КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/1863/2025 Категорія: ст. 77 КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 лютого 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам КПК України апеляційну скаргу прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 9 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 9 грудня 2024 року задоволено заяву адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , та відведено прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 від участі у кримінальному провадженні №0002321 від 20 грудня 2023 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 про відвід прокурора.

Прокурор, посилаючись на те, що вказана ухвала є незаконною та необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, водночас зазначає, що ст. 309 КПК України не передбачає оскарження ухвали слідчого судді про відвід прокурора. Однак, з посиланням на ст. 11 КПК України, Рішення ЄСПЛ, постанови Верховного Суду України від 28 березня 2019 року № 286/1695/18, № 243/6674/17-к, № 237/1459/17 від 23 травня 2018 року, ухвалу ВССУ від 16 липня 2016 року у справі № 755/5693/16-к, наголошує, що передбачена можливість оскарження в апеляційному порядку судових рішень у випадку, якщо право прийняття таких рішень не передбачене КПК України.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, доходжу висновку про відмову у відкритті провадження за поданою апеляційною скаргою, з огляду на таке.

Згідно з положеннями ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

У відповідності до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному у Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується у порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст. 129 Конституції Україниоднією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, відповідно до чого КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі № 494/6/18).

У Рішенні Конституційного Суду України від 12 червня 2012 року № 13-рп/2012 зазначено, що, встановлюючи обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.

Отже, Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, однак, воно не може бути свавільним та несправедливим. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим.

Законом, який конкретизує положення Конституції України, виступає КПК України.

Згідно з вимогами КПК України ухвала слідчого судді про відвід прокурора апеляційному оскарженню не підлягає, а посилання прокурора на ст. 11 КПК України, Рішення ЄСПЛ, постанови Верховного Суду України від 28 березня 2019 року № 286/1695/18, № 243/6674/17-к, № 237/1459/17 від 23 травня 2018 року, ухвалу ВССУ від 16 липня 2016 року у справі № 755/5693/16-к, є безпідставним, оскільки обставини справ, на які посилається прокурор, не є релевантними обставинам даної справи.

Окрім того, всупереч доводам прокурора, положеннями ст. 81 КПК України передбачено повноваження, зокрема, слідчого судді для розгляду заявленого прокурору відводу.

З огляду на викладене, прокурором подана апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, про що зазначено і в оскаржуваній ухвалі.

Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Зважаючи на те, що прокурором ОСОБА_3 подана апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, апелянту слід відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, а апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. ст. 392, 399 КПК України, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 9 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу, з доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Суддя

Київського апеляційного суду ОСОБА_2