Справа № 953/8850/24
н/п 1-кс/953/702/25
"03" лютого 2025 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю заявника адвоката ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
03 лютого 2025 року на адресу суду від прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 надійшли заперечення щодо клопотання про скасування арешту майна, в яких просив відмовити у задоволенні клопотання в частині скасування арешту на грошові кошти у розмірі 3500 грн, а саме: три купюри номіналом 1000 грн (ЯБ7999123, АН0846283, АД2641052) та купюра номіналом 500 грн (ХИ8023836), оскільки вказані грошові кошти здобути у результаті вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується у цьому кримінальному провадженні. Щодо задоволення клопотання в іншій частині не заперечував.
Представник заявника адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, у запереченнях щодо клопотання про скасування арешту майна просив розглядати клопотання за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядається не пізніше трьох днів після його надходження до суду, а неявка учасників кримінального провадження не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі заявника та слідчого, для не порушення строків розгляду клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали клопотання, встановив таке.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2024 року при накладенні арешту на зазначене вище майно слідчий суддя виходив з того, що тимчасово вилучене майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Тобто захід забезпечення у вигляді арешту майна було вжито виключно з метою забезпечення збереження речових доказів за наявності доведених на час накладення арешту ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Перевіряючи наявність підстав для скасування арешту, слідчий суддя виходить з таких міркувань.
Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
При вирішенні питання про арешт/скасування арешту майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано..
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Отже функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді представлені. При цьому жодний учасник не позбавлений можливості надати ці докази, а також доводити у судовому засіданні наявність обставин, на які він посилається для підтвердження своїх вимог чи заперечень.
Саме заявник повинен довести, що арешт, раніше накладений на майно, є необґрунтованим та/або в застосуванні такого арешту відпала потреба. Заявник повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.
При цьому згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України на слідчого, прокурора покладено лише доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а не доведення наявності підстав для подальшого перебування майна під арештом у разі його накладення.
Сторона заявника, обґрунтовуючи клопотання про зняття арешту майна, зазначає, що службові особи ТОВ «ПЛАНЕТА ПЛЮС АВТО» не визнані підозрюваними, обвинуваченими чи потерпілими у цьому кримінальному провадженні, а з моменту накладення арешту на майно, що належить ТОВ «ПЛАНЕТА ПЛЮС АВТО», останні не отримували жодної інформації щодо доцільності подальшого арешту на вказане майно, отже є підстави вважати, що відпала потреба в подальшому накладенні арешту на таке майно.
Слідчий суддя зазначає, що обґрунтованість накладення арешту обумовлюється наявністю підстав для накладення арешту; співвідношенням майна, на яке накладено арешт, із заявленою у клопотанні метою; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди); належністю майна певній особі; належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про накладенні арешту; розумністю і співмірністю арешту.
Зі змісту ухвали слідчого судді від 04 жовтня 2024 року вбачається, що станом на день розгляду клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у цьому кримінальному провадженні, у слідчого судді були достатні підстави вважати, що вищевказане майно може відповідати критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Слідчий суддя враховує, що під час розгляду клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
Варто наголосити, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана не обґрунтованому процесуальному обмеженню.
Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканність права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим кодексом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи у тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти України» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З аналізу викладеного вбачається, що позбавлення добросовісного власника майна, можливості розпоряджатися власністю, як захід забезпечення кримінального провадження, порушує право власності та суперечить ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому випадку, коли у кримінальному провадженні відсутні підстави, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи фізичної чи юридичної особи.
Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю або частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього запобіжного заходу відпала потреба, або арешт накладено необґрунтовано.
Підставою для скасування арешту майна, відповідно до змісту клопотання про скасування арешту майна, є те, що у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що вилучені документи та речі є предметом вчиненого злочину та мають доказове значення для кримінального провадження.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив, що згідно з Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ПЛАНЕТА ПЛЮС АВТО» має право здійснювати економічну діяльність, зокрема з торгівлі автомобілями та легковими автотранспортними засобами, торгівлі іншими автотранспортними засобами, з посередництва у торгівлі машинами, надання інших комерційних послуг, тобто має право створювати та володіти документами, що стосуються угод з купівлі-продажу автомобілів та отримувати за це грошові кошти, зберігати їх за місцем здійснення господарської діяльності.
З Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що керівником ТОВ «ПЛАНЕТА ПЛЮС АВТО» є ОСОБА_30 .
У судовому засіданні встановлено, що з моменту проведення обшуку, під час якого було вилучено майно, що належить ТОВ «ПЛАНЕТА ПЛЮС АВТО», службовим особам Товариства підозру у цьому кримінальному провадженні не пред`явлено, доказів протилежного слідчому судді не надано.
Крім того, матеріали провадження не містять доказів того, що вилучене під час обшуку майно, окрім грошових коштів у розмірі 3500 грн, а саме: три купюри номіналом 1000 грн (ЯБ7999123, АН0846283, АД2641052) та купюра номіналом 500 грн (ХИ8023836), є предметом вчинення кримінального правопорушення, зберігає на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі не є об`єктом кримінально протиправних дій, а також не є набутим кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, прокурор у своїй заяві також не заперечував щодо скасування арешту з цього майна.
Враховуючи вказане, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння власника майна належного йому майна, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт на майно, яке просить заявник.
При цьому слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання в частині скасування арешту на тимчасово вилучене 02 жовтня 2024 року під час обшуку у приміщенні кабінету № 26 за адресою: Харківська область, смт Пісочин, вул. Надії, 15, майно: грошові кошти у розмірі 3500 грн (три купюри номіналом 1000 грн: ЯБ7999123, АН0846283, АД2641052, купюра номіналом 500 грн ХИ8023836), оскільки вони є грошовими коштами, здобутими у результаті вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується у цьому кримінальному провадженні.
За таких обставин клопотання про скасування арешту майна підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 233-236, 309, 372 КПК України,
- купюри номіналом 1000 (тисяча) грн - 27 (двадцять сім) шт.: АГ6318403, ГТ2790524, ГТ8069348, БН3906592, АИ3109515, ЯБ2032346, ГТ0605857, АГ6318396, АИ2051464, АУ7351968, АМ0434571, ЕР6312756, БР4619382, ГТ1235451, ГТ1235445, АЛ5368893, ГП7925125ВТ1739611, АИ9641771ГТ1235450,ГТ1235449, АП3571140, БР8542456, АН9777300, АЗ7182355, АУ8011932, АГ6318401;
- купюри номіналом 500 (п`ятсот) грн - 77 (сімдесят сім) шт.: АЗ4801113, ХВ4921941, ЗБ3850966, ГК8910411, ЕЗ1945562, ХЄ2990345, АЕ0584962, ВД6254587, ЄИ5482051, ВУ0262806, ВИ5553069, ВИ7257470, ГК1956793, ЗА1604264, АГ1719649, ЕН1236131, ЄВ5367442, ЄА8077486, БВ0341258, ВИ7178469, ЕН9917186, ЕД2950556, АН7294740, ВС0831043, ГЛ0837076, ЄВ1822136, ЕЕ9871258, ЄВ1680789, ВТ5191213, ЕН6940787, ГЛ5334971, БГ8848884, АМ2774260, ГН6482975, АМ3592608, ЄЗ6349549, ЄЛ5286122, ВД5750844, ЕД3679312, ЗБ7490329,ГА1785101, ЕБ2041596, ГК8000841, АМ4529344, ЕГ4205320, ВТ6006563, ГЛ6933680, ХЕ8338650, АМ7903032, ЕГ5725312, ВЕ9224212, ВЄ2764588, ЄЕ5834605, ВУ5304686, АЕ8310292, ЄВ6182984, ЕБ9199029, АЕ7023024, ЕА1548947, ГМ7089287, ВС3852586, АЗ1060499, ХД2447852, ЕЗ0049950, БВ0795118, ВД8597582, ЕН7408847, ЗЛ8296885, ЕВ3026782, АД8186247, ЕЕ8023700, АД9658769, ХД8336477, ГЛ7116890, ББ1292621, ВУ9168259, ЄИ6078083;
- купюри номіналом 200 (двісті) грн - 16 (шістнадцять) шт.; купюри номіналом 100 (сто) грн - 122 (сто двадцять дві) шт.;
У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1