КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/5568/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2024 року про продовження ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2024 року, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії застосованого до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 листопада 2024 року, включно.

Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід (домашній арешт або особисте зобов`язання) або визначити розмір застави.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що 23.09.2024 року було проголошено резолютивну частину ухвали та копію якої не було вручено захиснику та станом на 30.09.2024 року в електронній системі «Судова влада» зазначена ухвала відсутня. Зазначає, що останній день строку оскарження ухвали припадає на 28.09.2024 року, який є вихідним днем.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ОСОБА_6 , інкримінований йому злочин не вчиняв, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце мешкання, соціальні зв`язки, є військовослужбовцем ЗСУ та має наміри в подальшому боронити Батьківщину. Вважає, що ризики, про які зазначив прокурор в своєму клопотанні є безпідставними та не доведеними. ОСОБА_6 , до моменту затримання та по теперішній час має постійне місце проживання, та під час військового стану можливості виїхати за межі України не має. Сторона обвинувачення щодо знищення, приховування та спотворення доказів з боку обвинуваченого не надала, так як і незаконного впливу на потерпілого та свідків. Відсутні докази можливих дій з боку ОСОБА_6 щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 , просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме застосувати цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, яке було прийнято з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону та норм Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні прямі докази на підставі яких, можна встановити причетність ОСОБА_8 до висунутого йому обвинувачення. При цьому, обґрунтовуючи необхідність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сторона обвинувачення, фактично посилається на єдиний аргумент тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 . Зазначає, що суд першої інстанції не врахував тривалість тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та те, що ризики, що існували на момент обрання запобіжного заходу потребують додаткового обґрунтування. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 за місяць до вчинення кримінального правопорушення покинув територію України і перебував на Кіпрі, що виключає можливість вчинення ним інкримінованих йому дій. Однак в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які підтверджують, що слідчим, який здійснював досудове розслідування, готувалося клопотання про видачу ОСОБА_8 , Офісом Генерального прокурора не направлялось до компетентного органу іноземної держави, про видачу ОСОБА_8 . Україні для притягнення до кримінальної відповідальності, а тому відсутні докази, що ОСОБА_8 був виданий Україні для притягнення до кримінальної відповідальності. Вважає, що стороною обвинувачення не надано достатньо доказів та обґрунтувань, які б свідчили про те, що у разі обрання альтернативного запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання або домашній арешт, існували б реальні ризики втечі обвинуваченого ОСОБА_8 . Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 не має наміру переховуватись від слідства, а його фінансове становище унеможливлює таку спробу. Виходячи з того, що його сім`я потребує матеріальної підтримки для повсякденних витрат, а сам ОСОБА_8 змушений витрачати кошти на оплату послуг адвоката, який захищає його у зв`язку з висунутими обвинуваченнями. Зазначає, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні відсутній, оскільки під час досудового розслідування всі свідки були допитані та в матеріалах справи вже зафіксовані показання свідків, а тому твердження щодо можливого впливу обвинуваченим на цих свідків є необґрунтованим так як на момент розгляду справи відсутні докази чи підтвердження спроб такого впливу. Виходячи з цього жоден ризик передбачений ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не доведений.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що стороною захисту не заявлено такого клопотання, яке б узгоджувалося з наведеним положенням ч. 4 ст. 422-1 КПК України щодо участі саме сторін кримінального провадження, розгляд даної апеляційної скарги здійснюється без участі сторін.

Колегія суддів вважає за можливе задовольнити клопотання захисника ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції з таких підстав.

Як вбачається з апеляційної скарги та матеріалів, ухвала суду постановлена 23 вересня 2024 року в судовому засіданні за участю захисника ОСОБА_7 .

Строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення ухвали суду, а в даному випадку саме її резолютивної частини. Таким чином, останнім днем подачі апеляційної скарги на ухвалу суду від 23 вересня 2024 року (з урахуванням вихідних днів) було 30 вересня 2024 року. Апеляційна скарга захисником була подана на електронну пошту апеляційного суду 01.10.2024р. Як зазначає в клопотанні захисник на момент подання апеляційної скарги повний текст в електронній базі був відсутній, що і зумовило подання апеляційної скарги з пропуском строку апеляційного оскарження.

Судова колегія вважає зазначені обставини поважними причинами пропуску строку на подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України, що є тяжким та особливо тяжкими злочинами; ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст.15 п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, що є особливо тяжким злочином.

Судом першої інстанції при продовженні запобіжного заходу щодо обвинувачених встановлено відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який, оскільки обставини, які враховувались раніше судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, ризики не зменшились. Суд при вирішенні питання оцінив всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про можливе вчинення обвинуваченими інкримінованих злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватими у кримінальних правопорушеннях, посилався на доведеність ризиків неналежної процесуальної поведінки, а саме: можливість переховуватись від суду, здійснення незаконного впливу на свідків та потерпілих, а щодо ОСОБА_6 ризик вчинення іншого кримінального правопорушення з корисливим спрямуванням, оскільки злочин вчинений з метою отримання грошової винагороди за умисне спричинення смерті людині.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під вартою, оскільки прокурором доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Посилання захисників на відсутність заявлених прокурором ризиків, є необґрунтованими, оскільки клопотання прокурора містить вичерпні доводи щодо продовження існування заявлених ризиків.

Доводи захисників про те, що обвинувачені мають соціальні зв`язки та мають місця постійного проживання, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем, саме по собі не може слугувати підтвердженням належної процесуальної поведінки обвинувачених та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Щодо доводів захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 тривалості часу перебування обвинуваченого під вартою є слушними, проте вони в будь-якому випадку не спростовують висновків суду про те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не минули та продовжують існувати на даний час, і вказана обставина не може бути безумовною правовою підставою для зміни запобіжного заходу.

Захисники в апеляційних скаргах стверджують про непричетність обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих правопорушень та відсутність доказів їх причетності. Проте такі доводи є передчасними на даному етапі провадження, оскільки рішення про доведеність вини особи за пред`явленим обвинуваченням, щодо правильності кваліфікації її дій стороною обвинувачення, суд приймає лише на підставі досліджених доказів, яким оцінка надається в нарадчій кімнаті. Зважаючи на наведене, підстав вважати, що менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими належної процесуальної поведінки, колегія суддів не вбачає.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинувачених будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу. Враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на ухвалуШевченківського районного суду м. Києва від 23вересня2024 року стосовно ОСОБА_6 задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2024 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухваланабирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3