У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ТОВ ФК «Ліберті Фінанс» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2025 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000166, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

представник ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2025 року клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000166 задоволено частково, накладено арешт на предмети, вилучені в ході обшуку від 07.03.2025 р. за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- предмет, схожий на пістолет з маркуванням на затворі «ФОРТ -12Р, 9 мм», серія Ж184, сейф-пакет № WAR2338888;

- 10 предметів, схожих на набої, поміщено № PSP 1111986;

- чорнові записи, поміщені до сейф-пакту № WAR 1770062;

- 4 GPS трекери, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ,IMEI: НОМЕР_3 , IMEI: НОМЕР_4 , поміщено до сейф-пакету №WAR 1338878;

- мобільний телефон «realme», ІMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , поміщено до сейф-пакету №WAR1338887;

- касові документи дня за 2025 рік (7 папок), поміщено до сейф-пакету № WAR 1770313;

- касові документи дня за 2025 рік (7 папок), поміщено до сейф-пакету № WAR 1770311;

- ноутбук марки «НР», S:5СВ3051RPZ, поміщено до сейф-пакету № PSP 3186297;

- ноутбук марки «DELL», S:1W93MH2, поміщено до сейф-пакета № PSP 3186298;

- відеореєстратор «alhua», s:3K0764EPAZ27FDB, поміщено до сейф-пакету № PSP3186270;

- грошові кошти у національній валюті гривня на загальну суму 1 614 991 грн., поміщено до сейф-пакету № WAR 1770312;

- грошові кошти у національній валюті гривня на загальну суму 1 503 828 грн., поміщено до сейф-пакету № WAR 1770310;

- грошові кошти у національній валюті євро загальною кількістю 17 620 євро, грошові кошти у національній валюті доларів США в загальній сумі 187 243 доларі США, поміщено до сейф-пакету № WAR 1770309;

- грошові кошти у національній валюті злоті, на загальну суму 1 800 злотих, поміщено до сейф-пакету № WAR 1338876;

- грошові кошти в сумі 2 455 євро (дві тисячі чотириста п`ятдесят п`ять євро), поміщено до сейф-пакету № WAR 1338877;

- грошові кошти у сумі 1 056 604,70 грн., поміщено до сейф-пакету № WAR 1770314;

- мобільний телефон «HOKIA», поміщено до сейф-пакету № PSP 2331980;

- касові документи та Х-звіти, поміщено до сейф-пакету № PSP 3186271;

- принтер «Canon», s: PBNA542727, поміщено до сейф-пакету № QYH0049197;

- ноутбук марки «НР», S:5CB3280SWS, поміщено до сейф-пакета № QYH0049917;

- кошти в сумі 42 291 долар США, поміщено до сейф-пакету № WAR 1338879;

- відеореєстратор «alhua», s:8Н04027PAZ291777, поміщено до сейф-пакету № WAR 1770316;

- принтер «Canon», поміщено до поліетиленового пакету, опломбований пломбою NPU0309216.

В частині клопотання про арешт посвідчення НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_7 , військовий квиток на ім`я ОСОБА_7 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію Т/З № НОМЕР_8 , поміщені до сейф-пакету № PSP 2332605 відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник третьої особи, щодо майна, якої вирішується питання про арешт просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційні скарзі представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним та підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт вважає, що клопотання прокурора про арешт майна, не відповідає вимогам закону та спрямоване на необґрунтоване втручання у фундаментальне право особи мирно володіти своїм майном, захищене Конституцією України та Протоколом № 1 до Європейської конвенції з прав людини.

На думку апелянта, наведені в ухвалі слідчого судді обставини щодо заволодіння майном громадянки ОСОБА_8 , є надуманими та не підтверджені жодним доказом. Компанія ТОВ ФК «Ліберті Фінанс» не має відношення до вчинення кримінального правопорушення, при цьому слідчим не вчинено першочергових слідчих дій допиту працівників товариства, вилучення відеозаписів, витребування документів за адресою, тощо. Натомість стороною обвинувачення ініційовано обшуки всіх пунктів обміну валют належних товариству, що блокує діяльність товариства.

Захисник вважає, що слідчим неправдиво вказано суму вилучених грошових коштів у сумі 4 175 424 грн., що не збігається із сумою наявною у касі на момент обшуку 6 117 424,20 грн., що може свідчити про незаконне заволодіння слідчим різницею в сумі 1 942 001 грн.

Апелянт звертає увагу на те, що ухвалою слідчого судді від 08.02.2025 р., якою наданий дозвіл на обшук, слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в частині вилучення грошових коштів.

Представник акцентує свою увагу на тому, що ТОВ ФК «Ліберті Фінанс» займається законною господарською діяльністю з 26.03.2021 р., має ліцензію на здійснення діяльності з надання фінансових послуг та є одним з найбільших платників податків серед аналогічних компаній.

На думку представника, накладення арешту на майно ТОВ ФК «Ліберті Фінанс», за умови недоведеності причетності компанії до вчинення кримінального правопорушення, та недоведеності відповідності вказаного майна критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, є втручанням у право компанії на мирне володіння своїм майном, що призведе до наслідків невиконання діючих договорів з контрагентами, і призведе до фінансових витрат, та блокування законної діяльності.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

В провадженні СВ ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000166, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 05.02.2024 р. ОСОБА_8 звернулась до пункту обміну валют «Кіт Груп», який розташований за адресою м. Миколаїв, вул. Захисників Миколаєва, 23А, з метою обміну валюти 20 000 доларів США на грошові кошти у вигляді гривні, відповідно курсу валют, попередньо погодженого. Передавши грошові кошти на касовій зоні пункту обміну в сумі 20 000 доларів США за вказаною адресою, неустановлена особа, скориставшись довірою ОСОБА_8 , заволоділа грошовими коштами, тим самим завдала майнову шкоду на зазначену суму.

07.03.2025 р., на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.02.2025 р. проведено обшук приміщення за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого виявлені та вилучені предмет, схожий на пістолет, 10 предметів схожих на набої, чорнові записи, 4 GPS трекери, мобільні телефони, касові документи, ноутбуки, відеореєстратор, посвідчення УБД, грошові кошти в національній та іноземній валюті, принтер та інше майно.

Постановою слідчого від 12.03.2025 р. вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вказане майно. Клопотання мотивоване тим, що, вилучене в ході обшуку майно, є речовим доказом у справі, при цьому, саме у цьому приміщенні обмінного пункту вчинено шахрайські дії з приводу валютної операції, що супроводжувалось оформленням заяви у друкованому вигляді, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на майно задля збереження речових доказів комп`ютерної та друкувальної техніки, на якій виконано друкування заздалегідь заяви з даними, які не могли бути на той момент відомі, а також грошові кошти, з приводу яких вчинялись шахрайські дії, чим і обґрунтована необхідність у дослідженні та збереженні, як речових доказів грошових коштів, вилучених в ході обшуку, так і касових документів на підтвердження чи спростування обставин щодо їх походження.

Зважаючи на те, що вилучене майно, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а грошові кошти є об`єктом кримінально протиправних дій або набуте кримінально-протиправним шляхом, враховуючи той факт, що вказане майно вилучене саме за місцем вчинення злочину та є необхідність з`ясування його походження, слідчий суддя, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для арешту вказаного майна, для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого або прокурора та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завдання арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами, ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно, слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Аналізуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що прокурором у клопотанні не наведено достатніх підстав, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на майно, а очевидна причина для утримання цього майна державою відсутня.

Відповідно до встановлених органом досудового розслідування обставин, 05.02.2025 р. ОСОБА_8 звернулась до пункту обміну валют «Кит Груп», розташованого за адресою м. Миколаїв, вул. Захисників Миколаєва, 23-А, з метою обміну валюти у сумі 20 000 доларів США, на грошові кошти у вигляді гривні, відповідно курсу валют попередньо узгодженого. Перевіривши грошові кошти на касовій зоні пункту обміну в сумі 20 000 доларів США, за вказаною адресою, неустановлена особа, скориставшись довірою ОСОБА_8 , заволоділа грошовими коштами, тим самим завдавши майнову шкоду на вказану суму. В цей же день ОСОБА_8 звернулась до відділення поліції № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про вчинення відносно неї кримінального правопорушення.

06.02.2025 р. до ЄРДР за № 0000166 внесені відомості, за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 190 КК України.

08.02.2025 р. ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва надано дозвіл на проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , за місцем розташування пункту обміну валют «Кит Груп», ТОВ ФК «Ліберті Фінанс», з метою відшукання та вилучення доказів вчинення кримінального правопорушення. передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме грошових коштів, зокрема готівкових коштів у сумі 20 тисяч доларів США, купюрами номіналом сто доларів, мобільних телефонів, сім-карт, комп`ютерної техніки та носіїв інформації (жорсткі диски, флеш-накопичувачі, диски для лазерних систем зчитування, зовнішні накопичувачі, тощо); чорнових записів, блокнотів, щоденників, на яких може міститися інформація, що має значення для досудового розслідування.

07.03.2025 р. слідчим проведений обшук за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено предмети схожі на пістолет та набої, чорнові записи, GPS трекери, мобільні телефони, касові документи, ноутбуки, відеореєстратори, грошові кошти у валюті гривня, долар США, євро та злоті, принтери, посвідчення УБД, паспорт, військовий квиток та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для накладення арешту на посвідчення УБД, паспорт, військовий квиток та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, разом з тим, слідчий суддя у порушення вимог п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт іншого вилученого майна, належним чином не перевірив правову підставу для такого арешту та можливість використання даного майна, як доказу у кримінальному провадженні та не встановив достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовими доказами вилучене майно, прокурором у клопотанні не доведено таку мету арешту вилученого, як збереження речових доказів.

Надані суду матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, не містять даних, які б давали розумні підстави вважати, що належне ТОВ ФК «Ліберті Фінанс» майно, може бути використане як доказ у даному кримінальному провадженні. При цьому, в рамках кримінального провадження, письмового повідомлення про підозру будь-якій особі вказаного товариства, відповідно до вимог ст. 278 КПК України, не вручалось.

Крім того, у клопотанні не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, можливе використання майна, яке належить на праві власності третім особам.

Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді, який, наклавши арешт на майно третьої особи, не обґрунтував його відношення до обставин кримінального правопорушення, та не перевірив, чи відповідає таке майно ознакам речових доказів у кримінальному провадженні.

Слід зазначити, що відповідно долучених до клопотання матеріалів, основним видом господарської діяльності ТОВ ФК «Ліберті Фінанс» є торгівля валютними цінностями, фінансовий лізінг, факторинг, надання коштів та банківських металів у кредит, надання гарантій, в тому числі обмін готівкової валюти в обмінних пунктах, а відтак накладення арешту на майно, зокрема грошові кошти, комп`ютерну техніку, інші носії інформації, касові документи, принтери та мобільні телефони, фактично матиме наслідки втручання у законну господарську діяльність товариства та як наслідок призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності ТОВ ФК «Ліберті Фінанс», або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Стосовно вилучених предметів, схожих на пістолет та набої, то в даному випадку стороною обвинувачення не доведено, що вказане майно має відношення до обставин кримінального провадження. При цьому, згідно долучених представником документів, громадянин ОСОБА_9 , тобто особа у якої в ході обшуку вилучено військовий квиток та паспорт громадянина України, має дозвіл на зберігання, носіння зброї та боєприпасів до неї, який діє з 28.10.2024 р., до 28.10.2027 р. Даних на спростування таких обставин прокурором не надано.

Отже, прокурором у клопотанні та в судовому засіданні не доведено відношення вилученого майна до обставин, які розслідуються в рамках кримінального провадження № 0000166, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, в тому числі щодо обставин заволодіння належних ОСОБА_8 грошових коштів у розмірі 20 000 доларів США.

Зокрема прокурором не доведено, яким чином виявлене на місці обшуку майно, яке проведено 07.03.2025 р., тобто фактично через місяць після подій (05.02.2025 р.), пов`язане із заволодінням належними ОСОБА_8 грошовими коштами, та з яких підстав арештоване майно відповідає або може відповідати критеріям речових доказів в рамках кримінального провадження.

Тобто, у клопотанні не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, можливе використання майна, яке належить на праві власності третій особі.

Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді, який, наклавши арешт на майно третьої особи, не обґрунтував його відношення до обставин кримінального правопорушення, та не перевірив, чи відповідає таке майно ознакам речових доказів у кримінальному провадженні.

За наведених обставин апеляційний суд доходить висновку, що накладення арешту на належне ТОВ ФК «Ліберті Фінанс» майно, не виправдовує такий ступінь втручання у його права і свободи потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність підстав для накладення арешту на вилучене майно, апеляційний суд доходить висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового, яким у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ТОВ ФК «Ліберті Фінанс» ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2025 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000166 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на предмети, вилучені в ході обшуку від 07.03.2025 р. за адресою: м. Миколаїв, вул. Декабристів, 23-а, офіс 19 відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3