СТАРОСИНЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 684/40/25
Провадження № 1-кп/684/12/2025
ВИРОК

іменем України

03 березня 2025 року с-ще Стара Синява

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

номер кримінального провадження 0000670, внесеного 20 грудня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щербані, Старосинявського району, Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, на утриманні має двох малолітніх дітей, працює трактористом ПП «Агроресурс 2020», депутатом не обирався, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Стара Синява зазначене кримінальне провадження,

УСТАНОВИВ:

У березні 2022 року (точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи у лісосмузі на території Житомирської області (точного місця досудовим розслідуванням не встановлено), помітив на землі паперову коробку, всередині якої при огляді виявив 23 військових боєприпаса стрілецької вогнепальної зброї калібру 5,45 мм та 29 військових боєприпасів стрілецької вогнепальної зброї калібру 9 мм, які належали військовослужбовцям російської федерації.

Після чого, всупереч вимог чинного законодавства, зокрема Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», відповідно до якої громадяни набувають права власності на придбану ними вогнепальну мисливську нарізну зброю (мисливські карабіни, гвинтівки, комбіновану зброю з нарізними стволами) з відповідного дозволу, що надається органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 25-річного віку; Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, а саме: п. 2 Положення, відповідно до якого до предметів, матеріалів і речовин, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо) пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначені патрони, вибухові матеріали та речовини; п. 4 Положення, відповідно до якого право на володіння вогнепальною зброєю посадовими особами та громадянами і умови її застосування визначаються в порядку, встановленому законодавством України; п. 9 Положення, відповідно до якого видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, облік, охорону, перевезення, і використання предметів, матеріалів і речовин здійснюється: на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони - у порядку, визначеному МВС; п. 15 Положення, відповідно до якого громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, на які поширюються дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України; та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622, а саме: п. 2.1 Інструкції, відповідно до якого здійснюючи дозвільну систему, органи поліції відповідно до законодавства України видають громадянам - дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв; п. 2.3 Інструкції, відповідно до якого дозволи на придбання, зберігання та носіння мисливської нарізної, гладкоствольної зброї, пневматичної, холодної, охолощеної зброї, пристроїв громадянами України видають уповноважені підрозділи з контролю за обігом зброї та дозвільної системи головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві; п. 2.6 Інструкції, відповідно до якого видача дозволів громадянам на придбання, зберігання та носіння зброї здійснюється після проведеного з ними вивчення матеріальної частини зброї, правил поводження з нею, її застосування та використання, що здійснюється у пунктах вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування після здачі заліку та отримання довідки про вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування; п. 8.1 Інструкції, відповідно до якого дозвільна система, що здійснюється органами поліції, поширюється на бойову нарізну військових зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, охолощену, нейтралізовану, несучасну, спортивну, мисливську вогнепальну зброю, бойові припаси до зброї, основні частини зброї, пневматичну, холодну зброю, пристрої та патрони до них, що належать підприємствам, установам, організаціям, суб?єктам господарювання та громадянам;

ОСОБА_4 умисно, незаконно, не маючи на це відповідного дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, достовірно розуміючи, що вищезазначені предмети є бойовими припасами, привласнив такі, придбавши їх таким чином та в травні 2023 року незаконно переніс їх до місця свого проживання, що по АДРЕСА_2 , де в подальшому їх незаконно зберігав.

20 грудня 2024 року в період часу з 02 години 27 хвилин по 02 годину 50 хвилин під час проведення огляду місця події поблизу будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 з підсумка військового зразка добровільно видав працівникам поліції 20 військових боєприпасів стрілецької вогнепальної зброї калібру 5,45 мм, які згідно з висновком експерта є військовими боєприпасами до стрілецької вогнепальної зброї калібру 5,45 мм, проміжними патронами з кулею підвищеної пробивної здатності зі сталевим осердям, виготовлені на Луганському патронному заводі, м. Луганськ, 1993 рік випуску (Україна) та три патрони, які до категорії боєприпасів не належать і є складовими частинами боєприпасів до стрілецької вогнепальної зброї, а саме кулями та гільзами проміжного патрону калібру 5,45?39 мм, кулі і гільзи виготовлені промисловим способом на Луганському патронному заводі, м. Луганськ, 1993 рік виготовлення (Україна) та зібрані саморобним способом. Двадцять патронів та трипатрони, складовими частинами яких є скріплені між собою кулі і гільзи, призначені для стрільби з нарізної стрілецької вогнепальної зброї калібру 5,45 мм автоматів (АК-74, АКС-74, АКС-74У), ручного кулемета РКК-74 та іншої зброї калібру 5,45?39 мм та 29 військових боєприпасів стрілецької вогнепальної зброї калібру 9 мм, які згідно з висновком експерта є військовими боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї калібру 9 мм, пістолетними патронами з кулею зі сталевим осердям, з яких сім патронів виробництва Луганського патронного заводу, м. Луганськ, Україна, 2002 року випуску, двадцять два патрони виробництва Юрюзанського механічного заводу, м. Юрюзань, СРСР (з них чотирнадцять патронів 1984 року випуску, вісім патронів 1986 року випуску), до пістолета конструкції Макарова (ПМ), які ОСОБА_4 незаконно придбав, переніс та зберігав за місцем проживання без передбаченого законом дозволу.

Своїми діями, які виразились у незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема, він суду пояснив, що дійсно за вказаних в обвинувальному акті обставин виявив військові боєприпаси у кількості, вказаній в обвинувальному акті. Боєприпаси помістив до підсумка, 3 з них - розкрив, а в травні 2023 року переніс їх до місця свого проживання, де зберігав до грудня 2024 року. Він знав, що не мав права на зберігання вказаних боєприпасів, проте не здав їх. В ході оформлення працівниками поліції матеріалів з приводу домашнього насильства щодо його дружини, він повідомив вказаним працівникам про наявність у нього патронів та хотів подарувати присутнім працівникам по одному патрону з них. Наміру передати усі наявні в нього боєприпаси працівникам поліції - не мав, повідомив про них не одразу. У вчиненому розкаявся, вчиняти подібного більше не буде, будь - яких інших боєприпасів - не має. Щодо покарання не висловлювався. Не заперечив проти розгляду справи в порядку частини третьої статті 349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, а також суд установив, що учасники судового провадження не оспорюють дані обставини, правильно розуміють їх зміст та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, роз`яснивши положення частини третьої статті 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому частиною третьою статті 349 КПК України, суд, за клопотанням прокурора, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, стосуються речових доказів та процесуальних витрат, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мало місце, дії обвинуваченого містять склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України і становлять незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена і він підлягає покаранню за його вчинення.

Обставинами, яка пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.

За змістом частин першої та другої статті 50, частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України є тяжким злочином, обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він офіційно працевлаштований, не є особою з інвалідністю, не перебуває під диспансерним наглядом у лікаря психіатра (а.п.85), лікаря нарколога (а.п.86) та в лікаря-невролога (а.п.87), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.81), одружений (а.п.80 ), на утриманні двоє неповнолітніх дітей (а. п. 77-78), до складу сім`ї входять також двоє неповнолітніх дітей дружини (а.п.80), перебуває на обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п.89), не перебуває на обліку у Хмельницькому районному секторі №8 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області (а.п.83), раніше не судимий (а.п.79).

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини першої статті 263 КК України.

Водночас, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням іспитового строку, ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння, зокрема, визнання вини, каяття, те, що він надавав органу досудового розслідування та суду послідовні показання, якими викривав свої дії, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співмірність діяння та кари.

Підстав для застосування статті 69 КК України суд не встановив.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 січня 2025 року до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, підстав для їх застосування до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта відповідно до частини другої статті 124 КПК України суд стягує із обвинуваченого на користь держави.

Керуючись статтями 368-371, 373-376, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі частини першої статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- 20 військових боєприпасів та 29 військових боєприпасів, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області - знищити;

- лазерний диск DVD-R формату, який поміщено до паперового конверту, із відеозаписами із нагрудних портативних реєстраторів, що закріплені за працівниками РПП СПД №1 ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 6367 гривень (шість тисяч триста шістдесят сім гривень 20 копійок (за проведення судової експертизи зброї №CE-19/123-24/15004-БЛ від 26 грудня 2024 року - 3183 гривень 60 копійок та №CE-19/123-24/15003-БЛ від 26 грудня 2024 року- 3183 гривень 60 копійок).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Старосинявський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1