Справа № 159/1177/25
Провадження № 1-кп/159/334/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну раніше обраного запобіжного заходу у рамках кримінального провадження №0000056 від 15.01.2025 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гірка Полонка Луцького району Волинської області, громадянина України, який одружений, має одну неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинувачуваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28- ч.2 ст.345 , ч.1 ст.263 КК України,

у с т а н о в и в:

Під час підготовчого судового засідання у об`єднаному кримінальному провадженні захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 заявлене клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за місцем фактичного проживання.

Клопотання мотивоване тим, що обраний на стадії досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, після завершення досудового розслідування і здобуття стороною обвинувачення усіх доказів подальше утримання обвинуваченого під вартою є невиправданим втручанням в право особи на свободу. Процесуальна поведінка ОСОБА_5 не дає жодних підстав стверджувати про існування ризиків, спрямованих перешкодити судовому розгляду, оскільки обвинувачений має сім`ю, постійне місце проживання, брав участь в антитерористичній операції, з 2022 року по вересень 2024 року був членом добровольчого формування, на сьогодні активно допомагає Збройним Силам України, ремонтує транспортні засоби і є учасником процесії поховання воїнів, проходить лікування для подолання емоційної напруги після контузій і здатен виконувати процесуальні обов`язки обвинуваченого за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 клопотання підтримав, вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний без об`єктивного з`ясування і перевірки матеріалів справи.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив змінити запобіжний захід і врахувати відсутність у нього матеріальної можливості сплатити заставу, оскільки усі кошти витрачає на ремонт транспортних засобів для ЗСУ. Що стосується оголошення його в розшук, то категорично заперечує вчинення будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства, фактично був затриманий за відомим правоохоронним органом місцем роботи на гаражах.

Прокурор ОСОБА_3 заперечила проти задоволення клопотання, вважає, що до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді відсутні підстави для зміни запобіжного заходу. Згідно з поясненнями прокурора, ОСОБА_5 під час досудового розслідування був відсутній за місцем фактичного проживання, припинив спілкування із дружиною та іншими особами, у зв`язку з чим був оголошений в розшук, на виконання ухвали суду затриманий з метою приводу і рішення слідчого судді взяти ОСОБА_5 під варту залишене без змін апеляційною інстанцією. На думку прокурора характер інкримінованих ОСОБА_5 дій та його поведінка в ході досудового розслідування є достатнім свідченням можливого ухилення від суду і вчинення нових кримінальних правопорушень.

Перевіривши доводи учасників, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до приписів статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд на стадії підготовчого судового засідання вправі вирішувати клопотання про зміну запобіжного заходу.

Вимоги до клопотань і порядок їх вирішення визначений главою 18 Розділу ІІ КПК України.

Зокрема, статтею 201 КПК передбачено, що у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

На підставі частини шостої статті 9 КПК України, виходячи з рівності прав сторін кримінального провадження на реалізацію процесуальних прав, а також враховуючи положення частини п`ятої статті 201 КПК України, можна зробити висновок, що підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду під час застосування запобіжного заходу, або істотно змінились обставин, які стали підставою для застосування запобіжного заходу.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується в умисному заподіянні в складі групи осіб 24.11.2024 працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків, а також у придбанні та зберіганні бойових припасів.

24.11.2024 ОСОБА_5 був затриманий в порядку статті 208 КПК України. Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2024 йому обраний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30280 грн. ОСОБА_5 заставу не вніс. Постановою слідчого від 17.12.2024 у зв`язку із відсутністю даних про місце перебування і неявкою на виклики був оголошений в розшук. З дозволу слідчого судді затриманий з метою приводу в суд для вирішення питання про взяття під варту. Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду від 20.02.2025 запобіжний захід у вигляді застави змінений на тримання під вартою. Підставою для застосування такого запобіжного заходу слідчий суддя вказав обґрунтованість підозри за ч.1 ст.28 - ч.2 ст.345 КК України, а також наявність ризику втечі.

Рішення слідчого судді про взяття ОСОБА_5 під варту залишене апеляційною інстанцією без змін, тому суд не вдається до повторної ревізії обставин, які вже були предметом розгляду, у тому числі не перевіряє доводи сторони захисту про недоведеність факту ухилення ОСОБА_5 від явки на виклики слідчого.

Суд вважає доцільним перевірити необхідність подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням стадії судового провадження.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування чи зміну запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виконуючи вимоги закону суд встановив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні одного нетяжкого злочину та одного тяжкого.

Що стосується ризиків, то слід зважити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки особи, має дійти висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій. Наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Поведінка обвинуваченого під час досудового розслідування, яка вочевидь не є такою, що сприяла розслідуванню злочинів, є достатньою для висновку про схильність обвинуваченого до невиконання основного обов`язку обвинуваченого з`являтися на виклики суду, тому зі сторони держави повинні бути вжити заходи контролю за діями особи і забезпечення своєчасного розгляду справи у розумні строки у виді запобіжного заходу.

Обираючи між переліченими у ст.176 КПК України запобіжними заходами суд враховує, що в силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти переліченим ризикам.

Відповідно до статті 3 Загальної декларації прав людини, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, з урахуванням усіх обставин цієї справи, доходжу висновку, що досягти мети кримінального провадження щодо своєчасного та об`єктивного розслідування кримінального провадження та запобігти встановленому ризику можливо за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання.

Суд звертає увагу на те, що утримання обвинуваченого під вартою не може бути застосовано лише з тієї причини, що у справі, на думку обвинувачення, очікується призначення покарання у вигляді позбавлення свободи (аналогічна позиція наведена у рішеннях ЄСПЛ у справах «Панченко проти Росії», «Ілійков проти Болгарії», «Летіли проти Франції»).

Ймовірна серйозність покарання підлягає оцінці у сукупності з іншими обставинами.

ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці сформував принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання осіб під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

На думку суду конкретні обставини справи не вимагають подальшого тримання обвинуваченого під вартою.

Керуючись статтями 131, 132, 177, 178, 181, 193-194, 201, 314 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Змінити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 днів до 17.05.2025 включно.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого обов`язок прибувати за кожним викликом суду, не спілкуватися із потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні.

Обвинуваченого ОСОБА_5 негайно доставити за місцем проживання АДРЕСА_2 та звільнити з - під варти.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

ГоловуючийОСОБА_1