ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000866 від 04.07.2024, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Путринці, Ізяславського району, Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, інваліда 3 групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 , 03 липня 2024 року, приблизно о 19 год. 10 хв., перебуваючи на території КП «Рівненський обласний протипухлинний центр» Рівненської обласної ради, що за адресою м. Рівне, вул. Олександра Олеся, 12, на ґрунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_4 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно тримаючи в одній із своїх рук пластикову пляшку з розчином сульфатної (сірчаної) кислоти, вилив її на потерпілого, в результаті чого заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку рогівки та кон`юктиви І ступеня обох очей, хімічного опіку голови, тулуба, обох верхніх кінцівок І ступеня до 10% площі тіла, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 інкримінується умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно вилив на потерпілого кислоту, в результаті чого заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження. У вчиненому не розкаявся.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтвердив факт спричинення обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, підтримав позицію прокурора про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду.

Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразилися у заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість, однак у вчиненому не розкаявся, раніше не судимий, пенсіонер, інвалід 3 групи, має постійне місце проживання, посередньо характеризується, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, позицію прокурора щодо міри покарання, позицію потерпілого, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч. 2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_6 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції статті із застосуванням положень ст. 59-1 КК України.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання у виді штрафу суд не вбачає, з огляду на особу обвинуваченого та характер вчиненого кримінального правопорушення.

При цьому в суду відсутні законні підстави для призначення покарання у виді громадських робіт, виправних робіт або обмеження волі, з огляду на положення ст.ст. 56, 57, 61 КК України, оскільки обвинувачений досягнув пенсійного віку.

Цивільний позов у провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Згідно ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язок щодо обмеження спілкування з ОСОБА_4 строком на 1 (один) рік.

Речові докази: - деформовану пляшку з полімерного матеріалу, в якій знаходиться рідина жовтуватого кольору, яка має неорганічну природу і являється розчином сульфатної (сірчаної) кислоти, яка запакована до сейф-пакету Експертна служба МВС України №2256379; чоловічі штани світлого бежевого кольору, які запаковано до сейф-пакету Національна поліція України PSP№3186340 знищити;

- компакт диск формату DVD+R 16x 4,7 Gb 120 min, «Verbatim» - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1