Справа № 610/3739/24
№ провадження 1-кп/646/646/2025
У Х В А Л А

17 січня 2025 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 0000678 з обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 190 КК України

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників адвоката ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_9

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 на строк 60 днів, посилаючись на те, що строк дії попередньої ухвали суду про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, відсутні міцні соціальні зв`язки, крім того, залишаються підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що заявлені ризики не зменшилися та існує неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, зазначивши, що обвинувачений є військовослужбовцем та бажає і надалі проходити військову службу у Збройних Силах України.

З`ясувавши думку учасників судового процесу, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на даний час встановлений за ухвалою суду строк тримання під вартою закінчується. ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені у встановленому законодавством порядку, на теперішній час відсутні міцні соціальні зв`язки, що свідчить про існування ризику повторного вчинення кримінального правопорушення, крім того може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно пункту 36 Рішення ЄСПЛ у справі "Москаленко проти України" від 20.08.2010 № 37466/04 Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ зазначив, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливості зміни запобіжного заходу, суд вважає встановленою наявність існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, оскільки санкція ч. 5 ст.190 КК України передбачає сувору міру покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та усвідомивши, яке покарання йому загрожує обвинувачений може переховуватися від суду. Також, суд вважає доведеним ризик незаконного впливу на потерпілих по кримінальному провадженню, які на даний час не допитані судом.

Отже, з врахуванням тяжкості злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, а також враховуючи суспільну небезпеку кримінального правопорушення, суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатні для запобігання ризикам, передбаченим п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, та є необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого на 60 днів.

Дані ризики не зникли та не зменшилися, оскільки потерпілі та обвинувачені не допитувалися, докази судом не досліджувалися.

Тому на думку суду, на цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Виходячи з вище наведеного, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого до шістдесяти днів - до 17 березня 2025 року підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті (ч. 3 ст. 183 КПК України).

З огляду на встановлені у даному кримінальному провадженні обставини та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.08.2024 не є для обвинуваченого надмірним і співвідноситься із розміром матеріальної шкоди, спричинення якої ставиться у вину обвинуваченому органом досудового розслідування.

У зв`язку із цим, суд дійшов висновку про необхідність визначити обвинуваченому ОСОБА_3 як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до шістдесяти днів до 17 березня 2025 року, з застосуванням застави у розмірі, визначеному при застосуванні запобіжного заходу згідно з ухвалою слідчого судді у розмірі 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Копію ухвали для виконання надіслати до Державної установи « Харківський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали встановити до 17 березня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою у той же строк, з дня отримання копії ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та проголошено 22 січня 2025 року о 08 годині 50 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1