Справа № 730/670/21
Провадження № 1-кп/740/199/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000386 від 11.11.2020 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

установив:

на розгляді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження, несене до ЄРДР від 11.11.2020 за №0000386 про обвинувачення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

09.12.2024 прокурор ОСОБА_6 подала клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 , за змістом якого вбачається, що на думку прокурора ризики, які існували під час обрання останньому запобіжного заходу не зменшились, а саме усвідомлюючи вид та міру покарання обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, допит яких не завершено, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на даний час має незняту та непогашену судимість за попереднім вироком. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала подане клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні щодо продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, ризики наведені прокурором відсутні, наміру переховуватися не має, просив застосувати домащшній арешт.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого, зазначивши, що ОСОБА_3 безпідставно утримується під вартою, пред`явлене обвинувачення відносно нього є необґрунтованими, клопотання прокурора є аналогічним попереднім, існування наведених ризиків є її припущенням.

Заслухавши прокурора, позицію обвинуваченого, його захисника, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.12.2021 до обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.02.2022 з утриманням його в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», який у подальшому продовжувався.

У відповідності до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються (продовжуються) з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім інших, і запобіжні заходи. Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове засідання не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 спливає 20.10.2024, по справі триває судовий розгляд. Стадія судового розгляду - дослідження доказів (допт свідків) сторони обвинувачення.

У частині п.1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Підставою продовження запобіжного заходу згідно з ч.2 ст.177 КПК є наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний (обвинувачений) може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжити злочину діяльність. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, має бути враховано тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого та розмір заподіяної ним майнової шкоди.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_3 , суд, ураховує, що ризики, які полягають у можливості обвинуваченого переховуватися від суду, з огляду на міру покарання, яка йому загрожує у разі визнання винуватим, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, продовжують існувати, а також з огляду на конкретні обставини висунутого обвинувачення.

Суд зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При чому ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

При цьому суд зазначає, що в ході розгляду клопотання, суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отж, беручи до уваги тяжкість інкримінованого злочину, дані про особу обвинуваченого, суд доцільним продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні.

На підставі ч.4 ст.183 КПК України суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177,178 цього Кодексу, не вбачає підстав для визначення розміру застави.

З огляду на наведене вище, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196-199, 331, 376 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою без визначенням розміру застави на 60 днів тобто до 06 лютого 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду в п`ятиденний строк з дня її оголошення (отримання обвинуваченим копії).

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1