У Х В А Л А

Іменем України

23 січня 2025 року

м. Київ

справа №201/2/25

провадження №51-197впс25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянув у судовому засіданні подання Дніпровського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 201/2/25 щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів і

ВСТАНОВИВ:

До Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в порядку ст. 34 КПК надійшло вищевказане подання, яке мотивоване тим, що обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скеровано прокурором до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для розгляду з порушенням правил підсудності, оскільки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень на території міста Дніпра, без зазначення конкретної адреси місця вчинення інкримінованих діянь. Водночас, з урахуванням вимог ч. 9 ст. 615 КПК, обвинувальний акт затверджено за місцем знаходження Запорізької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Східного регіону, а слідство проводилось детективами Бюро економічної безпеки України, а тому матеріали кримінального провадження слід передати на розгляд до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого було закінчено досудове розслідування, а саме до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя .

Учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду клопотання, однак у судове засідання не прибули.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, дослідила матеріали клопотання, перевірила доводи, наведені у ньому, та дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Положеннями ч. 1 ст. 34 КПК передбачено, що кримінальне провадження може бути передано на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушеннями правил територіальної підсудності.

Згідно з ч. 3 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Згідно з ч. 9 ст. 615 КПК (в редакції Закону № 2462-ІХ від 27 липня 2022 року) під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Як убачається з подання та доданих до нього матеріалів, до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК, судовий розгляд якого не розпочато.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та за співучасті ОСОБА_7 , використовуючи підконтрольну фізичну особу-підприємця ОСОБА_8 , знаходячись в м. Дніпрі, на початку 2024 року, точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 29 січня 2024 року, розробили злочинний план направлений на привласнення бюджетних коштів, виділених на закупілю паливної деревини для потреб МОУ та в подальшому на легалізацію (відмивання) майна, а саме бюджетних коштів, одержаних злочинним шляхом. Так, в період з 15 лютого 2024 року по 12 березня 2024 року привласнили бюджетні кошти у розмірі 1 108 906,88 грн, які були перераховані Дніпровської КЕУ на виконання договорів постачання замовнику у м. Дніпро деревини необробленої для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) від 02 лютого 2024 року № 74 та від 09 лютого 2024 року № 109.

Отже, можна дійти висновку, що інкриміновані ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальні правопорушення були вчинені в м. Дніпрі, тобто на території, що відноситься до юрисдикції Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Крім того, подання Дніпровського апеляційного суду не містить будь-яких обґрунтувань щодо порушення положень ч. 9 ст. 615 КПК чи інших виняткових випадків для направлення вказаного кримінального провадження з одного суду до іншого з огляду на положення, передбачені абзацом 6 ч. 1 ст. 34 КПК.

З урахуванням викладеного колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення подання Дніпровського апеляційного суду та передачі матеріалів кримінального провадження на розгляд з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Керуючись ст. ст. 32, 34 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання Дніпровського апеляційного суду про направлення кримінального провадження № 201/2/25 щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3