КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 10 грудня 2024 року, апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. П`ятихатки, Дніпропетровської обл., громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою залишено без задоволення клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонено йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 23:00 год., до 05:00 год., наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій воєнного, техногенного чи природного характеру та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 07 січня 2025 року включно.

Не погоджуючись з таким рішення, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 07 січня 2025 року, без визначення розміру застави.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованною, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Крім того, існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що підозрюваний уродженець м. П`ятихатки Дніпропетровської обл., постійного місця проживання у м. Києві не має, офіційно не працевлаштований.

Також, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час місцезнаходження усіх речових доказів або речей чи документів, органом досудового розслідування не встановлено.

При цьому, ОСОБА_6 може впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується показами потерпілого, який зазначив про те, що під час вчинення злочину, особи здійснювали на нього моральний тиск та змушували повідомити місце проживання, а в разі звернення до правоохоронних органів, вони спричинять шкоду потерпілому та його близьким.

Звертає увагу на те, що один із підозрюваних у кримінальному провадженні здійснив дзвінок до потерпілого і висловлював обурення тим, що він звернувся до правоохоронних органів.

При цьому, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочин у якому підозрюється.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження, відомості про яке 25 жовтня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування під № 0002181, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України.

08 листопада 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

08 листопада 2024 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 звернулася до Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року залишено без задоволення клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонено йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 23:00 год., до 05:00 год., наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій воєнного, техногенного чи природного характеру та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 07 січня 2025 року включно.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу перевірено при розгляді клопотання. При цьому, допитано підозрюваного ОСОБА_6 , заслухано думку прокурора та позицію захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, з чим погоджується і колегія суддів, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи при цьому наявні докази про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчий суддя врахував тяжкість покарання за ч. 3 ст. 289 КК України, особу підозрюваного, та вважав наявними підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашнього арешту у певний період доби з покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. З таким висновком погоджується колегія суддів.

Слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби без змін.

Також, колегією суддів враховано надані захисником документи щодо позитивно характеризуючих даних про особу підозрюваного та пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який зазначив, що виконує покладені на нього процесуальні обов`язки та має бажання співпрацювати із органом досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 ,- залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/52216/24-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Провадження № 11сс/824/7477/2024 Доповідач ОСОБА_13

Категорія ст.181 КПК України