справа № 361/2193/22
провадження № 1-кп/361/432/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 23 січня 2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2022 року близько 12 год. 20 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «KIA» моделі «Cerato», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Київ-Суми» за 3 км 200 м до дорожнього знаку 5.45 «Гоголів» зі сторони с. Перемога, не був уважний та не стежив за дорожньою обстановкою, у порушення вимог пункту 2.3 «б» Правил дорожнього руху, згідно з яким: «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», продовжуючи рух у смузі руху в напрямку від м. Суми до м. Києва, перед початком зміни напрямку руху для подальшого виїзду на зустрічну смугу руху водій не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», у подальшому водій здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, не врахувавши, що водії зустрічного напрямку мають перевагу в русі, чим порушив вимоги пункту 11.3 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що «на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків, виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу», а також перед виконанням маневру обгону водій не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, буде вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані та останній після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу, чим порушив вимоги пункту 14.2 в), г) Правил дорожнього руху, яким передбачено, що «перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: а) жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону; б) водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч; в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані; г) після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу», в результаті чого водій допустив зіткнення своєю передньою правою частиною автомобіля зіткнення з передньою правою частиною автомобіля марки «Skoda» моделі «Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в смузі зустрічного напрямку від м. Києва до м. Суми під керуванням водія ОСОБА_8 .

Внаслідок порушень водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3 «б» 10.1, 11.3 та 14.2 в), г) Правил дорожнього руху відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пасажир автомобіля «Skoda» моделі «Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до КНП «Броварська БКЛ» БРР БМР.

Згідно висновку експерта пасажир ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в лівій скронево-щічній області, закритого уламкового перелому лівої плечової кістки у верхній та середній третинах зі зміщенням кісткових уламків. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3 «б», 10.1, 11.3 та 14.2 в), г) Правил дорожнього руху перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення ОСОБА_4 середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Отже ОСОБА_6 учинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

07 листопада 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 на підставі статей 468, 469, 471, 473, 474 КПК України було укладено угоду про примирення у рамках кримінального провадження № 0000210 від 23 січня 2022 року.

Згідно зі змістом наведеної угоди, яка скріплена підписами сторін, обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, відшкодував повністю завдані збитки на дату підписання угоди на загальну суму 52 582,90 грн, беззастережно визнав обвинувачення в обсязі обвинувального акту у судовому провадженні. Сторони досягли відповідних домовленостей, погоджуючись на призначення обвинуваченому покарання, з урахуванням обставини, що пом`якшують покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, за ч.1 ст. 286-1 КК України - у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн без позбавлення права керування транспортними засобами.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

При цьому, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені правильно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У вчиненому - щиро розкаявся. Уклавши відповідну угоду про примирення, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Також обвинувачений просив суд затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вказана угода про примирення укладена ним з потерпілою добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у затвердженні угоди про примирення, оскільки дана угода не підлягає затвердженню, не відповідає суспільним інтересам.

Потерпіла та представник потерпілої у судовому засіданні не заперечували проти затвердження угоди про примирення. Крім того, зазначили, що потерпіла з обвинуваченим примирилась, а ОСОБА_6 відшкодував повністю завдану їй шкоду. На час укладання та розгляду угоди жодних претензій потерпілої не залишилось до обвинуваченого. Крім того, вважають, що всі дії ОСОБА_6 після скоєного правопорушення, свідчать про його щире каяття.

Крім того, представник потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_8 ОСОБА_5 просила подані цивільні позови ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до ОСОБА_6 , Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування завданої шкоди залишити без розгляду.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Отже, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про примирення, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про примирення, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення.

Оскільки на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , а дії останнього органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України, а отже доведена поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_6 у порядку, передбаченому статтями 468-476 КПК України.

Угодою визначено, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілій. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Перевіркою угоди на дотримання порядку її укладання, а також вивченням наданих суду даних щодо особистості обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не було знайдено підстав ставити під сумнів вказані обставини, а отже суд погоджується з ними.

При узгоджені виду та міри покарання сторони угоди, крім врахування сукупності пом`якшуючих обставин, перелічених в обвинувальному акті, та відсутності обтяжуючих обставин, даних про особу обвинуваченого, раніше не судимого, виходили з того, що таке покарання має відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченим у Розділі XI Загальної частини КК України (ст. ст. 65-73), а також з того, що відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Сторони угоди просили суд взяти до уваги форму вини ОСОБА_6 , зокрема те, що скоєний ним злочин є необережним; ступінь тяжкості вчиненого ним діяння та наслідки його вчинення у вигляді тілесних ушкоджень середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується; обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують; його ставлення до цього порушення, а саме: відверте визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд свої поведінки, повне розуміння негативних наслідків скоєного та бажання їх усунути.

Вивчивши та перевіривши на відповідність вимогам закону угоду про примирення, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що умови угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, в тому числі вимогам закону про кримінальну відповідальність відповідає узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені угода про примирення та угода про визнання винуватості.

Правила призначення покарання встановлені КК України, зокрема, Розділом XI його Загальної частини. Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє зазначеним вище суб`єктам кримінального провадження самостійно визначити вид покарання, яке понесе винна особа.

Суд при ухваленні вироку на підставі угоди та призначенні покарання зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність. За таких обставин сторони угоди, визначаючи покарання, зобов`язані дотримуватись положень Розділу ХІ «Призначення покарання» Загальної частини КК України.

За правилом ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Сторони мають право узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК України мають право, використовуючи положення ст. 69 КК України, узгоджувати: основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України; або інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин; або не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК України.

Вислухавши сторони угоди та прокурора, вивчивши обвинувальний акт та інші матеріали судового провадження, що наявні у розпорядженні суду на даній стадії судового провадження, вивчивши та перевіривши на відповідність вимогам закону угоду про примирення, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що умови угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, в тому числі вимогам закону про кримінальну відповідальність відповідає узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

У силу положень ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 286-1 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про примирення від 07 листопада 2024 року між обинуваченим та потерпілою відповідає вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України.

Умови угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання, з призначенням покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн без позбавлення права керування транспортними засобами, відповідає вимогам закону, а отже слід відповідно до умов угоди призначити ОСОБА_6 це покарання.

Оскільки таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості злочинів та особистості обвинуваченого з врахуванням обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, а також відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, відповідає загальним засадам призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, а також вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань - не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконався, що угода може бути затвердженою, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угод про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Процесуальні витрати на проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільні позови ОСОБА_4 та ОСОБА_8 підлягають залишенню без розгляду.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 368-371, 373, 374, 395, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 07 листопада 2024 року року між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000210 від 23 січня 2022 року.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КПК України, та призначити покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України із дотриманням вимог ч. 2 ст. 53 КК України - у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 , Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.

Процесуальні витрати на проведення судових експертиз на загальну суму 14 244 (чотирнадцять тисяч двісті сорок чотири) гривень 46 коп. стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Речові докази:

- автомобіль марки «KIA» моделі «Cerato», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , - залишити в останнього;

- автомобіль марки «Skoda» моделі «Octavia Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , - залишити в останнього.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1