У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ)

захисника ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваного за ч. 1 ст. 111 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2025 року продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.04.2025 включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302800 грн.

Вважає, що підозра щодо ОСОБА_7 є необґрунтованою.

Зазначає про те, що не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку апелянта, розмір застави у 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не буде непомірною для підозрюваного та забезпечить виконання процесуальних обов`язків.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Херсоні) ТУ ДБР у м.Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000186 від 17.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

09.01.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а саме: у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, а саме: переході на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

10.01.2025 слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 грн.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 22.01.2025 вищевказану ухвалу слідчого судді скасовано, застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 березня 2025 року, без визначення розміру застави.

Постановою прокурора від 28.02.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців.

Органами досудового розслідування громадянин України ОСОБА_7 підозрюється у тому, що перебуваючи на посаді заступника начальника правоохоронного органу - Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Запорізькій області, був обізнаний із відповідними завданнями покладеними на даний орган, та в силу рівня освіти та життєвого досвіду, в достатній мірі розумів, що звільняючись з Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Запорізькій області, він, як громадянин України та особа, яка склала присягу на вірність народу України, не повинен вчиняти дій на шкоду основам національної безпеки.

В противагу чому, під час окупації рф Кримського півострову, ОСОБА_7 , маючи стійкий, виниклий за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, умисел, направлений на вчинення державної зради, будучи колишнім заступником керівника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Запорізькій області, володіючи достатнім рівнем освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів окупації суверенної території України АР Крим та м.Севастополя, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше березня 2014, прибув на тимчасово окуповану територію України.

ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Сімферополі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17.03.2014, реалізовуючи свій злочинний умисел, з власної ініціативи добровільно, в період збройного конфлікту, вступивши в контакт з невстановленими представниками рф з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади на території Автономної Республіки Крим, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати, незалежність та територіальну цілісність України, вимог Закону України «Про державну службу» Присяги державного службовця, з наміром перейти на бік ворога, вчинив умисні дії на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, що виразилися в переході на бік ворога у період збройного конфлікту шляхом зайняття посади голови Держрибагентства України та подальшого виконання функцій у незаконно-утвореному правоохоронному органі держави-окупанта.

Маючи злочинний умисел, спрямований на надання іноземній - російській федерації, допомоги у проведенні підривної діяльності проти України та забезпечення подальшої окупації території АР Крим та м. Севастополя, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що так зване «Агентство рыбного хозяйства Республики Крым», є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах російської федерації, в березні 2014 року в м. Сімферополі за власною добровільною згодою почав працювати у незаконного утвореному органі «Агенстве рыбного хозяйства Республики Крым», а 17 березня 2014 рішенням так званого «Государственного совета Республики Крым» № 1761-6/14, в особі ОСОБА_8 , призначений на посаду «председателя Агенства рыбного хозяйства Республики Крым», на якій працював до листопада 2014 року.

Таким чином, згідно підозри, ОСОБА_7 умисно та свідомо продовжив здійснювати незаконну державну діяльність у незаконно створеному рф на окупованій території України державному органі влади, керувався російським законодавством, тобто виконував функції представника влади країни агресора, чим забезпечив функціонування незаконно створеної системи державної виконавчої влади, що призвело до зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади на півострові Крим.

При прийнятті оскаржуваного рішення слідчий суддя зазначив, що обираючи запобіжний захід, а в подальшому продовжуючи його строк дії, досліджено надані органом досудового розслідування докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Враховуючи обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, слідчий суддя дійшов висновку про доведення прокурором обставин, які свідчать про те, що продовжують існувати, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Слідчий суддя зазначив, з матеріалів долучених слідчим до клопотання слідчому судді, вбачається достатньо відомостей про обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Підозрюваний ОСОБА_7 про дату та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином. Заяву про бажання брати участь в апеляційному розгляді не подавав.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя та суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною 5 ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 2 ст. 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшло своє підтвердження під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Всупереч доводам захисника, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, підтверджується долученими до клопотання матеріалами. У матеріалах провадження відсутні дані, які б спростовували обґрунтованість підозри на даній стадії кримінального провадження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що на даному етапі досудового розслідування колегія суддів не може надавати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки триває досудове розслідування. Відповідно до положень ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що встановлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, не зменшилися.

Колегія суддів погоджується з обґрунтуванням, наведеним слідчим суддею, що ризики, встановлені при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати, та зазначає, що оскаржуване рішення в цій частині належно мотивоване. За висновком слідчого судді, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тому є підстави вважати, що продовжує існувати ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків, які наразі ще не допитані, однак підлягають допиту у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Оскільки ОСОБА_7 у 2016 році пред`явлено обвинувачення за ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, та на даний час здійснюється судовий розгляд кримінального провадження, тому продовжує існувати ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчим суддею враховано, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні триває, проте завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу не представляється можливим у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих та процесуальних дій. Слідчий суддя врахував специфіку кримінального правопорушення, значний перелік слідчих та розшукових дій, що необхідно провести у цьому кримінальному провадженні, зокрема, необхідно допитати свідків з числа осіб, які у 2014 році перебували на тимчасово окупованій території АР Крим, здійснити тимчасовий доступ до інформації, що перебуває у оператора стільникового зв`язку "ВФ Україна", з метою підтвердження або спростування перебування на тимчасово окупованій території підозрюваного у 2014 році, отримати відповідь на доручення щодо допиту свідка ОСОБА_9 , виконати вимоги ст. 290, 291, 293 КПК України.

Закінчення досудового розслідування в межах строків, визначених п.4 ч. 3 ст. 219 КПК України, є неможливим з об`єктивних причин, обумовлених обсягом та специфікою процесуальних дій, необхідних для забезпечення належної якості досудового розслідування.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

У даному кримінальному провадженні, слідчим суддею встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки. Обраний щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження.

Колегія суддів, на підставі аналізу наданих матеріалів, дійшла висновку, що з огляду на обґрунтованість підозри та наявності встановлених ризиків, дії та поведінка підозрюваного потребують виняткового контролю, який здатний забезпечити лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що слідчим, прокурором доведено, що обставини, зазначені у частині третій ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Щодо визначення застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України передбачає, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, передбаченого статтею 111 КК України.

З огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти Основ національної безпеки України, а також враховуючи наявність встановлених ризиків, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на наведене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 3, 409, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 06 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10