Справа № 308/4396/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 05 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 05 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000200 від 05 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.190 КК України. Встановлено, що до відділу поліції №1 Ужгородського РУП надійшла заява від ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 про те, що невідома особа яка представилась як ОСОБА_4 в мобільному додатку Whatsapp з мобільного номеру телефона НОМЕР_1 в період часу з 24.06.2024 по 24.01.2025 під приводом позики грошових коштів на приїзд до України, виманив у заявниці грошові кошти на загальну суму 685000,00 грн., як заявниця самостійно перерахувала на банківські картки: AT «АКЦЕНТ-БАНК» № НОМЕР_2 , AT «ПРИВАТ-БАНК» № НОМЕР_3 , AT AT «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_4 , AT «ПРИВАТ-БАНК» № НОМЕР_5 . Таким чином заявниці було завдано матеріальної шкоди на вищевказану суму 685000,00 грн.

Крім того в ході подальшого до судового розслідування допитано в якості потерпілого гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повідомила, що в період часу з 24.06.2024 по 24.01.2025, вона перераховувала грошові кошти на банківські картки: AT «АКЦЕНТ-БАНК» № НОМЕР_2 , AT «ПРИВАТ-БАНК» № НОМЕР_3 , AT «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_4 , AT «ПРИВАТ-БАНК» № НОМЕР_5 .

Прокурором Ужгородської окружної прокуратури винесено постанову про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю до банківської картки відкритої в AT «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_4 , яка перебуває на виконанні у вказаній банківській установі.

При цьому у клопотанні вказано на те, що дослідивши матеріали вказаного кримінального провадження, прокурор вважає за необхідне накласти арешт на картку яка відкрита в Акціонерному товаристві AT «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_4 , так як є реальна загроза відчуження грошових коштів, які незаконно привласненні шахрайським шляхом та є предметом злочину.

У клопотанні містяться покликання на положення абз. 2 ч.1, п.4 ч.2 ст. 170, ч.2 ст. 172 КПК України.

Як зазначає прокурор усторони обвинувачення з метою використання як доказу факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, виникла необхідність накласти арешт на банківську картку відкриту в Акціонерному товаристві AT «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_4 , так як є реальна загроза відчуження грошових коштів, які незаконно привласненні шахрайським шляхом та є предметом злочину. Керуючись ст. ст. 36, 131, 132, 170, 171 КПК України, просить: накласти арешт на банківську картку відкриту в AT «Перший український міжнародний банк» №717993, , ліцензія НБУ № 8 від 06.10.2011, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, будинок 4, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, шляхом заборони користуватись та відчужувати кошти, які знаходяться на рахунку банківської картки

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 ЦПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 10 статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, згідно частини 2 статті 171 КПК України, повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Крім цього законодавець встановлює обов`язок для слідчого, прокурора, зазначаючи, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Прокурор просить: «Накласти арешт на банківську картку відкриту в AT «Перший український міжнародний банк» №717993, , ліцензія НБУ № 8 від 06.10.2011, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, будинок 4, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, шляхом заборони користуватись та відчужувати кошти, які знаходяться на рахунку банківської картки».

При цьому зазначає, що метою накладення арешту є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, шляхом заборони користуватись та відчужувати кошти, які знаходяться на рахунку банківської картки.

Зі змісту клопотання вбачається, що прокурор як на підставу накладення арешту на майно вказує, на п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, в той же час прокурор зазначає, що забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, виникла необхідність накласти арешт на банківську картку відкриті AT «Перший український міжнародний банк», так як є реальна загроза відчуження грошових коштів, які незаконно привласненні шахрайським шляхом та є предметом злочину.

Разом з тим, відповідно до ч.6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

В той же час матеріали клопотання не містять відомостей щодо того, що у вказаному кримінальному провадженні будь якій особі оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Також, матеріали клопотання не містять відомості щодо фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Зі змісту клопотання та матеріалів що додані до нього не вбачається, що у даному кримінальному провадженні подано цивільний позов про відшкодування завданої шкоди.

При цьому, відповідно до п.56 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки.

За своїм юридичним значенням (правовим режимом) та функціональним призначенням платіжні картки як платіжні інструменти засоби доступу до банківських рахунків.

В поданому клопотанні прокурор зазначає, що банківську картку відкриту в AT «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_4 .

Водночас, прокурором на підтвердження вказаних доводів не долучено жодного підтвердження, вказуючи що було подано клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають на виконанні в банківській установі.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Таким чином з клопотання та доданих до нього матеріалів не зрозуміло хто є власником майна, зокрема банківських карток та рахунків.

В поданому клопотанні прокурора про арешт майна належним чином не обґрунтовано підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Вивченням матеріалів клопотання встановлено, що прокурором не дотримано вимог, передбачених ч. 2 ст. 171 КПК України, та належним чином не мотивував ініційоване ним клопотання, зокрема, в частині підстав та мети накладення арешту на вищевказане майно, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Клопотання слідчого не містить посилань на наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України, та їх відповідне обґрунтування.

Варто зазначити, що матеріли клопотання не містять відомостей про повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України жодній особі, станом на день звернення із зазначеним клопотанням до слідчого судді.

З огляду на викладене слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання про арешт майна, подано без додержання вимог ст.171 КПК України.

Відповідно до положень ч.6 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 05 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, про арешт майна, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1