Ухвала

Іменем України

12 лютого 2025 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 (дистанційно)

обвинуваченої ОСОБА_4 (дистанційно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження №0000623 від 12 квітня 2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Красний Лиман, Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України-

встановив:

ОСОБА_4 , обвинувачуються в тому, що 07.03.2024 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 знаходилась у себе за місцем мешкання, за адресою АДРЕСА_3 . У цей час до неї прийшов її знайомий ОСОБА_5 де вони стали розпивати спиртні напої. У ОСОБА_5 , при собі був мобільний телефон Realme 5, пам`ять 3/64 Гб, який належить ОСОБА_6 , та який остання дала йому у тимчасове користування.

Знаходячись у приміщені кухні вище зазначеної квартири, 08.03.2024, приблизно о 07 год. 00 хв., ОСОБА_4 звернула свою увагу на мобільний телефон Realme 5, пам`ять 3/64 Гб, що належить ОСОБА_6 який лежав на кухонному столі. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне, умисне, вчинене в умовах воєнного стану, викрадення чужого майна, а саме: мобільного телефону Realme 5, пам`ять 3/64 Гб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скоєне в умовах воєнного стану, який введено відповідно до Указа Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та який неодноразово було продовжено, останній раз Указом Президента України ОСОБА_7 від 05.02.2024 № 49/2024 востаннє продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

08.03.2024, приблизно о 07 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 , з корисливих мотивів,скориставшись відсутністю ОСОБА_5 за місцем її мешкання, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, викрала чуже майно, а саме: мобільний телефон Realme 5, пам`ять 3/64 Гб, вартістю 2 118 гривень 24 копійки.

В результаті умисних злочинних, протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду на вище зазначену суму.

Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор звернулась до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене ним діяння.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання прокурор посилається на Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, ч.1 та 2 якої визначає момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 та 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з викладеним прокурор просила закрити кримінальне провадження, оскільки матеріальні збитки, вчиненим діянням, не перевищують 2 неоподатковуваних мінімумів, а тому підпадають декриміналізації.

Обвинувачена в режимі відеоконференції підтримала позицію прокурора. Інших клопотань не мала.

Потерпіла ОСОБА_6 надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченої не має.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією, підлягає до задоволення у зв`язку з набуттям чинності Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Тобто, діяння, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ, перестало бути кримінально караним і підлягає декриміналізації із звільненням останнього від кримінального покарання.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом, як правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діянь визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Аналогічні вимоги обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння, містяться у статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції) яка є частиною національного законодавства України та в практиці Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд).

Так, у рішенні у справі Scoppola v. Italy (№ 2) (2009) Європейський суд поклав в основу правової позиції щодо тлумачення частини першої статті 7 Конвенції те, що в європейському та міжнародному масштабі склався консенсус стосовно обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння.

На підтвердження вказаного висновку Європейський суд посилався на частину 1 статті 49 Хартії основних прав Європейського Союзу 2000 року (далі - Хартія), яка містить імперативну вимогу щодо зворотної дії в часі закону, який передбачає більш м`яке покарання, а також - на тлумачення цього положення Судом Європейського Союзу в рішенні у справі Silvio Berluskoni and Others (2005), де зазначено, що в цій справі до заявників не був застосований не просто закон, який пом`якшує покарання, а закон, що насправді скасовував караність діяння. Таким чином, Європейський суд визначив, що попри свій буквальний зміст частина перша статті 49 Хартії передбачає й обов`язковість зворотного застосування закону, який скасовує злочинність діяння. Висновок Європейського суду у справі Scoppola v. Italy (№ 2) (2009) про те, що частина перша статті 7 Конвенції включає також і позитивну гарантію ретроактивного застосування до особи закону, що скасовує злочинність діяння, зобов`язує застосовувати практику Європейського суду, якою забезпечується дотримання принципу верховенства права і законності, згідно зі статтями 8, 9 КПК України.

Пунктом 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, оскільки втратив чинності закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Тому діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ, перестало бути кримінально караним, а кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з його декриміналізацією.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись 4-1 ч. 1 ст. 284, 371, 372 КПК України, суд -

ухвалив:

Кримінальне провадження №0000623 від 12 квітня 2024 року відносно ОСОБА_4 , закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів.

Процесуальні витрати на залучення експерта віднести на рахунок держави.

Речові докази по кримінальному провадженні №0000623, а саме: мобільний телефон Realme 5, пам`ять 3/64 Гб та копія чеку про придбання мобільного телефону - після набрання вироком законної сили залишити за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1