Справа № 347/96/25
Провадження № 1-кп/347/197/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2025 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Косів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000244 від 29.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Путила Чернівецької області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, депутатом не являється, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

- обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_5 близько 23:00 годин, 27.07.2024р. рухався по вул. Тюдівська селища Кути Косівського району. В цей період часу у зустрічному напрямку рухався мотоцикл марки «Mysstang», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням потерпілого ОСОБА_6 .

В свою чергу, ОСОБА_5 , обурюючись через створення надмірного шуму мотоциклом, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно- небезпечний характер своїх дій, підняв із землі дерев`яний брусок, який побачив на узбіччі дороги та кинув ним у напрямку водія мотоциклу ОСОБА_6 , який наближався до ОСОБА_5 , влучивши останньому в ділянку голови.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми із ушкодженням м`яких тканин (забійна рана лівої скроневої ділянки з поширенням до кісток склепіння черепа), кісток склепіння черепа (лінійний перелом лобної та лівої тім`яної кісток) та внутрішньо-черепної травми у вигляді епідуральної гематоми та забою головного мозку середнього ступеня тяжкості, які відповідно до висновку експерта від 17.10.2024 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, а також саден в ділянках правої китиці та правого колінного суглобу, які відповідно до цього ж висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому визнав повністю і підтвердив всі обставини, що викладені в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження. Крім цього пояснив, що він випадково потрапив дерев`яним бруском в ділянку голови потерпілого ОСОБА_6 , однак ним повністю відшкодовані всі збитки завдані потерпілому. У вчиненному щиро розкаюється та просить суворо не карати. Також заявив, що фактичні обставини справи не оспорює, його позиція є добровільною та не заперечує щодо розгляду справи, згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 погодився із запропонованим прокурором порядком та обсягом дослідження доказів у кримінальному провадженні відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, а також зазначив, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має та просить його суворо не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Враховуючи вищенаведене та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.1ст.121КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліках в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, згідно довідок КНП «Косівська ЦРЛ» від 30.07.2024р., позитивно характеризується за місцем проживання, відповідно до інформаційної довідки, що характеризує особу Кутської селищної ради від 30.07.2024р., його негативне відношення до вчиненого, на утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей, а також думку потерпілого про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого, висловлену в судовому засіданні.

В силу вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Таким чином, з врахуванням вимог чинного законодавства та вищевикладеного, тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на утриманні має неповнолітніх дітей, шкода потерпілому відшкодована в повному обсязі, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, згідно з положеннями ст.75КК України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ухвалою Косівського районного суду від 13.01.2025р. до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати в справі відсутні.

Питання про речові докази слід вирішити згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_6 не заявлено.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 124, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання -у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В силу ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки.

В силу ч.1 п.п.1,2 та ч.3 п.2 ст. 76 КК України зобов"язати засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а також періодично зявлятись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: медичну карту стаціонарного хворого №6139 на 26 аркушах, копію журналу приймального відділення на 2 аркушах та медичну карту стаціонарного хворого №1455, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку сторонам вручити негайно.

Суддя ОСОБА_1