ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1178/24 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12 листопада 2024 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190, ч.4 ст.28, ч.5 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 10.01.2025 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

В апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник просили ухвалу суду змінити, застосувавши відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних процесуальних обов`язків. Свої вимоги мотивували тим, що суд невірно встановив обставини провадження та дійшов помилкових висновків. Встановлені судом передбачені ч.1 ст.177 КПК ризики не конкретизовано та не доведено жодними доказами. Одним із мотивів продовження запобіжного захожу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 є тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та кількість епізодів злочинної діяльності. Аналогічна кваліфікація злочинів та кількість епізодів інкримінується всім учасникам злочинної організації, проте останні наразі під вартою не перебувають. Судом не взято до увагу добровільну явку ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування як до відповідного органу досудового розслідування, так і до суду для розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. ОСОБА_8 не переховувався від суду, до іншого міста не виїздив. Апелянти також посилаються на незадовільний стан здоров`я матері та дружини обвинуваченого. Вказані обставини, на переконання ОСОБА_8 та його захисника, свідчать про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на менш суворий.

Обвинувачений ОСОБА_8 про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином. Клопотань про розгляд апеляційних скарг за його участю не надходило, а тому апеляційний розгляд з огляду на ч.4 ст.422-1 КПК здійснено без участі ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; з`ясувавши позицію захисника, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційних скарг та наполягав на їх задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.4 ст.190, ч.4 ст.28, ч.5 ст.190 КК кримінальних правопорушень.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують передбачені ч.1 ст.177 КПК ризики відносно ОСОБА_8 , тому необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на визначених ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25.10.2024 року умовах. При цьому встановлені ризики не зменшуються та продовжують існувати.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ґрунтується на зазначених вимогах кримінального процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_8 обвинувачується, об`єктивно існують, і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 .

На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать такі обставини:

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого правопорушення, передбаченого ч.2 ст.255 КК України в участі у злочинній організації, а також у вчиненні в складі такої організації великої кількості тяжких та особливо тяжких корисливих злочинів, передбачених ч.4 ст.28, ч4 ст.190, ч.4 ст.28, ч.5 ст.190 КК України.

У разі визнання ОСОБА_8 винуватим у вищевказаних кримінальних правопорушеннях, йому загрожує суворе покарання виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк до 12 років, з конфіскацією майна, чого останній не може не усвідомлювати.

ОСОБА_8 , хоча раніше і не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину та в нього є місце проживання, проте вказані обставини не змогли стати запобіжником переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим матеріали кримінального провадження виділялись в окреме провадження та провадження зупинялось.

Суд обґрунтовано звернув увагу на те, що зі змісту ухвали слідчого судді від 13 червня 2024 року про надання дозволу на затримання ОСОБА_8 випливає, що він після проведення обшуку в квартирі, де проживав з дружиною, зник з місця мешкання, на зв`язок не виходив. Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_8 свідомо переховувався від органу досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності. 24 жовтня 2024 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України на підставі ухвали слідчого судді від 13 червня 2024 року, якою надано дозвіл на його затримання з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В матеріалах провадження відсутні відомості про отримання ОСОБА_8 стабільного доходу з законних джерел.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена під час підготовчого провадження, відповідно, докази у провадженні ще не досліджувались, серед іншого не допитана чисельна кількість потерпілих (21 особа) та свідків, анкетні дані та адреси проживання яких обвинуваченому відомі з матеріалів провадження.

Наведені вище а також фактичні обставини провадження, викладені в обвинувальному акті, у їх сукупності, на переконання колегії суддів, дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за ці злочини, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Вказані ризики, на думку колегії суддів, є високими, з огляду на процесуальну поведінку ОСОБА_8 та відомості про його особу тощо.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що інші запобіжні заходи окрім тримання під вартою будуть недостатніми для запобігання встановлених ризиків.

Свої висновки в цій частині суд належним чином вмотивував в оскаржуваній ухвалі та з цими висновками колегія суддів погоджується.

В оскаржуваній ухвалі містяться відповіді на доводи сторони захисту, які є аналогічними тим, що містяться в апеляційних скаргах.

Отже, доводи сторони захисту в апеляційних скаргах про те, що доводи клопотання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не знайшли свого підтвердження, не є слушними та спростовуються наявними матеріалами провадження та змістом оскаржуваної ухвали.

Усупереч доводам апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, оскільки як вже зазначено вище, інші запобіжні заходи окрім тримання під вартою не будуть достатніми для запобігання встановлених ризиків.

Обставини, на які посилаються апелянти, щодо наявності у ОСОБА_8 осіб на утриманні та незадовільного стану здоров`я його родичів, на думку колегії суддів самі по собі не зменшують встановлених ризиків.

Більш того, відомостей про необхідність стороннього догляду за вказаними особами і про те, що такий догляд може забезпечити лише обвинувачений, в матеріалах провадження немає.

Те, що до інших обвинувачених у об`єднаному кримінальному провадженні застосовані запобіжні заходи, які не пов`язані з триманням під вартою (на що також звертає увагу сторона захисту в апеляційних скаргах), у розумінні положень кримінального процесуального законодавства, не є підставою для прийняття такого рішення і щодо ОСОБА_8 , з огляду окрім іншого і на те, що останній переховувався від органу досудового розслідування.

Також, колегія суддів вважає, що з урахуванням всіх підстав та обставин, передбачених ст.ст.177, 178 КПК України, викладених вище, а також враховуючи те, що ОСОБА_8 обвинувачується серед іншого у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.255 КПК України, суд при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано не визначив розмір застави, що повністю узгоджується з вимогами п.4 ч.4 ст.183 КК України.

На думку колегії суддів, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, що йому інкримінуються, встановленим ризикам.

Дані про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні, та при апеляційному розгляді суду апеляційної інстанції таких відомостей не надано.

Отже, колегія суддів, доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскаржувана ухвала суду є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування вказаної ухвали, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12 листопада 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4