Єдиний унікальний № 371/1302/24
Номер провадження № 1-кп/371/127/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2025 р. м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миронівка кримінальне провадження, внесене 05 квітня 2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000134 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миронівка Миронівського району Київської області, громадя нина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , депутата Миронівської міської ради Обухівського району Київської області восьмого скликання, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення № 01-01-VIII від 04.12.2020 міського голови Миронівської міської ради «Про підсумки виборів депутатів Миронівської міської ради Миронівського району Київської області восьмого скликання, початок їх повноважень» ОСОБА_5 обрано депутатом Миронівської міської ради Обухівського району Київської області восьмого скликання.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради; далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Також згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Відповідно до п.п. б п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» депутати місцевої ради є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Згідно з ст. 22 вказаного вище Закону, особам, зазначеним у ч. 1 ст. 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти у приватних інтересах.

Крім того, ОСОБА_5 є членом постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури та охорони навколишнього середовища Миронівської міської ради Обухівського району Київської області.

Відповідно до Положення про постійні комісії Миронівської міської ради Обухівського району Київської області, затвердженого рішенням ради від 04.12.2020 N° 05-01-VІІІ Постійні комісії є органами міської ради, відповідальними перед нею і їй підзвітними. Вони, обираються з числа депутатів ради для вивчення попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання відповідно до функціональних спрямованостей, здійснення контролю за виконанням рішень ради.

Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку Миронівської міської територіальної громади, бюджету міської територіальної громади, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей, господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд міської ради, розробляють проекти рішень міської ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях міської ради з доповідями та співдоповідями.

Згідно з ч. 4 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», депутат має право ухвального голосу з усіх, питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

ОСОБА_5 , будучи депутатом восьмого скликання та членом постійної комісії, з питань земельних відносин, природокористування; планування території, будівництва, архітектури та охорони навколишнього середовища Миронівської міської ради Обухівського району Київської області, в порушення вище вказаних нормативно-правових актів, з метою особистого незаконного збагачення, вчинив корупційний злочин за наступних обставин.

Маючи намір отримати в оренду земельну ділянку комунальної власності за адресою; АДРЕСА_2 , (кадастровий номер : 01: 291: 0006), на якій розташована нежитлова будівля, що належить ОСОБА_9 на праві приватної власності, ОСОБА_10 , будучи довіреною особою ОСОБА_9 , 26.04.2024 близько 12:00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в АДРЕСА_3 , зустрівся із депутатом Миронівської міської ради ОСОБА_5 з метою з`ясування інформації з приводу процедури отримання рішення Миронівської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки в оренду та подальшого рішення про затвердження проекту землеустрою і укладання договорів оренди.

В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди, використовуючи свій вплив на рішення депутатів Миронівської міської ради.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, цього ж дня приблизно о 12:30 год. повідомив ОСОБА_10 , що має сталі зв`язки в міській раді, так як також є членом постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури та охорони навколишнього середовища, у зв`язку з чим має можливість вирішити питання отримання рішення депутатів Миронівської міської ради щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки в оренду за адресою: АДРЕСА_2 , та подальшого вирішення питання про затвердження проекту землеустрою і укладання договору оренди, Для цього останньому необхідно надати ОСОБА_5 неправомірну вигоду в розмірі 10 000 доларів США за вплив на депутатів Миронівської міської ради для того щоб вони ухвалили відповідне рішення.

ОСОБА_10 , розуміючи, що в інший спосіб отримати рішення Миронівської міської ради щодо надання в оренду земельної ділянки не вдається, був вимушений погодитись на запропоновані ОСОБА_5 умови.

Після надання згоди ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_10 про необхідність зібрати відповідні документи, які в подальшому разом, із заявою про намір отримати вказану земельну ділянку в оренду необхідно подати до Миронівської міської ради та очікувати рішення чергової сесії міської ради, на якій буде позитивно вирішене вказане питання.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 01.05.2024 близько 13:00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Миронівка по вул. Соборності, 68, повторно зустрівся з ОСОБА_10 . В ході розмови ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повідомив, що обумовлені раніше умови з приводу отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки в оренду за адресою: АДРЕСА_2 , та подальшого вирішення питання про затвердження проекту землеустрою і укладання договору оренди залишаються незмінними та повторно зазначив, що для отримання позитивного рішення депутатів Миронівської міської ради ОСОБА_10 повинен надати йому неправомірну вигоду в розмірі 10 000 доларів США.

В подальшому, в період 01.05.2024 по 30.05.2024 у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_5 при невстановлених під час досудового розслідування обставинах вплинув на депутатів Миронівської міської ради, та 30.05.2024 за результатами голосування депутатів Миронівської міської ради восьмого скликання, рішенням N° 5479-71-VIII від 30.05.2024 «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_9 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки в оренду за адресою: АДРЕСА_2 », надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки в користування на умовах оренди, цільове призначення якої змінюється з (код -КВЦПЗ 03.03) «для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги» на (код КВЦПЗ 03.10) «для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької діяльності та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку)», розташованої за адресою: Миронівка, вул. Соборності, 9, кадастровий номер :01:291:0006 загальною площею 0,3096 га з метою подальшої передачі в користування на умовах оренди з встановленням обмежень (код 07.02) «право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. З облаштуванням даного проїзду».

Після чого, 01.06.2024 близько 13:00 год. ОСОБА_5 засобами мобільного зв`язку повідомив ОСОБА_10 , що останній може приїхати 03.06.2024 до м. Миронівка в кафе «Автогріль Grill Bistro» за адресою: провул. Тарасовий, 12, з метою отримання рішення N° 5479-71-VIІІ від 30.05.2024 «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_9 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки в оренду за адресою: АДРЕСА_2 ».

В обумовлений ОСОБА_5 день, а саме 03.06.2024, близько 12:30 год., на раніше зазначеному місці в м. Миронівка в кафе «Автогріль Grill Bistro» за адресою: провул. Тарасовий, 12, ОСОБА_5 під час зустрічі з ОСОБА_10 , обвинувачений повідомив ОСОБА_10 про те, що він вплинув на депутатів Миронівської міської ради та вони 30.05.2024 прийняли на сесії рішення № 5479-71-VIII від 30.05.2024 «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_9 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки в оренду за адресою: АДРЕСА_2 ». Зазначене рішення ОСОБА_5 передав ОСОБА_10 та повідомив, що останньому необхідно надати йому, ОСОБА_5 , неправомірну вигоду в сумі 10 000 доларів США відповідно до попередньо досягнутих домовленостей. Відразу після цього ОСОБА_5 запропонував пройти ОСОБА_10 до належного йому транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Audi А8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , де ОСОБА_10 , виконуючи незаконну вимогу ОСОБА_5 , близько 12:45 год. передав останньому раніше обумовлену суму грошових коштів в розмірі 10 000 доларів США (що в еквіваленті до курсу гривні, згідно з інформацією Національного банку України, станом на 03.06.2024 складає 40,5 гривень за один долар США, на суму 405 000 грн.) в якості неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття депутатами Миронівської міської ради рішення 5479-71-VIІІ від 30.05.2024 «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_9 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки в оренду за адресою: АДРЕСА_2 » та подальшого вирішення питання про затвердження проекту землеустрою та укладання договору оренди.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття депутатами Миронівської міської ради рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки в оренду за адресою: АДРЕСА_2 , а також подальшого рішення про затвердження проекту землеустрою і укладання договору оренди.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному. По суті обвинувачення ОСОБА_5 показав суду, що дійсно особисто висловив прохання в наданні неправомірної вигоди в розмірі 10000 доларів США за влив на депутатів Миронівської міської ради для прийняття останніми рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки в оренду.

Зокрема, вказав, що 03.06.2024, близько 12:30 год., в м. Миронівка в кафе «Автогріль Grill Bistro» за адресою: провул. Тарасовий, 12, під час зустрічі з ОСОБА_10 , повідомив ОСОБА_10 про те, що вплинув на депутатів Миронівської міської ради та вони 30.05.2024 прийняли на сесії рішення № 5479-71-VIII від 30.05.2024 «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_9 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки в оренду за адресою: АДРЕСА_2 ». Зазначене рішення він, ОСОБА_5 , передав ОСОБА_10 та повідомив, що останньому необхідно надати йому, ОСОБА_5 , неправомірну вигоду в сумі 10 000 доларів США відповідно до попередньо досягнутих домовленостей. Відразу після цього ОСОБА_5 запропонував пройти ОСОБА_10 до належного йому транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Audi А8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , де ОСОБА_10 , виконуючи його, ОСОБА_5 , вимогу передав останньому раніше обумовлену суму грошових коштів в розмірі 10 000 доларів США в якості неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття депутатами Миронівської міської ради рішення 5479-71-VIІІ від 30.05.2024 «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_9 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки в оренду за адресою: АДРЕСА_2 » та подальшого вирішення питання про затвердження проекту землеустрою та укладання договору оренди.

Додатково пояснив, що рішення із даного питання приймаються депутатами колегіально. Повідомив суд, що постійно допомагає Збройним Силам України, кошти отримав також з метою допомоги військовим. Просив суд призначити йому покарання у виді штрафу.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати обвинуваченого винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення та застосувати до нього покарання у виді штрафу.

Захисник обвинуваченого просив суд під час ухвалення вироку врахувати щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утримання двох малолітніх дітей та батьків пенсіонерів, позитивну характеристику за місцем роботи. Зазначив, що обвинувачений постійно допомагає Збройним Силам України, кошти отримав також з метою допомоги військовим. Просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, доведена повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності його позиції у суду немає. Крім того, суд роз`яснив, що обвинувачений буде позбавлений права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Проаналізувавши покази обвинуваченого з точки зору доведеності ознак складу злочину, інкримінованих обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості та не спростовується.

Враховуючи вимоги до вмотивованості судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити таке. У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого звертається увага на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. У рішеннях ЄСПЛ ( «Салов проти України», «Серявін та інші проти України» та ін.) склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто, вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Частина 2 ст. 2 ст. 369-2 КК України передбачає відповідальність за прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди.

Приміткою до статті встановлено, що особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, визначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", а також службові особи, визначені у частині четвертій статті 18 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 підпунктом «б» статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є в тому числі депутати місцевих рад.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій місцевого самоврядування.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ч. 3 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, всі обставини справи в їх сукупності, а також дані про особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

ОСОБА_5 вчинив корупційний злочин (примітка до ст. 45 КК України), а корупція становить загрозу не лише розвитку держави та стабільності й безпеці суспільства, а й сприяє підриву її демократичних інститутів та цінностей. Поширення корупції має негативний вплив на формування і діяльність органів держаної влади, підриває довіру громадян до них, зводить нанівець принцип верховенства права та руйнує засади моралі та почуття справедливості в суспільстві.

Також, суд зазначає, що обвинувачений вчинив злочин будучи депутатом Миронівської міської ради Обухівського району Київської області восьмого скликання, тобто являючись представником інтересів територіальної громади (маючи кредит довіри своїх виборців), якому забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб (Закон України «Про статус депутатів місцевих рад»).

Обвинувачений здійснив вплив на прийняття депутатами рішення міської ради в сфері земельних правовідносин, предметом впливу якого стала земельна ділянка, за що ним отримана неправомірна вигода в сумі 405 000 грн (10 000 доларів США).

Статтями 13 та 14 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Окрім цього, Законом України «Про засади державної антикорупційної політики на 2021-2025 роки» затверджена Антикорупційна стратегія на 20212025 роки. У ній вказано, що подальша боротьба з корупцією залишається однією з основних вимог суспільства.

Дослідивши характеризуючі дані особи обвинуваченого, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_5 , є депутатом Миронівської міської ради Обухівського району Київської області восьмого скликання, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо щирого каяття, яка належить до обставин, що пом`якшують покарання, суд зазначає наступне.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник, зазначили про те, що обвинувачений визнає вину та розкаюється у вчиненому.

Разом з цим, на стадії досудового розслідування будь-яких обставин, що пом`якшують покарання в обвинувальному акті не зазначено.

Прокурором у судовому засіданні, також не вказано на наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Суд також зазначає, що повне визнання вини ще не свідчить про щире каяття, адже каяття включає в себе щирий жаль щодо вчиненого злочину та осуд своєї поведінки (ВС/ККС у справі № 520/16394/16-к від 27.04.2021).

Стосовно активного сприяння розкриттю злочину, про яке зазначив захисник, суд вказує на таке.

На стадії досудового розслідування ОСОБА_5 , будучи підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (яке, окрім основного покарання, включає додаткове - конфіскацію майна), після арешту слідчим суддею належного йому майна у вигляді: нежитлової будівлі (кафе, мийка, СТО) з кадастровим :01:251:0002, загальною площею 226,3 кв.м, за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Миронівка, вул. буд. 56А (реєстраційний номер обўєкта 229) та земельної ділянки з кадастровим номером :01:251:0002, загальною площею 0,1 га, (реєстраційний номер обўєкта нерухомого майна 229), здійнив перереєстрацію такого на свою дружину ОСОБА_11 , на підставі договору дарування від 17.06.2024, що стало перешкодою у виконанні рішення суду.

Такі дії не свідчать про щире каяття обвинуваченого, усвідомлення особою вчиненного та готівність повною мірою відповідати за таке, чи про активне сприяння розкриттю злочину.

Вказане підтверджується ухвалами слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 07.06.2024, у справі ЄУН: 759/11722/24 та від 15.07.2024, у справі ЄУН: 759/14400/24.

Отже, обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання, відповідно до ст. 66 та ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на характер та тяжкість вчиненого, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, зважаючи на позицію обвинуваченого, його захисника та прокурора, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, та враховуючи, що обвинувачений має на утриманні двох малолітніх дітей, тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції ч. 2 ст. 369-2 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних корупційних правопорушень у майбутньому та підвищення рівня правової культури і правосвідомості громадян.

При цьому, на думку суду, покарання у виді штрафу, що передбачене санкцією ч. 2 ст. 369-2 КК України, у разі його призначення не досягне мети його застосування.

Суд не застосовує положення ст. 75 КК України враховуючи приписи ч. 1 ст. 75 КК України та те, що обвинуваченим вчинено корупційний злочин.

Окрім цього, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію, а тому зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Згідно з ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

Із суб`єктивної сторони злочин, передбачений ч. 2 ст. 369-2 КК України, характеризується лише прямим умислом.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, грошові кошти у розмірі 10000 дол. США, були предметом цього кримінального правопорушення та одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, автомобіль марки «AUDI A8», рік випуску 2017, д.н.з. НОМЕР_1 , був використаний обвинуваченим, як знаряддя вчиненого злочину, тому суд, з урахуванням вимог ст. 96-1, 96-2 КК України, вважає за необхідне застосувати до цього майна спеціальну конфіскацію, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави зазначених грошей, автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на вказаний автомобіль.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен прийняти рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 58, 65-67, 369-2 КК України, ст.ст. 100, 124, 349, 368, 369-371, 373-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання, зарахувавши до вказаного строку термін попереднього ув`язнення з дня затримання 03.06.2024 по 05.06.2024 (день виходу з під варти на підставі внесеної застави) відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді застави в сумі 454200 гривень, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

На підставі приписів ч. 11 ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили та приведення його до виконання, повернути заставодавцю ОСОБА_12 внесену ним в інтересах ОСОБА_5 , 04.06.2024 на відповідний депозитний рахунок, встановлену ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 04.06.2024 суму заставу у розмірі 454200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті)гривень.

Застосувати спеціальну конфіскацію до коштів у кількості 100 купюр номіналом по 100 доларів США у загальній кількості 100 шт. ( 1 купюра серія PL03125880, 1 купюра серія ML40950052В, 98 купюр серія МВ 07247983С) кожна, на загальну суму 10 000 (десять тисяч) доларів США, та до автомобіля «AUDIA8», рік випуску 2017, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , які примусово безоплатно вилучити у власність держави.

Після набрання вироком законної сили:

Скасувати арешт, накладений згідно з ухвалами Святошинського районного суду міста Києва від 07.06.2024 (№759/11722/24), від 15.07.2024 (№759/14400/24) на майно:

-нежитлову будівлю (кафе, мийка, СТО) з кадастровим :01:251:0002, загальною площею 226,3 кв.м, за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Миронівка, вул. Благовіщенська, буд. 56А (реєстраційний номер об?єкта 229);

-земельну ділянку з кадастровим номером :01:251:0002, загальною площею 0,1 га, (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 229);

-земельну ділянку з кадастровим номером :01:051:0010, загальною площею 0,1 га, (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 229);

-земельну ділянку з кадастровим номером :01:051:0011, загальною площею 0,1 га, (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 229);

Транспортні засоби:

- «SUBARU IMPREZA», рік випуску 2004, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 ;

-ПАЛИЧ V02813, причіп, рік випуску 2017, д.н.з. НОМЕР_5 , VІN НОМЕР_6 ;

- «FIAT DOBLO», рік випуску 2008, д.н.з. НОМЕР_7 , VIN- НОМЕР_8 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 06.06.2024 (№759/11562/24), на наступне:

-рішення першої сесії 8 скликання Миронівської міської ради №05-01-VIII від 04.12.2020;

-положення про постійну комісію Миронівської міської ради VIII скликання; рішення першої сесії восьмого скликання Миронівської міської ради №01-01-VIII від 04.12.2020;

-список депутатів Миронівської міської ради VIII скликання;

-присягу депутатів Миронівської міської ради VIII скликання;

-постанову Миронівської міської територіальної виборчої комісії №113 від 20.11.2020;

-постанову Миронівської міської територіальної виборчої комісії №116 від 27.11.2020;

-постанову Миронівської міської територіальної виборчої комісії №117 від 02.12.2020;

-постанову Миронівської міської територіальної виборчої комісії №112 від 20.11.2020.

Вказані речові докази повернути до архівного відділу Обухівської районної адміністрації в Київській області, за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Миронівка, вулиця Соборності, 58.

Речовий доказ у вигляді рішення 5479-71-VIІІ від 30.05.2024 «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_9 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки в оренду за адресою: АДРЕСА_2 » залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ у вигляді посвідчення депутата Миронівської міської ради на ім"я « ОСОБА_5 », повернути власнику;

Речовий доказ у вигляді мобільного телефону марки "Apple" в корпусі чорного кольору належний ОСОБА_5 , повернути власнику;

Речовий доказ у вигляді паспорта громадянина України на ім`я « ОСОБА_5 », серії НОМЕР_9 , повернути володільцю;

Речовий доказ у вигляді паспорта для виїзду за кордон на ім`я « ОСОБА_5 », серії НОМЕР_10 , повернути володільцю;

Речовий доказ у вигляді паспорта для виїзду за кордон на ім`я « ОСОБА_5 », серії НОМЕР_11 , повернути володільцю;

Речовий доказ у вигляді свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "Subaru" серія НОМЕР_12 , передати власнику.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя ОСОБА_13