н/п 1-кс/766/9956/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суд Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000580 від 28.12.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України,

в с т а н о в и в:

02.12.2024 року слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого суддів з клопотанням, якому просив: накласти арешт на рухоме майно, а саме на транспортний засіб: автомобіль марки «УАЗ» моделі «3151201», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску, зеленого кольору, кузов (коляска) № б/н, шасі (рама) № б/н, двигун № НОМЕР_2 куб. см.В., транспортного засобу НОМЕР_3 , що згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , на праві власності належить ПАТ «Укрзалізниця», шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Клопотання мотивовано тим, що Слідчим СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000580, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 28.12.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Так, начальник Виробничого підрозділу локомотивне депо "Миколаїв" Акціонерного товариства "Українська залізниця" ОСОБА_5 звернувся до поліції із заявою про те, що 25.11.2022 з оборотного локомотивного депо Херсон було евакуйована до основного локомотивного депо Миколаїв 6-ть локомотивів серії 2ТЕ10 та ЧМЕ3. Даним локомотивам 29.11.2022 було проведено огляд на предмет наявності вибухових матеріалі працівниками відділу вибухотехнічної служби ГУНП в Миколаївській області. Після проведеного огляду працівниками локомотивного депо Миколаїв було перевірено локомотиви серії 2ТЕ10У №0484 секції А, Б, 2TE10Ут № 0036 секції Б, ЧМЕЗ № 4082, 3145,4969 на предмет комплектності та виявлено відсутність обладнання на локомотивах, які були розукомплектовані в період окупації м. Херсона, незаконними збройними формуваннями рф.

У рамках проведення досудового розслідування 12.07.2024 допитано в якості представника потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що з травня 2022 року усе належне майно оборотного локомотивного депо Херсон залишено на території господарства за адресою: АДРЕСА_1 , де військовослужбовці рф незаконно заволоділи рухомим майном, а саме транспортним засобом - автомобілем марки «УАЗ» моделі «3151201», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску, зеленого кольору, кузов (коляска) № б/н, шасі (рама) № б/н, двигун № НОМЕР_2 куб. см.В., транспортного засобу НОМЕР_3 , що згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , на праві власності належить ПАТ «Укрзалізниця».

В ході проведення допиту потерпілий надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

12.07.2024 року транспортний засіб визнано речовим доказом у провадженні так, як він є об`єктом кримінально протиправних дій та в результаті заволодіння вищевказаним транспортним засобом діями військових рф спричинено матеріальні збитки ПАТ «Укрзалізниця».

Враховуючи вищевикладене, виникає необхідність у накладенні арешту на транспортний засіб, який на праві власності належать ПАТ «Укрзалізниця», головою якого виступає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на речовий доказ у даному кримінальному провадженні, адже є ймовірність того, що незастосування арешту може призвести до пошкодження, псування, знищення, відчуження вищевказаного транспортного засобу.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Представник власника майна в судове засідання також не з`явився, про час і місце розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку смс-повістки.

Вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000580, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 28.12.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Так, начальник Виробничого підрозділу локомотивне депо "Миколаїв" Акціонерного товариства "Українська залізниця" ОСОБА_5 звернувся до поліції із заявою про те, що 25.11.2022 з оборотного локомотивного депо Херсон було евакуйована до основного локомотивного депо Миколаїв 6-ть локомотивів серії 2ТЕ10 та ЧМЕ3. Даним локомотивам 29.11.2022 було проведено огляд на предмет наявності вибухових матеріалі працівниками відділу вибухотехнічної служби ГУНП в Миколаївській області. Після проведеного огляду працівниками локомотивного депо Миколаїв було перевірено локомотиви серії 2ТЕ10У №0484 секції А, Б, 2TE10Ут № 0036 секції Б, ЧМЕЗ № 4082, 3145,4969 на предмет комплектності та виявлено відсутність обладнання на локомотивах, які були розукомплектовані в період окупації м. Херсона, незаконними збройними формуваннями рф.

У рамках проведення досудового розслідування 12.07.2024 допитано в якості представника потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що з травня 2022 року усе належне майно оборотного локомотивного депо Херсон залишено на території господарства за адресою: АДРЕСА_1 , де військовослужбовці рф незаконно заволоділи рухомим майном, а саме транспортним засобом - автомобілем марки «УАЗ» моделі «3151201», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску, зеленого кольору, кузов (коляска) № б/н, шасі (рама) № б/н, двигун № НОМЕР_2 куб. см.В., транспортного засобу НОМЕР_3 , що згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , на праві власності належить ПАТ «Укрзалізниця».

В ході проведення допиту потерпілий надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

12.07.2024 року транспортний засіб визнано речовим доказом у провадженні.

З огляду на викладене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, є предметом злочину, а не накладення арешту може призвести до його знищення, псування, приховування, відчуження, тому з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме необхідність його збереження як речового доказу, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт шляхом заборони користування, розпоряджання ним та його відчуження.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 98, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить ПАТ «Укрзалізниця», шляхом заборони користування, розпоряджання вказаним майном та його відчуження, а саме на: транспортний засіб марки «УАЗ» моделі «3151201», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску, зеленого кольору, кузов (коляска) № б/н, шасі (рама) № б/н, двигун № НОМЕР_2 куб. см. В., тип транспортного засобу універсал.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1