Справа № 303/401/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/130/25 за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001486 від 04.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

До Мукачівського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001486 від 04.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001486 від 04.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

З метою встановлення протиправної діяльності, 21 січня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду у кримінальному провадженні №0001486 проведено обшук по АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено мобільні телефони "Apple iPhone - 11", "Apple iPhone -8", грошові кошти в сумі 8175 (вісім тисяч сто сімдесят п`ять) євро.

В обгрунтування поданого клопотання посилається на те, що мобільні телефони, вилучені в ході обшуку є речовим доказом, оскільки містять у собі відомості щодо контактів (телефонних дзвінків, смс-повідомлень та контактів в інтернет мережі), та підтверджують факт спілкування із іншими особами, що можуть бути причетними до вказаного кримінального правопорушення; грошові кошти, які вилучені в будинку за місцем проживання ОСОБА_6 є речовими доказами у кримінальному провадженні, позаяк можуть бути отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення в якості винагороди, а тому є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню.

Просить ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на вилучені 21.01.2025 року в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 на мобільні телефони Apple iPhone - 11", "Apple iPhone -8", грошові кошти в сумі 8175 (вісім тисяч сто сімдесят п`ять) євро.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційна скарга розглядається без учасників судового процесу, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; будь-ким із них заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги та дані про поважність причин їх неявки у судове засідання не подавались. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності учасників судового процесу враховується, що судове провадження повинно бути розглянуто з дотриманням приписів щодо розумних строків його розгляду та положень КПК України у межах строку досудового розслідування.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги наступне.

Так, за змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Положеннями ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, заданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим відділом Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001486 від 04.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

21 січня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду у кримінальному провадженні №0001486 проведено обшук по АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено мобільні телефони "Apple iPhone - 11", "Apple iPhone -8", грошові кошти в сумі 8175 (вісім тисяч сто сімдесят п`ять) євро.

10 лютого 2025 року на адресу суду повторно надійшло клопотання прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001486, до якого на виконання ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду долучено постанову старшої слідчої СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 від 21.01.2025 про визнання мобільних телефоні "Apple iPhone - 11", "Apple iPhone -8", грошових коштів в сумі 8175 (вісім тисяч сто сімдесят п`ять) євро речовими доказами у кримінальному провадженні №0001486.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави, мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Всупереч цьому, ухвала слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.01.2025 року не була виконана прокурором Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 у повному обсязі, оскільки в матеріалах клопотання відсутній протокол огляду вилучених мобільних телефонів та грошових коштів, тобто вилучене майно не ідентифіковано (не зазначено серію, номер та номінал вилучених купюр, номер IMEI мобільних телефонів); не зазначено, кому належить це майно, а також не додано документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном, або ж посилання на відсутність або не встановлення власника/володільця майна.

Перевіряючи доводи вказаного клопотання, слідчим суддею було встановлено, що в клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування необхідності арешту даного конкретного майна, не конкретизовано підстав та мети накладення арешту.

Викладені у клопотанні обставини є суперечними, сумнівними та у сукупності з доданими до нього матеріалами не визначають підстав для накладення арешту на зазначене майно, виходячи з наступного.

З такими висновками слідчого судді погоджується й колегія суддів, виходячи з наступного.

Матеріали провадження не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин на які послався у клопотанні.

Відповідно, органом досудового розслідування не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у клопотанні.

Також, колегія суддів враховуючи позицію Європейського Суду та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, звертає увагу, що слідчий в клопотанні, в порушення до ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власника.

Отже, наведені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді доводи, за яких він дійшов до переконання про необхідність відмовити слідчому в задоволенні клопотання про арешт майна, є змістовними та відповідають вимогам ч. 1 ст. 173 КПК України. Тому наведені в апеляційній скарзі в цій частині аргументи прокурора, як підстава для скасування рішення слідчого судді, є неспроможними.

Таким чином, на переконання колегії суддів, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні про арешт майна обставин та доданих до нього матеріалів не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування не встановлено, у зв`язку з чим ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді