно повідомила останньому, що він заважає проводити слідчу дію.

Таким чином ОСОБА_4 умисно, усвідомлюючи своє втручання в правомірну діяльність представника особи, відмовила ОСОБА_10 в допуску до проведення огляду місця подій та наказала покинути місце проведення огляду, обґрунтовуючи свою позицію відсутністю у останнього належних повноважень на представлення інтересів ОСОБА_13 як його представника, відсутністю свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та договору про надання правової допомоги (ордеру), не зважаючи на пред`явлення ОСОБА_10 власного посвідчення адвоката, повідомлення про укладання усного договору про надання правової допомоги зі ОСОБА_13 у порядку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», як у невідкладному випадку з подальшим укладанням договору в письмовій формі протягом трьох днів (в подальшому, 20.07.2020, було укладено відповідний письмовий договір), та бажання брати участь у проведенні слідчої дії.

Таким чином, ОСОБА_4 умисно позбавила можливості ОСОБА_10 відповідно до закону реалізовувати свої повноваження представника особи в повному обсязі та вчинила перешкоди до здійснення його правомірної діяльності, не допустивши до проведення огляду місця подій за участі ОСОБА_13 .

Протягом проведення огляду місця події та під час складання протоколу, не зважаючи на неодноразові повторні вимоги ОСОБА_10 щодо його допуску до проведення слідчої дії, повторне пред`явлення ним посвідчення адвоката, повідомлення про укладання усного договору про надання правової допомоги зі ОСОБА_13 у порядку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», як у невідкладному випадку з подальшим укладанням договору в письмовій формі протягом трьох днів (в подальшому, 20.07.2020, було укладено відповідний письмовий договір), а також неодноразові заяви безпосередньо ОСОБА_13 щодо необхідності надання йому правової допомоги та допуску адвоката ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , продовжуючи діяти умисно, усвідомлюючи своє втручання в правомірну діяльність захисника ОСОБА_10 , умисно порушуючи вище перелічені норми законодавства, які забезпечують заборону вчинення перешкод до здійснення правомірної діяльності представника особи по наданню правової допомоги, а також права захисника надавати ефективну правову допомогу і реалізовувати надані ним ст. 46 КПК України та ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» права, зокрема права на участь у проведенні процесуальних дій, , право фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь в порядку, передбаченому законом, продовжувала не допускати ОСОБА_10 до проведення слідчої дії, повторно вимагаючи надання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та договору про надання правової допомоги (ордеру), а також додатково обґрунтовуючи свою позицію тим, що після прибуття в подальшому до Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві у ОСОБА_10 буде можливість укласти письмовий договір про надання правової допомоги, і тільки після цього вона буде з ним спілкуватись як з адвокатом, який представляє інтереси ОСОБА_13 .

Продовжуючи свою злочину діяльність ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи своє втручання в правомірну діяльність представника особи - ОСОБА_10 , який пред`явив власне посвідчення адвоката, усвідомлюючи, що він є адвокатом та уклав усний договір про надання правової допомоги зі ОСОБА_13 у порядку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», як у невідкладному випадку з подальшим укладанням договору в письмовій формі протягом трьох днів (в подальшому, 20.07.2020, було укладено відповідний письмовий договір), на неодноразові запитання ОСОБА_10 щодо запису його до протоколу огляду місця подій, ОСОБА_4 неодноразово неправомірно відмовляла та заборонила останньому здійснювати відеозапис на власний мобільний телефон з метою фіксування проведення процесуальної дії.

Одночасно ОСОБА_4 заявила ОСОБА_10 , що ОСОБА_13 , який продовжував перебувати у кайданках, на разі не вважається затриманим.

На початку проведення огляду місця подій, для забезпечення неправомірної вимоги ОСОБА_4 щодо недопущення ОСОБА_10 до проведення слідчої дії ОСОБА_3 , умисно порушуючи вище перелічені норми законодавства, які забезпечують заборону вчинення перешкод до здійснення правомірної діяльності представника особи по наданню правової допомоги, а також права захисника надавати ефективну правову допомогу і реалізовувати надані ним ст. 46 КПК України та ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» права, зокрема права на участь у проведенні процесуальних дій, право фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь в порядку, передбаченому законом, керуючись ст. 36 Закону України «Про Національну поліцію», умисно, усвідомлюючи своє втручання в правомірну діяльність представника особи по наданню правової допомоги, прийняв та оголосив ОСОБА_10 рішення щодо обмеження доступу останнього до місця події, де проводиться слідча дія, в радіусі п`яти метрів, обґрунтовуючи свою позицію відсутністю у ОСОБА_10 належних повноважень на представлення інтересів ОСОБА_13 як його представника, відсутністю свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та договору про надання правової допомоги (ордеру), не зважаючи на пред`явлення ОСОБА_10 власного посвідчення адвоката, повідомлення про укладання усного договору про надання правової допомоги зі ОСОБА_13 у порядку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», як у невідкладному випадку з подальшим укладанням договору в письмовій формі протягом трьох днів (в подальшому, 20.07.2020, було укладено відповідний письмовий договір), та бажання брати участь у проведенні слідчої дії.

В подальшому, під час проведення ОСОБА_4 огляду місця події та складання протоколу огляду місця події, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що ОСОБА_10 є адвокатом, усвідомлюючи, що ОСОБА_10 є адвокатом, усвідомлюючи, що ОСОБА_10 уклав усний договір про надання правової допомоги зі ОСОБА_13 у порядку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», як у невідкладному випадку з подальшим укладанням договору в письмовій формі протягом трьох днів (в подальшому, 20.07.2020, було укладено відповідний письмовий договір), умисно порушуючи вище перелічені норми законодавства, які забезпечують заборону вчинення перешкод до здійснення правомірної діяльності захисника чи представника особи по наданню правової допомоги, а також права захисника надавати ефективну правову допомогу і реалізовувати надані ним ст. 46 КПК України та ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» права, зокрема права на участь у проведенні процесуальних дій, право фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь в порядку, передбаченому законом, усвідомлюючи своє втручання в правомірну діяльність представника особи з надання правової допомоги, обмежував доступ ОСОБА_10 до місця проведення слідчої дії, періодично відштовхував при спробах останнього підійти до місця проведення огляду місця подій за участі ОСОБА_13 , з яким ним укладено договір про надання правової допомоги, безпідставно вимагаючи у нього документи, які підтверджують повноваження адвоката та повноваження на представлення інтересів ОСОБА_13 , не зважаючи на неодноразові вимоги ОСОБА_10 , пред`явлення ним посвідчення адвоката, повідомлення про укладання усного договору про надання правової допомоги, а також неодноразові заяви ОСОБА_13 щодо необхідності надання йому правової допомоги та допуску адвоката ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_3 , виконуючи незаконну вказівку ОСОБА_4 , умисно позбавив можливості ОСОБА_10 відповідно до закону реалізовувати свої повноваження представника особи з надання правової допомоги в повному обсязі та вчинив перешкоди до здійснення його правомірної діяльності, не допустивши ОСОБА_10 до проведення огляду місця подій за участі ОСОБА_13 .

Одночасно ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи своє втручання в правомірну діяльність представника особи з надання правової допомоги, безпідставно заявляв ОСОБА_10 про неможливість перевірити справжність документа, пред`явленого ОСОБА_10 , та що він може бути підробленим.

ОСОБА_10 повідомив, що у разі необхідності зазначені в посвідчені відомості можуть бути перевірені в Єдиному реєстрі адвокатів України, доступ до якого за посиланням є відкритим для будь-якої особи, однак його зауваження були проігноровані ОСОБА_3 .

Органом досудового розслідування вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 397 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суд від 24 травня 2018 року у справі №200/4664/14-к.

Частиною 1 ст. 285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Згідно з положеннями ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом.

У відповідності до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК України диференційовані строки давності, зокрема, три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Під час звільнення від кримінальної відповідальності суд повинен з`ясувати думку щодо такого звільнення у особи, яка від такої відповідальності може бути звільнена. У постанові колегії суддів Першої судової палати ККС Верховного Суду від 2 липня 2019 року (справа № 515/331/17, провадження № 51-27км19) зауважено, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи на відповідній підставі. Тобто, установивши обставини, що дають підстави для закриття справи, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) зробила висновок, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

Тобто, суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч. 1 ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до обвинувального акту, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення мало місце 17 липня 2020 року та дії останньої кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 397 КК України - вчинення в будь-якій формі перешкод до здійснення правомірної діяльності представника особи по наданню правової допомоги, вчинені службовою особою з використанням свого службового становища.

Санкція ч. 2 ст. 397 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 397 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Положеннями ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Крім того, при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням у справі «Грабчук проти України», відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується, а також рішенням у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення, термін позовної давності забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Така відмова може призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

З`ясувавши позицію обвинуваченої ОСОБА_4 , впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі вимог ст. 49 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, що є нереабілітуючою підставою.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 44, 49 КК України, ст. ст. 100, 124, 284-286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

ОСОБА_4 , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2020 року за № 0001442 стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України - закрити у зв`язку з її звільненням від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 21 березня 2025 року о 14 год. 40 хв.

Суддя: ОСОБА_1