1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/3486/24 1-кс/335/128/2025
08 січня 2025 року м. Запоріжжя
Старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , звернулась до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про арешт майна.
Запорізькою обласною прокуратурою за результатами опрацювання даних Google map та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру виявлено факт, який свідчить про можливе самочинне будівництво будівель АЗС та автомийки на земельній ділянці комунальної форми власності на території Запорізького району Запорізької області.
Право власності на вказану будівлю зареєстровано 09.02.2021 державним реєстратором виконавчого комітету Павлівської сільської ради Вільнянського району ОСОБА_5 .
Підставою для державної реєстрації слугували технічний паспорт та акт від 02.12.2020, виготовлені ТОВ «Укрспецекспертиза». Відповідно до указаних документів будівля операторської, літ. Б, збудована до 1991 року і не була врахована у технічному паспорті, бо була недобудованим об`єктом будівництва (відсутність оздоблення та покрівлі).
Відповідно до листа ТОВ «Укрспецекспертиза» віл 09.02.2024 на запит процесуального керівника у кримінальному провадженні, в архіві технічної документації ТОВ «Укрспецекспертиза» відсутні матеріали що до технічної інвентаризації за вказаною вище адресою, в архіві бухгалтерських документів ТОВ «Укрспецекспертиза» відсутні відомості що до ділових співвідносин з контрагентом ТОВ «Сіоіл». Технічний паспорт за реквізитами, зазначеними у запиті не було виготовлено підприємством ТОВ «Укрспецекспертиза».
На лист процесуального прокурора у кримінальному провадженні Міністерством юстиції України 01.08.2024 проведено камеральну перевірку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора ОСОБА_5 якою встановлено, що державним реєстратором при проведенні державної реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна будівлю операторської літ. Б, розташовану по вул. Українська, 2з у смт Балабине Запорізького району Запорізької області, порушено вимоги ст.ст. 3, 10, 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон), п.п. 12, 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі Порядок),оскільки проведено державну реєстрацію права власності за відсутності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; за відсутності документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; без направлення відповідного запиту до органу, що проводив оформлення та/або реєстрацію прав про надання інформації, необхідної для державної реєстрації прав, що виникли до 01.01.2013.
У зв`язку з наявністю вказаних порушень наказом Міністерства Юстиції України від 01.08.2024 №2295/5 державному реєстратору ОСОБА_5 тимчасово блоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 місяці.
Тобто, державним реєстратором виконавчого комітету Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області ОСОБА_5 державну реєстрацію права власності ТОВ «Сіоіл» на об`єкт нерухомого майна будівлю операторської літ. Б, яка розташована за адресою: вул. Українська, 2з, смт Балабине, Запорізький район, Запорізька область, проведено з порушенням пунктів 12, 41 Порядку № 1127 та ст.ст. 3, 10, 23 Закону.
Згідно із п. 3 договору оренди від 30.01.2020, на земельній ділянці розміщений об`єкт нерухомого майна: недобудована будівля готельно-розважального комплексу.
Вбачається, що указана земельна ділянка незаконно передана в оренду ТОВ «Сіоіл» без проведення земельних торгів, оскільки відповідно до положень ст.ст. 120, 134 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення правовідносин) не підлягали передачі в користування на конкурентних засадах земельні ділянки комунальної та державної власності у разі розташування на цих землях об`єктів нерухомого майна, до яких об`єкти незавершеного будівництва не відносяться.
За інформацією Кушугумської селищної ради Запорізького району № 01-45/549 від 29.02.2024, 26.01.2024 представниками Кушугумської селищної ради здійснено виїзд за адресою: смт. Балабине, вул. Українська, 2з, за результатами огляду якої встановлено, що земельна ділянка розташована за межами населеного пункту, вздовж автомобільної дороги М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта. Земельна ділянка вільна від замощення, знаходиться у занедбаному стані. Наявні ознаки перекопування поверхневого шару, кущі та дерева поламані.
Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.
Враховуючи вищевказане нерухоме майно є речовими доказами, в розумінні ст. 98 КПК України, та як вони є предметами кримінального правопорушення, які зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в сукупності з іншими доказами.
На даний час існує сукупність підстав вважати, що зазначені вище об`єкти нерухомого майна зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є доказом його вчинення, оскільки є предметом протиправних дій, тому з метою збереження речових доказів зазначені речі підлягають арешту.
В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що зазначене нерухоме майно, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу та слідчим винесено відповідну постанову про визнання їх речовими доказами.
На підставі викладеного, слідчий просить:
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що розгляд клопотання можливий без участі власника майна.
Слідчий в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання про накладення арешту, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення, з наступних підстав.
Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівквій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
За ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.
При цьому, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках слідчого при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.
Крім того, відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Положення ч.4 ст.173 КПК України передбачають, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Надаючи оцінку доводам слідчого в частині необхідності встановлення заборони на користування майном, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено, що вказана заборона буде співмірною завданням кримінального провадження та не призведе до невиправданого та надмірного обтяження права власності для власників такого майна, з огляду на що, слідчий суддя не знаходить підстав для не встановлення заборони на користування арештованим майном.
Підстав сумніватися в не співмірності обмеження права власності, застосованого в такому вигляді, завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.
Керуючись вимогами ст.ст. 117, 170-173, 309, 395 КПК України,
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1