Справа № 583/682/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2025 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні під час підготовчого засідання в залі суду №5 у м. Охтирці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000032 від 12.02.2025 р., по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добрянське, Великописарівського району, Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 11.02.2025 року близько 15 год. 00 хв., перебуваючи в житловому будинку домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_2 вчинив сварку з донькою ОСОБА_5 , яка в цей час перебувала в будинку вказаного домоволодіння. Під час сварки ОСОБА_4 , діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень і невизначеної шкоди здоров`ю за допомогою дерев`яної палиці наніс ОСОБА_5 один удар в область лівого стегна. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 відповідно до висновку судової медичної експертизи №68 від 13.02.2025 року спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин по передній поверхні лівого стегна з наявністю підшкірного крововиливу розміром 3,0x4,0 см. Дане тілесне ушкодження по тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я так, як має незначні скороминущі наслідки. тривалістю не більше як шість днів (відповідно до пунктів 2.3.2.б., 2.3.5. правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95 р).

ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, що полягали у спричиненні потерпілій ОСОБА_5 тілесного ушкодження, передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

14.02.2025 р. до суду надійшов обвинувальний акт, та була надана письмова угода про примирення, укладена 13.02.2025 р. між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , згідно якої обвинувачений ОСОБА_4 , визнає себе повністю винним у завданні умисного легкого ушкодження ОСОБА_5 та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри під час судового провадження. Потерпіла та обвинувачений узгодили міру покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення визначені ст. 471 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення передбачені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Прокурор також заявив про наявність підстав для затвердження мирової угоди.

Сторонам було роз`яснено наслідки невиконання угоди про примирення передбачені ст. 476 КПК України.

Суд проаналізував надані матеріали, вислухав пояснення обвинуваченого, думку потерпілої та прокурора, які вважають, що угода про примирення може бути затверджена судом, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 ч. 1 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, визнає.

Встановлено, що укладення угоди про примирення між підозрюваним та потерпілою є добровільним. Зміст та порядок укладення угоди відповідає вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, узгоджена підозрюваним та потерпілою, визначена в межах санкції ст. 125 ч. 1 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Відповідно до вимог ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, зокрема, направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми, про що просить прокурор.

Враховуючи, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення насильства суд дійшов висновку, що до обвинуваченого, як до особи, яка вчинила домашнє насильство необхідно застосувати обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження пробаційної програми.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 13.02.2025 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000032 від 12.02.2025 р. по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 ККУкраїни.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обирати.

Відповідно до п. 5 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці.

Речовий доказ, а саме дерев`яну палицю, яка згідно розписки перебуває на відповідальному зберіганні у власника, після вступу вироку у законну силу вважати повернутою ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду ОСОБА_1