Справа № 569/7146/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду клопотання дізнавача СД Рівненського РУП ГУ Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000316 від 10.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач, в межах повноважень передбачених ст. 40-1 КПК України, звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить суд накласти арешт на майно, яке було вилучене 12.04.2025 в ході проведення обшуку за місцем реєстрації гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 09.04.2025 о 21 год. 39 хв., до чергової частини Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож.: АДРЕСА_2 про те, що 09.04.2025, близько 21 год. 30 хв., невідома особа, перебуваючи у громадському місці, а саме по вул. Коновальця, м. Рівне, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, під час дії воєнного стану, в супереч Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо використання та обігу піротехнічних виробів» використала піротехнічні засоби у громадському місці, шляхом запуску феєрверку, чим грубо порушила громадський порядок.

В ході проведення досудового розслідування до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшов рапорт старшого оперуповноваженого САОР ВКП Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів, було встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетний гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , де зберігає піротехнічні вироби, мобільний телефон та інші цифрові пристрої (планшети, ноутбуки), які могли бути використані для фіксації події, її поширення в соціальних мережах та для листування з іншими особами, а також інші речові докази по кримінальному провадженню.

Так, 12.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді по справі № 569/7146/25 1-кс/569/2992/25, в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем реєстрації гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено наступні речі, а саме:

1.Мобільний телефон марки «Redmi», чорного кольору, що знаходиться у чохлі чорного кольору, який має механічні пошкодження екрану з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 який поміщено до спеціального пакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» за № WAR 19775129;

2.Мобільний телефон марки «Redmi», чорного кольору, що знаходиться у чохлі синього кольору, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_4 , IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 який поміщено до спеціального пакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» за № PSP 2181335.

3.Предмет, з сталевим лезом та дерев`яною рукояткою з прозорою пластиковою вставкою, яку поміщено до спеціального пакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ», за № PSP 8114909.

Покликаючись на викладене, дізнавач вказує на необхідність накладення арешту на вказане вилучене під час обшуку майно, яке є предметом кримінального правопорушення та одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

З урахуванням заяви дізнавача, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

За правилами ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого, а відтак відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Судом встановлено, що Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000316 від 10.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

12.04.2025 в ході проведення обшуку за місцем реєстрації гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено вищевказане майно, яке постановою дізнавача від 12.04.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, наявні підстави вважати, що вилучене 12.04.2025 в ході проведення обшуку за місцем реєстрації гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 майно, яке є предметом кримінального правопорушення та одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючий вищевикладене те, що дізнавачем у своєму клопотанні наведено достатньо підстав передбачених ч. 2 ст. 171 КПК України, для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки воно є матеріальним об`єктом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, що може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, а не накладення арешту, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна, у зв`язку з чим можуть настати наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема у незабезпеченні можливої конфіскації вказаного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 12.04.2025 в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем реєстрації гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1. Мобільний телефон марки «Redmi», чорного кольору, що знаходиться у чохлі чорного кольору, який має механічні пошкодження екрану з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 який поміщено до спеціального пакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» за № WAR 19775129;

2. Мобільний телефон марки «Redmi», чорного кольору, що знаходиться у чохлі синього кольору, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_4 , IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 який поміщено до спеціального пакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» за № PSP 2181335.

3. Предмет, з сталевим лезом та дерев`яною рукояткою з прозорою пластиковою вставкою, яку поміщено до спеціального пакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ», за № PSP 8114909.

Встановити заборону гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися зазначеним майном до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасовано судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя