КРИВОРІЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 197/855/22
Провадження № 1-кп/177/204/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження № 0000139 від 11.08.2022 за ч. 4 ст.402 КК України, щодо:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда Кіровоградської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченого,

адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 , перебуваючи на посаді командира 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти вказаної військової частини, у військовому званні «старший лейтенант», 06.08.2022 о 14 год. 00 хв., перебуваючи за місцем тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану), усупереч вимог ст. ст. 9, 11, 13, 16, 17, ЗО, 31, 35-38, 127-128, 267, 285, 286 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХIV, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, діючи в умовах воєнного стану, із прямим умислом, умисно посягаючи на встановлений порядок виконання у військових формуваннях України наказів, який забезпечує необхідні в умовах військової служби відносини підлеглості, порушуючи військову дисципліну, відчуваючи безкарність, знаючи, що накази начальників, зобов`язаний виконати сумлінно, точно та у встановлений строк, а також розуміючи, що прийняття участі у відсічі озброєної агресії російської федерації проти незалежної, суверенної України основний обов`язок військовослужбовця Збройних Сил України - після доведення наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 430 від 02.08.2022 року «Про залучення особового складу для посилення бойових порядків підрозділів 98 опб 60 опбр», який відданий у відповідності до вимог п. 37 Бойового статуту Сухопутних військ Збройних Сил України. Частина II (батальйон, рота), затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.12.2010 № 574, на підставі бойового розпорядження з метою виконання бойових розпоряджень Командувача ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 01.08.2022, командира тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 02.08.2022 та командира 129 обр ТРО від 02.08.2022, яке зареєстроване у діловодстві військової частини за підготовленим № НОМЕР_3 дск, розуміючи, що командир військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_7 являється для нього прямим начальником та останній виконує обов`язки військової служби, старший лейтенант ОСОБА_2 у присутності свідків виказав відмову від виконання зазначеного наказу та фактично відмовився убувати для виконання бойового завдання та брати участь у наступальній бойовій операції оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », у сили і засоби якого входить військова частина НОМЕР_2 , що фактично призвело до підриву бойової готовності вказаної військової частини в умовах озброєної агресії російської федерації проти незалежної, суверенної України та введення в країні воєнного стану, чим вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин).

Умисні дії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 402 КК України, за ознаками: непокора, вчинена в умовах воєнного стану, у формі відкритою відмови виконати наказ командира, начальника.

Між обвинуваченим ОСОБА_2 , у присутності захисника ОСОБА_6 , та прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000139 від 11.08.2022, була укладена угода про визнання винуватості від 19.10.2022, відповідно до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно з даної угоди обвинувачений ОСОБА_2 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 402 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_2 .

Так, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття ОСОБА_2 , беззастережне визнання ним своєї винуватості, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, відомості щодо особи ОСОБА_2 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, сторони вважали за можливе при призначенні покарання ОСОБА_2 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, застосувати ст. ст. 58, 69 КК України, та остаточно визначити до відбуття покарання у виді службового обмеження для військовослужбовця терміном 1 (один) рік, із відрахуванням у дохід держави 10% (десяти відсотків) із суми грошового забезпечення.

В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, визначені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання.

Враховуючи те, що між обвинуваченим ОСОБА_2 та прокурором була досягнута угода про визнання винуватості, суд розглядає дане кримінальне провадження відповідно до положень ст. ст. 472-476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_2 узгоджену міру покарання, наслідки укладання угоди йому зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_2 беззастережно визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні за ч. 4 ст. 402 КК України, обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію своїх дій не оспорює, щиро кається у вчиненому, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості між ним та прокурором та призначити узгоджене сторонами покарання.

Крім того, зазначив, що укладання угоди є добровільним, тобто без застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також ОСОБА_2 зазначив, що цілком розуміє свої права та наслідки укладання угоди про визнання винуватості, що передбачені ст. 473 КПК України, які йому були роз`яснені судом під час судового засідання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_2 , адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні також просив затвердити дану угоду про визнання винуватості, призначити узгоджене сторонами покарання, зазначивши, що наслідки укладення та невиконання даної угоди роз`яснені та є зрозумілими.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом, встановлено, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

При цьому, судом перевірено, що ОСОБА_2 цілком розуміє роз`яснені йому судом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення та вид покарання, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.

Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Загальною частиною КК України: ступеню тяжкості злочину, який згідно статті 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, конкретним обставинам справи, особі обвинуваченого, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та не перебував, а також враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття обвинуваченого, беззастережне визнання ним своєї вини, активне сприяння у розкритті злочину.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, а також беззастережне визнання ним вини, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, суд вважає наявними підстави для застосування ст. ст. 58, 69 КК України, та призначення ОСОБА_2 покарання нижчого від найнижчої межі, ніж зазначено у санкції ч. 4 ст. 402 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі, та заміни позбавлення волі службовим обмеженням для військовослужбовця терміном 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави 10% (десяти) із суми грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін провадження та інших осіб.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_2 не подавався.

Запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_2 та інші заходи забезпечення у даному кримінальному провадженні не застосовувалися.

Речові докази та процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 368, 369, 370, 373-374, 468-470, 472-475, КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19.10.2022 між обвинуваченим ОСОБА_2 , у присутності захисника ОСОБА_6 , та прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000139 від 11.08.2022 за ч. 4 ст. 402 КК України щодо ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України, ОСОБА_2 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі замінити на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, строком на 1 (один) рік, із відрахуванням у дохід держави 10% (десяти відсотків) із суми грошового забезпечення.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинувачем може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: