Справа № 367/9262/24
Провадження №1-в/367/255/2024
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені подання Бучанського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшло подання Бучанського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону відносно ОСОБА_4 , у зв`язку з усуненням законом караності діяння. Подання обґрунтовується тим, що на обліку Бучанського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області перебуває ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений 19.10.2022 вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (роки) роки. Водночас, Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасовано кримінальну відповідальність за правопорушення, передбачені ст. 185, ст. 190, ст. 191 КК України, якщо на момент вчинення таких діянь вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі вказаного, зважаючи на те, що ОСОБА_4 згідно з вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19.10.2022 спричинив майнову шкоду в частині вчинення крадіжки на суму 760 грн., орган пробації, посилаючись на положення ч. 2 ст. 74 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, просить вирішити питання про приведення судового рішення стосовно ОСОБА_4 у відповідність до закону. Представник Бучанського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду подання орган пробації повідомлено належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. У судове засідання засуджений не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Прокурор, ознайомившись з матеріалами подання, просив відмовити в задоволенні подання у зв`язку з невідповідністю прохальної частини подання фактичним обставинам справи. Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України. Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. У своєму поданні орган з питань пробації просить суд привести судове рішення стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог закону. Разом із тим, вирішення даного питання не передбачене чинним КПК України. Аналізуючи зміст подання, суд дійшов висновку, що воно подане всупереч вимог КПК України. Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна). Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З огляду на зазначене аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян. Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України). Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. У даному випадку, орган з питань пробації повинен звертатись до суду з клопотанням/поданням у порядку п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, оскільки ч. 2 ст. 74 КК України встановлено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Враховуюче вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання органу пробації не підлягає задоволенню, оскільки питання приведення судового рішення у відповідність до вимог закону не передбачене чинним КПК України. На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні подання Бучанського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону відносно ОСОБА_4 . Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1