Справа № 634/620/21
Провадження № 1-кп/529/17/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця" - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Диканька Полтавської області у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000037 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Чорнолозка Сахновщинського району Харківської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, який являється особою з інвалідністю 3 групи, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

07 березня 2021 року близько 08 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на території виробничого підрозділу "Харківська дистанція захисних лісонасаджень" Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця" поблизу 116 км залізничної колії, в межах Сахновщинської селищної ради Харківської області, в захисних лісових насадженнях, реалізуючи свій умисел, спрямований на перевезення незаконно зрубаних дерев лісових насаджень, не маючи спеціального дозволу на використання лісових ресурсів, тобто не маючи права здійснювати перевезення незаконно зрубаних дерев лісових насаджень, використовуючи власний автомобіль марки ЗІЛ 157КД, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив перевезення незаконно зрубаних 18 (вісімнадцяти) дерев, з яких 2 (два) дерева породи "ясен зелений" та 16 (шістнадцять) дерев породи "клен гостролистий", чим завдав потерпілому АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця" матеріальної шкоди у розмірі 35 828 (тридцять п`ять тисяч вісімсот двадцять вісім) грн 66 коп, що є істотною шкодою.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 246 КК України, у вигляді перевезення незаконно зрубаних дерев лісових насаджень, що заподіяло істотну шкоду.

Підстави доведеності поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України у вигляді перевезення незаконно зрубаних дерев лісових насаджень, що заподіяло істотну шкоду.

Позиція сторін кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 вказав, що в судовому засіданні було достеменно встановлено, що інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України, у вигляді незаконної порубки дерев у лісах, захисних та інших лісових насаджень, що заподіяло істотну шкоду, вчинено обвинуваченим ОСОБА_4 . Тому, просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян із застосуванням спеціальної конфіскації вилучених в обвинуваченого автомобіля ЗІЛ 157КД, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , апарата для дробіння дров, бензопили, які є знаряддями вчинення злочину, та спеціальної конфіскації вилучених дров об`ємом 4,58 куб.м., які є предметом вчиненого злочину. Прокурор також просив стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати на проведення судово-економічної експертизи у розмірі 1 307,60 грн та задовольнити цивільний позов, пред`явлений потерпілим АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця" про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди. Прокурор також просив врахувати, що в обвинувальному акті помилково зазначено розмір завданої істотної шкоди як 35 826,66 грн замість правильного 35 828,66 грн, як про це вказано у висновку експерта.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, заперечував. Вказав, що 07 березня 2021 року він поїхав позбирати сушняк. Він збирав виключно сушняк, який лежав під ногами, та брав польові дикі кленки, які не являються деревами, а ростуть на узбіччі як кущі. Сироростучих дерев він не спилював. Кущі кленка він розпилював ручною пилкою, бензопилою не користувався. Максимальний діаметр дров був 10 см, а на фото, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження, зображені таким великим діаметром, що він навіть не зміг би їх погрузити в автомобіль. ОСОБА_4 зазначив, що сушняк збирав він сам, хоча трохи йому допомагав його нині покійний сусід ОСОБА_7 . Допоміг йому все загрузити в автомобіль ОСОБА_8 . Після цього він поїхав додому. По дорозі його зупинили поліцейські, забрали з автомобіля його бензопилку та почали складати стосовно нього документи щодо незаконної порубки ним дерева, хоча він пояснював їм, що брав виключно сушняк і польовий кленок, який є кущем, а не сироростучим деревом. Обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що він не згодний із показаннями свідка ОСОБА_9 щодо того, що в автомобілі знаходилися чурки дерев, тобто було розпиляне дерево, адже він збирав і перевозив виключно сушняк. Обвинувачений вказав, що він не визнає цивільний позов, адже не вчиняв інкримінованого йому злочину. Просив його виправдати, посилаючись на відсутність доказів його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину. Обвинувачений також просив не застосовувати спеціальну конфіскацію належного йому автомобіля ЗІЛ, оскільки він являється особою з інвалідністю третьої групи, має вже передпенсійний вік, проживає на території Харківської області, яка постійно знаходиться під обстрілами через збройну агресію Російської Федерації проти України, і цей автомобіль є єдиним транспортним засобом, на якому він має можливість пересуватися, а також отримувати певний дохід, шляхом його використання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що матеріалами кримінального провадження не доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 поза розумним сумнівом, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях, а належні та достатні докази винуватості ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині відсутні. Просив ухвалити стосовно ОСОБА_4 виправдувальний вирок та відмовити у задоволенні цивільного позову. В разі визнання винуватим ОСОБА_4 , просив не застосовувати спеціальну конфіскацію, належного йому автомобіля, оскільки як пояснив обвинувачений, що він використовує вказаний автомобіль для перевезення овочів з огороду, що є єдиним джерелом доходу ОСОБА_4 .

Представник потерпілого АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця" - ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що їй відомі лише ті обставини, які викладені в обвинувальному акті та в цивільному позові. Представник потерпілого вказала, що їй не відомо, хто саме виявив порубку дерев. Просила задовольнити у повному обсязі цивільний позов, пред`явлений потерпілим до обвинуваченого, адже завдана ним матеріальна шкода до цього часу не відшкодована. Представник потерпілого також просила врахувати, що в цивільному позові помилково зазначено розмір завданої матеріальної шкоди як 35 826,66 грн замість правильного 35 828,66 грн, як про це вказано у висновку експерта. Помилка у цивільному позові була спричинена тим, що дані бралися із обвинувального акта, в якому, як зазначив прокурор в судовому засіданні, теж мала місце ця помилка.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, у вигляді перевезенння незаконно зрубаних дерев, що спричинило істотну шкоду, його винуватість у скоєнні цього злочину у повному обсязі підтверджується наступною безпосередньо дослідженою та перевіреною у судовому засіданні судом сукупністю доказів, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні вказав, що десь у березні 2021 року він йшов у своїх справах додому в с. Чорнолозка з іншого селища польовою дорогою повз лісосмуги. Там він побачив свого знайомого ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , який нині вже покійний. Він запитав у ОСОБА_4 , чи підвезе він його додому своїм автомобілем ЗІЛ, який знаходився там же біля нього. ОСОБА_4 відповів, що зараз завантажиться та підвезе його додому. При цьому, ОСОБА_4 попрохав його допомогти завантажити в кузов його автомобіля сухі дрова. Свідок ОСОБА_10 вказав, що він допоміг ОСОБА_4 завантажити пару сухих дрючків. В автомобіль вони завантажували суху деревину - кленок. Деревину виносили з лісосмуги. Деревини в автомобілі було десь півкузова. Вона була попиляна міліметрів по 50, висотою два-півтора метра. Він не запитував у ОСОБА_4 на яких підставах він вантажить і перевозить деревину. Завантаження деревини в кузов автомобіля відбувалося біля лісосмуги на відстані до с. Чорнолозка десь за півтора кілометри. Свідок зазначив, що коли він підійшов до ОСОБА_4 , то він не чув роботи бензопили. В автомобіль вони завантажили сухий клен. Він був спиляний не з кореня, а іншим чином, може зламаний, він не звертав на це уваги. У кузові деревина була із сухостою, а свіжоспиляної деревини він там не бачив. Свідок вказав, що він не вантажив інвентар, бачив, що була поперечна пилка. Він допомагав вантажити хвилин 20-30, після чого вони поїхали додому на належному ОСОБА_4 автомобілі ЗІЛ. В дорозі їх зупинили працівники поліції на цивільному автомобілі і почали оформляти документи. При цому вони сказали, що їм надійшов виклик на чергову частину, тоді приїхала слідчо-оперативна група. ОСОБА_4 здається щось пояснював працівникам поліції. Свідок вказав, що вже не пам`ятає, чи він сам щось пояснював поліцейським та не пам`ятає, чи щось тоді вилучалося. Його висадили з автомобіля ЗІЛ, який в подальшому поїхав до райвідділу поліції.

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні вказала, що обвинувачений ОСОБА_4 є її односельцем. Ще до початку повномасштабної війни, точної дати вона не пам`ятає, до неї звернувся поліцейський ОСОБА_13 і попрохав бути присутньою при проведенні слідчої дії. Вони під`їхали до вантажного автомобіля ОСОБА_4 і вона бачила, як поліцейські зупинили цей автомобіль, в якому знаходилися дерева. Дерева були не товсті, це був сухостій. У цей час там також були ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Були також ще якісь свідки, але вона їх не знає. Свідок ОСОБА_12 вказала, що поліцейські повідомили їй, що вони затримали автомобіль з дровами. При цьому, поліцейські складали якісь документи, але вона вже не пам`ятаю які саме. Свідок зазначила, що бачила, що кузов автомобіля був заповнений, але не з горою. Якої там були породи дерева вона не знає, оскільки не розуміється в цьому. Дерева в автомобілі були лише сухі, сантиметрів 15-20. Здається працівники поліції тоді вилучили пилку і крім цього більше нічого не вилучали.

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні вказав, що він знайомий з обвинуваченем ОСОБА_4 , відносини між ними нормальні. Коли він проїжджав біля кладовища біля с. Чорнолозка, точної дати він пам`ятає, то побачив, що поліцейські зупинили автомобіль ЗІЛ, біля якого стояв ОСОБА_4 . Проїжджаючи повз, він побачив, що в кузові автомобіля знаходилися сухі дрова, яких багато валяється у лісосмугах, тобто по народному - сушняк. Свіжозрубаних дерев в автомобілі він не побачив.

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні вказав, що він, як майстер лісу, був запрошений працівником поліції для огляду дерев в кузові автомобіля ЗІЛ, який знаходився на штраф-майданчику відділення поліції в смт Сахновщина Харківської області. В автомобілі були ясен і клен гостролистий. Там було приблизно 5 кубометрів деревини. Він вже не пам`ятає, в якому стані були дерева, але вже розпиляні. Свідок вказав, що він вже не пам`ятає, які тоді далі складалися документи, але напевно слідчий складав протокол огляду. ОСОБА_9 вказав, що кількість він визначав по обсягу кузову помноживши на коефіцієнт. Це були чурки дерев, але він не пам`ятає, чи вони були складені. До складених дерев застосовується коефіцієнт 0,74. В кузові автомобіля знаходилися і стовбури, і гілля, тобто ціле розпиляне дерево.

- протоколом огляду місця події від 07.03.2021, складеного слідчим у присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , та фототаблицею до нього /том 2, а.с. 5-7/, відповідно до якого проведеним оглядом встановлено, що на ґрунтовій дорозі біля кладовища в с. Чорнолозка знаходиться автомобіль ЗІЛ 157, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові якого наявні розпиляні стовбури дерев різного діаметру. В кузові також знаходиться апарат для дробіння дров. В кабіні автомобіля також знаходилася бензопила KRAISSMANN. Зазначені автомобіль, розпиляні стовбури дерев та бензопилу було вилучено.

- Актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 26.03.2021, складеного в.о. старшого майстра лісу Сахновщинського лісництва ОСОБА_9 , відповідно до якого розмір завданої матеріальної шкоди становить 34 124,15 грн /том 2, а.с. 48/.

- протоколом огляду місця події від 13.04.2021, складеного слідчим у присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , за участі спеціаліста - в.о. старшого майстра лісу ОСОБА_9 , та фототаблицею до нього /том 2, а.с. 28-31/, відповідно до якого місцем огляду являлася територія ВП № 1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області, а саме штраф-майданчик, на якому знаходився вантажний автомобіль ЗІЛ, зеленого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому були розпиляні стовбури дерев породи "клен гостролистий" та "ясен", об`ємом 4,58 куб.м., а також апарат для дробіння дерев.

- постановою від 13.04.2021 про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання, відповідно до якої виявлені та вилучені в ході огляду місця події за адресою: Харківська область, Красноградський район, смт. Сахновщина, вул. Поштова, 4, автомобіль марки ЗІЛ 157КД, зеленого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , апарат для дробіння дров марки "KRAISSMANN", розпиляні стовбури дерев породи "ясен" та "клен гостролистий" загальним об`ємом 4,58 куб.м. визнано речовими доказами та залишено на штраф-майданчику ВП № 1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області до вирішення питання по суті /том 2, а.с. 32/.

- висновком експерта від 14.04.2021 № СЕ-19/121-21/7858-ЕК, наданого Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС /том 2, а.с. 39-46/, відповідно до якого розрахунок заподіяної шкоди, завданої внаслідок незаконної порубки сироростучих дерев в залізничній лісосмузі поблизу 116 км наведеного в акті від 26.03.2021 б/н, складеного та підписаного від імені ОСОБА_9 , арифметично підтверджується в сумі 35 828,66 грн. Причину відхилення в бік збільшення на 1 704,351 грн докладно викладено у дослідницькій частині.

Свідок ОСОБА_11 зі сторони обвинувачення не допитувався, оскільки відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть цей свідок помер ІНФОРМАЦІЯ_2 /том 2, а.с. 63-65/.

Оцінюючи показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 про те, що обвинувачений ОСОБА_4 перевозив незаконно зрубану деревину, суд вважає ці показання є послідовними і достовірними. У суду відсутні підстави сумніватися в правдивості вказаних показань, оскільки ці показання є чіткими, логічними і узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

Крім того, суд враховує те, що вказані вище свідки попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а тому такі докази, у сукупності з іншими наявними у кримінальному провадженні доказами, суд знаходить належними та допустимими. Суд зауважує, що показання цих осіб, надані ними на досудовому слідстві та в судому засіданні, є послідовними, логічними та такими, що не відрізняються між собою. Крім цього, показання цих осіб не являються єдиними доказами у кримінальному провадженні, вони оцінювалися у сукупності з іншими доказами, зокрема поясненнями самого обвинуваченого ОСОБА_4 , який не заперечував в судовому засіданні, що він дійсно перевозив в належному йому автомобілі деревину.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 про те, що деревина, яку перевозив обвинувачений ОСОБА_4 у належному йому вантажному автомобілі, була сушняком, а не зрубаним сироростучим деревом, суд вважає безпідставними та необґрунтованими, адже обвинувачений та свідки не являються спеціалістами чи експертами, які, виходячи із наявних у них спеціальних знань, з достовірністю можуть встановити факт того, що дерево є сушняком чи зрубаним сироростучим деревом, породу деревини, її діаметр, об`єм тощо.

Натомість, свідок ОСОБА_9 , який є майстром лісу і являється спеціалістом, який має відповідні знання зокрема в частині визначення породи дерева, її діаметру, об`єму, того, чи являється воно зрубаним сироростучим деревом або сушняком, визначив, що виявлена в автомобілі обвинуваченого дерева була зрубаним сироростучим деревом.

Факт завдання обвинуваченим ОСОБА_4 істотної шкоди внаслідок перевезення незаконно зрубаних дерев лісових насаджень підтверджується висновком експерта.

Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку в даному кримінальному провадженні, судом поза розумним сумнівом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочини, передбачений ч. 1 ст. 246 КК України, у вигляді перевезення незаконно зрубаних дерев лісових насаджень, що спричинило істотну шкоду.

Суд вважає, що обрана обвинуваченим ОСОБА_4 у судовому засіданні позиція щодо невизнання своєї вини за обвинуваченням за ч. 1 ст. 246 КК України, є тактикою його захисту та бажанням уникнути передбаченого законом покарання.

При цьому, дослідивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не надано суду належних та достатніх доказів, які б підтверджували винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 246 КК України у вчиненні саме незаконної порубки дерев лісових насаджень, що спричинило істотну шкоду.

Відповідно до ст. 22 КПК України судом, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створено усі необхідні умови для реалізації сторонами під час розгляду кримінального провадження в суді їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, щоб провадження було здійснено на засадах змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України

Між тим, діючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд констатує, що надані стороною обвинувачення докази не є достатніми для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, у вигляді саме незаконної порубки дерев лісових насаджень, що спричинило істотну шкоду.

Доведеність висунутого обвинувачення має ґрунтуватися лише на належних, достовірних та допустимих доказах, які у цілому мають доводити винуватість поза розумним сумнівом. Суд має надати оцінку доказам як окремо та і в цілому відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З одного боку, стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами. З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17.).

Згідно з ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, а обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, у справі "Barberа, MesseguandJabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості" вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, MesseguandJabardo v. Spain, judgmentof 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Таким чином, суд повинен ретельно перевіряти доводи сторони захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення.

Суд, проаналізувавши показання обвинуваченого ОСОБА_4 , свідків та досліджені в судовому засіданні докази сторони обвинувачення та захисту в їх сукупності, приходить до висновку, що наявні докази не підтверджують інкриміноване ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 1 ст. 246 КК України, сформульоване в обвинувальному акті, у вигляді незаконної порубки дерев лісових насаджень, що заподіяло істотну шкоду.

Частиною 1 статті 246 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Визначаючи під час кваліфікації об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України, потрібно брати до уваги, що це кримінальне правопорушення виражається не тільки в незаконній порубці дерев і чагарників, а також у їх перевезенні, зберіганні чи збуті. Вказані діяння є формами об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення, вони є альтернативними і вчинення кожного з них може бути підставою для притягнення до кримінальної відповідальності.

Незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях - це всі випадки відділення дерев і чагарників, які знаходяться в лісі, захисних та інших лісових насадженнях, від кореня незалежно від використовуваних засобів і способів (сокира, пилка чи інші предмети).

Порубкою дерев та чагарників у лісах визнається як відокремлення від кореня або викорчовування ростучого чи сухостійкого дерева, чагарника за допомогою спеціальних пристосувань, так і пошкодження, яке припиняє ріст деревостану (наприклад, повалення дерева транспортними засобами, відділення основних гілок від стовбура тощо).

Незаконною є порубка лісу лісозаготівельними організаціями, підприємствами і установами на ділянках, що не призначені для цього, порубка лісу фізичними особами без відповідного дозволу (тобто лісорубного квитка або ордера), або хоча і тими, що мають квиток (ордер), але не на тій ділянці, не в тій кількості, або порубка дерев і кущів не тих порід, на які було дано дозвіл.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 інкримінується незаконна порубка дерев лісових насаджень, що спричинило істотну шкоду.

При цьому, жоден із свідків не підтвердив того, що він бачив, як обвинувачений ОСОБА_4 особисто незаконно зрубував дерева або чагарники в лісових насадженнях.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також заперечував незаконну порубку ним дерева.

У матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що обвинуваченого ОСОБА_4 було виявлено поліцейськими на місці незаконної рубки. Поліцейськими було виявлено автомобіль ОСОБА_4 , завантажений деревиною, вже в дорозі. Виявлені у цьому автомобілі бензопила та апарат для дробіння дерева самі по собі, без інших належних та достатніх доказів, ще не підтверджують факт здійснення ОСОБА_4 незаконної рубки дерева.

Наявні у матеріалах кримінального провадження протокол огляду місця події від 12.03.2021 та фототаблиця із знімками лісопосадки і виявлених у ній пеньків зі слідами спилу /том 2, а.с. 8-27/, які були здійснені через декілька днів після виявлення вантажного автомобіля обвинуваченого ОСОБА_4 із деревиною, самі по собі, без інших належних та достатніх доказів, ще не підтверджують факт здійснення ОСОБА_4 незаконної рубки дерева.

Враховуючи вказані вище встановлені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не надано суду належних та достатніх доказів, які б підтверджували винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 246 КК України у вчиненні саме незаконної порубки дерев лісових насаджень, що спричинило істотну шкоду.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі статтями 66, 67 КК України обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

За змістом статтей 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, проте обвинувачений свою вину не визнав, матеріальну шкоду потерпілому не відшкодував, що свідчить про відсутність щирого каяття щодо вчиненого злочину, тому суд вважає, що справедливим покаранням буде обмеження волі на строк 1 рік. Суд вважає недоцільним застосувати до обвинуваченого покарання у виді штрафу, оскільки обвинувачений є непрацюючою особою та не зможе виконати покарання.

В свою чергу, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вперше вчинив злочин, від досудового розслідування та суду не ухилявся, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується задовільно, одружений, має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, є особою з інвалідністю 3 групи, а невизнання ним вини є способом захисту.

При призначенні покарання суд також враховує висновки, викладені у досудовій доповіді уповноваженого органу з питань пробації, відповідно до яких виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб).

З огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі, у виді обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, але й інші обставини справи.

Враховуючи викладене вище у сукупності, загальні засади призначення покарання - законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєні кримінальні правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, беручи до уваги обставини вчинення злочину, наслідки його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується задовільно, одружений, має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, є особою з інвалідністю 3 групи, не ухилявся від досудового розслідування та суду, враховуючи висновки органу пробації, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і тому вважає за можливе застосувати до нього ст. 75 КК України та призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 246 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Вирішення питання щодо цивільного позову.

Потерпілим АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця" було пред`явлено до обвинуваченого ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 35 828,66 грн.

Представник потерпілого ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала цивільний позов та просила його задовольнити у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення цивільного позову, вказуючи на відсутність належних та достатніх доказів винуватості ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині.

Відповідно до частин 1, 3 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Враховуючи те, що в ході судового розгляду кримінального провадження було підтверджено, що внаслідок вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, потерпілому АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Українська залізниця", в межах земельних ділянок, що перебувають у його постійному користуванні та у захисних лісових насадженнях, які обліковуються на його балансі, обвинуваченим здійснено перевезення незаконно зрубаних дерев, було завдано матеріальної шкоди у розмірі 35 828,66 грн, розмір якої підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування та судового провадження не обирався. Прокурор в судовому засіданні не заявляв клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили. Вказані обставини свідчать, що наразі підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому до набуття вироком законної сили відсутні.

Виходячи з того, що по справі були понесені витрати на проведення судової економічної експертизи у розмірі 1 307,60 грн, то відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України ці витрати слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави.

Враховуючи те, що дрова породи "ясен" та "клен гостролистий" загальним об`ємом 4,58 куб.м. є предметами вчиненого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, у вигляді перевезення незаконно зрубаних дерев лісових насаджень, що заподіяло істотну шкоду, керуючись положеннями ст. 96-1, п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію шляхом конфіскації у власність держави вказаного речового доказу як предмету вчинення злочину.

Враховуючи те, що речовий доказ у вигляді автомобіля марки ЗІЛ 157КД, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є обвинувачений ОСОБА_4 , та в кузові якого останній перевозив незаконно зрубану деревину, є єдиним транспортним засобом для пересування обвинуваченого та можливості отримання ним доходу шляхом його використання, оскільки ОСОБА_4 є особою з інвалідністю 3 групи, особою передпенсійного віку та проживає на території Харківської області, яка постійно знаходиться під обстрілами через збройну агресію Російської Федерації проти України, беручи до уваги те, що цей автомобіль може стати єдиним засобом пересування у разі виникнення небезпеки для життя обвинуваченого, суд вважає недоцільним застосування спеціальної конфіскації цього автомобіля в дохід держави, як знаряддя вчинення злочину, і вважає за необхідне залишити останньому як його власність.

Враховуючи те, що судом не було встановлено винуватість ОСОБА_4 у незаконній порубці дерева і відповідно речові докази у вигляді апарата для дробіння дров та бензопили, які були вилучені в обвинуваченого, не являються знаряддями злочину у вигляді перевезення незаконно зрубаних дерев, винуватість ОСОБА_4 в якому було встановлено, то відповідно до ст. 100 КПК України апарат для дробіння дров, який знаходиться на відповідальному зберіганні в обвинуваченого, слід залишити останньому як його власність, а бензопилу, яка знаходиться на зберіганні у ВП № 1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області, слід повернути обвинуваченому як його власність.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 50, 65, 66, 67, 75, 96-1, 96-2, ч. 1 ст. 246 КК України, ст. ст. 100, 124, ст. ст. 369-371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, у вигляді перевезення незаконно зрубаних дерев лісових насаджень, що заподіяло істотну шкоду, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" грошові кошти у розмірі 35 828 (тридцять п`ять тисяч вісімсот двадцять вісім) грн 66 коп у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення судової економічної експертизи у розмірі 1 307 (одна тисяча триста сім) грн 60 коп.

Відповідно до положень ст. 96-1, п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна, яке було предметом вчиненого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, у вигляді перевезення незаконно зрубаних дерев лісових насаджень, що заподіяло істотну шкоду, шляхом конфіскації у власність держави дров породи "ясен" та "клен гостролистий" загальним об`ємом 4,58 куб.м., що зберігаються у Відділенні поліції № 1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області (місцезнаходження: Харківська область, Берестинський (раніше - Красноградський) район, селище Сахновщина, вул. Поштова, 4).

Речові докази у вигляді апарата для дробіння дров та автомобіля марки ЗІЛ 157КД, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , які знаходяться на відповідальному зберіганні в ОСОБА_4 , - залишити останньому як його власність.

Речовий доказ у вигляді бензопили, яка знаходиться на зберіганні у Відділенні поліції № 1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області (місцезнаходження: Харківська область, Берестинський (раніше - Красноградський) район, селище Сахновщина, вул. Поштова, 4), - повернути ОСОБА_4 як його власність.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1