ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 573/1369/15-к Номер провадження 11-кп/814/932/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою залишено без задоволення заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року, подану

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем РФ, проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , засудженим

28 грудня 2011 року Апеляційним судом Сумської області за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194, ч.1 ст.70 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Ухвалене рішення місцевий суд мотивував тим, що обставини, на які ОСОБА_8 посилається як на підставу для перегляду вироку щодо нього, з огляду на вимоги ст.459 КПК України, не є нововиявленими, натомість мають характер повторного дослідження доказів у кримінальному провадженні та вимоги їх переоцінки щодо події злочину, винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень, що суперечить положенням п.1 ч.1 ст.7 КПК України.

Водночас суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність вимог засудженого щодо зарахування йому на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-III у строк покарання строку його тримання під вартою в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» у зв`язку із розглядом заяви про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, оскільки положення ст.72 КК України стосуються лише строку перебування особи під вартою до набрання вироком законної сили.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2021 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що місцевий суд не врахував те, що: Генеральною прокуратурою України було скасовано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників органу дізнання від 21 січня 2011 року, на яку суд послався при ухваленні вироку щодо нього; йому не вручалось рішення від 02 серпня 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи, прийняте органом прокуратури в ході здійсненої ще однієї перевірки, у зв`язку з чим він не міг оскаржити це рішення; станом на момент постановлення 17 травня 2012 року касаційним судом ухвали за результатом розгляду кримінального провадження судочинство здійснювалось на підставі діючої на той час ст.308 КПК України 1960 року, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ не перевіряв допущені судом порушення у вигляді: неповноти судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, та його касаційна скарга розглядалась як скарга на судове рішення апеляційного суду відповідно до ст.383 КПК України 1960 року, разом з тим, засуджені не знали з приводу змін щодо судоустрою в законі та не могли оскаржити вирок згідно з нормами нового законодавства; Апеляційний судом Сумської області в ході розгляду по суті кримінального провадження щодо нього було порушено вимоги інстанційної та територіальної підсудності; його не було ознайомлено в повному обсязі з матеріалами справи. При цьому, засуджений посилається на те, що суд першої інстанції: в порушення приписів ст.439 КПК України при новому розгляді не виконав вказівки касаційного суду, викладені в постанові від 18 лютого 2020 року; не провів судове слідство, в той час сторона захисту заявляла про необхідність дослідження матеріалів кримінального провадження в повному обсязі з метою встановлення обставин, які є нововиявленими.

Засудженого було повідомлено про місце, дату й час апеляційного розгляду електронною поштою за наявною в матеріалах провадження адресою цієї пошти ОСОБА_8 : ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якої він здійснював листування із Сумським апеляційним судом і в ході нього повідомляв конкретні особливості цього провадження, які, з огляду на їх зміст, не могли бути відомі іншим особам, окрім як стороні захисту (т.9 а.п.121), та на офіційному веб-сайті Полтавського апеляційного суду. Також направлено повідомлення про місце, дату й час апеляційного розгляду: поштою за місцем проживання ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1); у системі "Д-3" за абонентським номером мобільного телефону засудженого: НОМЕР_1 , в електронному вигляді за допомогою СМС-повідомлення та повідомлення в мережі "Вайбер", а також із метою повідомлення ОСОБА_8 про місце, дату й час апеляційного розгляду неодноразово здійснено дзвінки в телефонному режимі, а також у мережах "Вайбер" і "Телеграм" за вказаним вище його абонентським номером мобільного телефону, а саме в: телефонному режимі - 28 листопада 2024 року о 15 годині 00 хвилин, 02 грудня 2024 року о 14 годині 56 хвилин, 10 грудня 2024 року о 14 годині 26 хвилин та о 15 годині 50 хвилин; мережі "Вайбер" - 10 грудня 2024 року о 14 годині 27 хвилин та о 15 годині 45 хвилин; мережі "Телеграм" - 10 грудня 2024 року о 14 годині 28 хвилин, 14 годині 29 хвилин та о 15 годині 45 хвилин. На зазначені вище дзвінки ОСОБА_8 на зв`язок не вийшов, при цьому, в мережах "Вайбер" і "Телеграм" здійснювалось з`єднання, але засуджений на неодноразові дзвінки не відповів.

З моменту надходження матеріалів провадження до Полтавського апеляційного суду ОСОБА_8 жодного разу не звертався до суду апеляційної інстанції, жодної зацікавленості в розгляді його апеляційної скарги скарги не проявляв, про інші контактні дані, аніж ті, що наявні в матеріалах провадження, апеляційний суд не повідомляв.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_8 не з`явився, причини неявки не повідомив і клопотань про відкладення судового засідання від нього не надходило. У цьому апеляційному провадженні не порушується питання про погіршення становища засудженого та його участь у здійсненні апеляційного розгляду в розумінні положень ст.ст.401, 405 КПК України не є обов`язковою. У судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор і захисник висловили думку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявної явки учасників провадження.

Ураховуючи наведене вище в сукупності, колегія суддів уважає, що апеляційне провадження підлягає розгляду.

Разом з цим, апеляційний розгляд здійснюється за участю захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 .

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку захисника який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апелянта та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи засудженого про наявність обставин, які давали підстави для перегляду та скасування ухваленого щодо нього вироку за нововиявленими обставинами, позбавлені підстав.

Стадія перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами має свої особливості та спеціальні завдання, якими є перевірка законності та обґрунтованості судових рішень, які набрали законної сили, а не розгляд обвинувачення по суті, що ґрунтується на загально-правовому принципі остаточності судових рішень.

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульовано главою 34 КПК України. У ч.2 ст.459 КПК України наведено вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність судового рішення, що належить переглянути.

Згідно з п.п.4, 5 ч. 2 ст.462 КПК України в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Системне тлумачення ст.ст.91, 459, 462 КПК України вказує на те, що нововиявлені обставини мають такі ознаки: 1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 2) перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони мають значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; 3) характеризуються властивістю істотного значення.

Разом із тим, перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайною (екстраординарною) процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Перегляд за нововиявленими обставинами неприйнятно використовувати як приховану апеляцію чи касацію, тобто для повторного розгляду справи і отримання нової оцінки її обставин. Таке використання екстраординарної процедури суперечить принципу сталості судового рішення (res judicata).

З матеріалів судового провадження вбачається, що 28 грудня 2011 року Апеляційним судом Сумської області ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15 ч.2 ст.194, ч.1 ст.70 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю (т.1 а.п.4-17).

17 травня 2012 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційні скарги прокурора та сторони захисту залишено без задоволення, а вирок Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Засуджений ОСОБА_8 , заперечуючи законність та обгрунтованість ухваленого щодо нього вироку, звернувся до місцевого суду із заявою з доповненнями про перегляд цього рішення за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що: ухвалений Апеляційним судом Сумської області вирок ґрунтується на припущеннях і недопустимих доказах, оскільки їх було отримано з порушенням вимог закону, фальсифікацією, застосуванням незаконних методів слідства, незаконним притягненням його і свідка ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності; Апеляційний суд Сумської області в ході розгляду по суті кримінального провадження щодо нього допустив неповноту судового розгляду, порушив правила підсудності, не виконав вказівки, викладені в ухвалі Верховного Суду України від 12 серпня 2010 року, не врахував порушення його права на захист, оскільки під час досудового розслідування в кримінальному провадженні йому не був залучений перекладач; 11 липня 2012 року прокурором Генеральної прокуратури України скасовано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників Білопільського РВ УМВС Сумської області за фактом зловживання службовим становищем та фальсифікацію доказів у справі від 21 січня 2011 року, натомість даними за результатами вказаної перевірки прокуратури судом обґрунтовувалась його ( ОСОБА_8 ) винуватість у вчиненні злочинів. Також засуджений просив вирішити питання про застосування до нього приписів ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-УІІІ від 26 листопада 2015 року та зарахувати йому в строк покарання строк його перебування в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» у зв`язку із розглядом заяви про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами за період часу з 18 лютого 2020 року до дня розгляду названої заяви із розрахунку, що один такий день відповідає двом дням перебування в місцях позбавлення волі.

За результатом розгляду зазначеної вище заяви місцевий суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з чим погоджується і колегія суддів.

За змістом п.1 ч.2 ст.459 КПК України нововиявленими обставинами, зокрема, визнається штучне створення або підроблення доказів, завідомо неправдиві показання свідка, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок. Належним засобом доказування цих обставин як нововиявлених, зважаючи на встановлення кримінальної відповідальності за вказані вище діяння, слід вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти.

Разом з тим, будь-яких об`єктивних даних (належних засобів доказування), в яких би було встановлено в кримінальній справі щодо ОСОБА_8 факти штучного створення або підроблення доказів, надання свідками, іншим обвинуваченим завідомо неправдивих показань, застосування працівниками правоохоронних органів недозволених методів слідства до апелянта чи інших учасників провадження, матеріали провадження не містять. Не надано таких відомостей та не здійснено посилання на їх існування також і самим апелянтом.

При цьому, що стосується тверджень ОСОБА_8 в контексті нововиявленої обставини про скасування 11 липня 2012 року прокурором Генеральної прокуратури України постанови про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників правоохоронного органу за фактом зловживання службовим становищем і фальсифікацією доказів у справі від 21 січня 2011 року, прийнятої за результати проведеної органом прокуратури перевіркою, то вказана обставина не нововиявленою в розумінні ч.2 ст.459 КПК України, оскільки сам факт скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за відсутності процесуального рішення, в якому були би встановлені й підтверджені констатовані заявником обставини, не свідчить про штучне створення або підроблення доказів та завідомо неправдиві показання підозрюваного, обвинуваченого, свідка, на яких ґрунтується вирок, а також не доводить існування обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути. Більше того, перевіркою матеріалів провадження не встановлено й апелянтом не надано даних навіть щодо існування факту закінчення досудового розслідування за вказаним ОСОБА_8 фактом. А згідно з п.3 ч.2 ст.459 КПК України підставою для перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами є скасування лише судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути, а не скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи.

Як засвідчує зміст вироку Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року, посилання засуджених, зокрема й ОСОБА_8 , на застосування до них недозволених методів слідства й фальсифікацію матеріалів справи були предметом перевірки в ході розгляду кримінальної справи по суті та визнані неспроможними. Такого висновку Апеляційний суд Сумської області дійшов на підставі аналізу, в тому числі показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , відеозаписів ходу слідчих дій, висновку призначеної під час судового розгляду судово-почеркознавчої експертизи від 28 листопада 2011 року, актів судово-медичних обстежень засуджених від 26 серпня 2009 року. До того ж, Апеляційний суд Сумської області послався на постанову прокурора Білопільського району від 21 січня 2019 року (а не постанову від 21 січня 2011 року) про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників Білопільського РВ УМВС України в Сумській області за відсутністю в їх діях ознак злочинів, передбачених ст.ст.364, 365, 366, 371, 372, 374, 384 КК України. Цю постанову залишено без зміни Білопільським районним судом Сумської області та Апеляційним судом Сумської області.

Водночас, що стосується свідка ОСОБА_9 , то Апеляційний суд Сумської області встановив, що слідчі дії з нею як зі свідком проводились після відбуття нею адміністративного арешту, що об`єктивно підтверджується протоколами її допитів як свідка від 04 грудня, 07 вересня 2009 року, очними ставками між нею та ОСОБА_15 від 09 та 11 вересня 2009 року, що дало підстави для висновку про відсутність будь-яких порушень кримінально-процесуального закону органами досудового слідства.

З такими висновками погодився і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Самі ж лише посилання засудженого, без підтвердження належними доказами, на існування нововиявлених обставин не утворюють підставу для скасування вироку за нововиявленими обставинами, оскільки не є достатніми для сумнівів у законності остаточного й обов`язкового до виконання судового рішення.

Водночас у світлі викладеного вище колегія суддів ураховує правову позицію, яка міститься в ухвалі Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року (справа №1-2113/68/2012), про те, що нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. За змістом приписів ст.459 КПК України роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх із точки зору істотності для конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення. Однак суд не уповноважений збирати докази існування нововиявлених обставин, у тому числі шляхом дачі відповідних судових доручень, лише на підставі припущення сторони кримінального провадження про існування таких обставин та доказів, що їх підтверджують.

Усупереч доводам апелянта, зміна законодавства не є обставиною, яка підлягає визнанню як нововиявленою та відповідно підставою для здійснення провадження за нововиявленими обставинами в порядку Глави 34 КПК України 2012 року, як про це просить засуджений. Так, перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

До того ж, доводи заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами та апеляційної скарги ОСОБА_8 зводяться виключно до переоцінки доказів по кримінальній справі шляхом надання їм власної оцінки, констатації допущення апеляційним судом у ході розгляду по суті кримінальної справи порушень вимог кримінального процесуального закону, неповноти судового розгляду. Однак назван івище обставини не є нововиявленими відповідно до ст.459 КПК України, а полягають у спробі повторно оскаржити вирок апеляційного суду, який набрав законної сили та залишений без зміни вищою судовою інстанцією. Процедура ж перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією та не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження.

Натомість, наведені вище твердження засудженого були предметом перевірки в ході розгляду справи Апеляційним судом Сумської області та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Так, касаційний суд установив, що висновок апеляційного суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та його співучасника у вчиненні злочинів, за які їх засуджено, відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтований сукупністю доказів, зібраних по справі та перевірених у судовому засіданні в установленому кримінально-процесуальним законом порядку, наведених у вироку і належно оцінених судом, та є правильним.

Як підсумував суд касаційної інстанції, аналіз матеріалів справи свідчить, що суд апеляційної інстанції належним чином перевіряв в судовому засіданні доводи засуджених, аналогічні тим, що викладені в їх касаційних скаргах з доповненнями та касаційній скарзі захисника про недоведеність їх винуватості до вчинених злочинів, про застосування до них на стадії досудового слідства недозволених методів ведення розслідування. Викладені у вироку мотиви про визнання цих доводів безпідставними, направленими на уникнення засудженими відповідальності за вчинене, колегія суддів розцінила аргументованими, такими, що відповідають матеріалам справи.

Що стосується посилань засуджених на порушення їх права на захист, погане розуміння української мови, то касаційний суд їх також визнав безпідставними й зазначив, що під час досудового слідства та в судовому засіданні право на захист засуджених не було порушено, не допущено також інших порушень вимог кримінально-процесуального закону, які би могли вплинути чи вплинули на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості засуджених, як у рівній мірі й на правильність кваліфікації їх дій.

Неспроможними є і аругументи апелянта про непроведення місцевим судом судового слідства, оскільки передбачена главою 34 КПК України процедура перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є відмінною від судового розгляду кримінального провадження по суті та у випадку відмови в задоволенні заяви не передбачає необхідності безпосереднього дослідження доказів по справі, на підставі яких суд у ході розгляду кримінальної справи дійшов висновку про винуватість засудженого у вчиненні злочинів. Тим не менше, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що місцевий суд під час розгляду заяви ОСОБА_8 , зокрема, за його клопотанням, здійснив часткове дослідження доказів та інших даних по справі.

Посилання ж засудженого на неповне ознайомлення з матеріалами справи позбавлені підстав з огляду на наступне.

Зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2012 року вбачається, що з матеріалами справи засуджені ознайомлювались у повному обсязі без обмежень в часі. Їх зауваження на протокол судового засідання судом розглянуто відповідно до вимог ст.ст.88, 88-1 КПК України.

Затим у ході попереднього розгляду ОСОБА_8 за його заявою було ознайомлено з матеріалами справи (судового провадження та кримінальної справи). Під час нового розгляду ОСОБА_8 за поданою ним заявою теж ознайомлений із матеріалами судового провадження (справа №573/1369/15), що підтверджується власноруч складеними ним і засвічденими його підписом розписками (т.6 а.п.14, 197, т.9 а.п.23-24). До того ж, після ознайомлення з матеріалами справи засуджений із заявами/клопотаннями про надання йому для ознайомлення певних даних не звертався, а його виступи в судових засіданнях, правова позиція, викладена в заяві та апеляційній скарзі, з посиланням на конкретні обставини провадження та акркуші справи свідчать про його повне й достатнє ознайомлення з матеріалами справи. У контексті викладеного вище слід ураховувати, що попередньо розгляд цього провадження за заявою ОСОБА_8 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відбувався в судах трьох інстанцій.

Окрім того, згідно з даними довідки №14/03-10711 від 06 грудня 2021 року ОСОБА_8 був звільнений із ДУ «Сумський слідчий ізолятор» 03 грудня 2021 року по відбуттю строку покарання, після чого з метою ознайомлення з матеріалами справи не звертався і затим брав участь у розгляді провадженні в касаційному суді.

Поряд з наведеним вище, апеляційний суд вважає необгрунтованими доводи засудженого щодо зарахування йому на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII у строк покарання строку його перебування під вартою у зв`язку з розглядом його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року, тобто після набрання цим вироком законної сили, оскільки положення ст.72 КК України стосуються строку перебування під вартою до набрання вироком законної сили.

Ураховуючи викладене вище, суд першої інстанції, дослідивши обставини провадження, правильно відмовив у задоволенні заяви засудженого про перегляд і скасування вироку апеляційного суду за нововиявленими обставинами. Усупереч твердженням апелянта, місцевий суд на виконання вказівок, викладених у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року, належним чином перевірив доводи засудженого та вмотивовано визнав їх безпідставними.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду повно й усебічно розглянути провадження, за результатом чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, і були би визначеними законом підставами для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2021 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4