справа № 362/3254/22
провадження № 1-кп/362/232/24
ВИРОК

Іменем України

05.12.2024

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 03 травня 2022 року за № 0000583, щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Калинівка Васильківського району Київської області, громадянин України, з середньою освітою, не працює, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

Учасники судового провадження, які взяли участь у судовому розгляді:

прокурор ОСОБА_4 ;

потерпілий ОСОБА_5 ;

обвинувачений ОСОБА_6 ;

захисник

ОСОБА_7 . Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

У ніч з 04 березня 2022 року на 05 березня 2022 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_8 знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де знаходився і потерпілий ОСОБА_5 .

Перебуваючи на східцевому майданчику літньої кухні, що на території вказаного домоволодіння АДРЕСА_2 , у потерпілого ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, який переріс у бійку зі свідком ОСОБА_9 , який ґрунтувався на раптово виниклих неприязних відносинах. Після того, як свідок ОСОБА_9 крикнув на допомогу, до них підбіг ОСОБА_8 , який з метою заподіяння шкоди життю та здоров`ю потерпілому ОСОБА_5 , переслідуючи злочинний намір на умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс не менше 8 ударів ножем, що тримав у правій руці, по голові, тілу, тулубу та кінцівках потерпілого ОСОБА_5 , заподіявши тілесні ушкодження у вигляді двох проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки справа з переломом 5-го ребра і правобічним гемопневмотораксом, двох непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітки, двох проникаючих колото-різаних поранень правої щічної ділянки, різаної рани правої підборідочної ділянки і різаної рани в ділянці правого надпліччя, які відносяться до категорії: проникаючі поранення грудної клітки - тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; проникаючі поранення щічної ділянки, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; непроникаючі колото-різані поранення грудної клітки і різані рани підборідочної ділянки і надпліччя відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин і їх оцінка

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення не визнав і надав показання відповідно до яких 04 березня 2022 року він повернувся додому, зустрів ОСОБА_9 , який пропонував йому поїхати з ним, бо сім`я його у підвалі, щоб переночувати, та вони разом поїхали до ОСОБА_10 до будинку останнього в смт. Калинівка, точної адреси він не знає. Це все відбувалося під комендантську годину. ОСОБА_9 познайомив ОСОБА_8 з присутніми в будинку особами. Перебуваючи деякий час у будинку, в тому числі в підвальному приміщенні будинку, вони ( ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ) піднялися на верх і стояли курили разом. Неподалік від них, на відстані приблизно 10 метрів, стояли ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і також курили. Потім останні підійшли та почали чіплятися до ОСОБА_8 з надуманих підстав, робили зауваження щодо його курточки тощо. ОСОБА_9 пояснив, що він місцевий та те, що ОСОБА_8 це його кум; потім вказані особи почали погрожувати ОСОБА_9 , запросили його в літню кімнату. Перед тим в будинок пройшла з автоматом якась людина. Всі вони зайшли в літню кухню, ОСОБА_8 сидів на стільчику, ОСОБА_9 на лежанці, а решта чоловіків сиділи за столом. Чоловіки одразу почали бесіду з ОСОБА_9 у негативному тоні, зазначали, що «ні одна дитина та ні одна жінка не вийдуть звідси», що «вони за красних».

Під час перебування в будинку ОСОБА_9 відправив на телефон ОСОБА_8 смс-повідомлення, за змістом якого наголосив дивитися, щоб вони не брали зброю до рук. Вийшовши на перекур, стоячи назовні будинку, ОСОБА_8 через вікно побачив, що ОСОБА_9 вискочив на пічку, вихвативши рушницю, яка була перебувала поруч з ОСОБА_5 .

Побачивши вказане у вікно, ОСОБА_8 відбіг і почав дзвонити знайомому з «Калинівської варти», щоб той приїхав і забрав зброю, на що знайомий повідомив про неможливість прибути. В цей час йому подзвонила ОСОБА_13 та повідомила, щоб повернувся назад, бо ОСОБА_9 не віддасть зброю, поки не буде когось. ОСОБА_8 взяв у машині ніж з метою можливого самозахисту, адже в будинку наявна зброя.

ОСОБА_8 повернувся назад і побачив, що в приміщенні був ОСОБА_5 і ОСОБА_9 з рушницею, який вказав на патрони, які лежали не столі. Також у приміщенні була ще одна рушниця без чохла, а друга в чохлі під столом, і патрони лежали на верху. Він ( ОСОБА_8 ) сказав, що йому страшно, і запропонував ОСОБА_9 залишити будинок. Він ( ОСОБА_8 ) вийшов, за ним виходив ОСОБА_9 . Як тільки останній вийшов на подвір`я, підбіг ОСОБА_5 і почав виривати рушницю з рук ОСОБА_9 . У цей час ОСОБА_8 почав наносити ОСОБА_5 удари ножем з метою примусити його опустити зброю, після його ОСОБА_8 втік. Не пам`ятає скільки ударів наніс, приблизно 3-4, серед них в плече, під мишку, в тулуб допоки, той не опустив рушницю.

Також ОСОБА_8 пояснив, що за вказаних обставин чия саме зброя була він не знав, не розбирається в ній, та думав, що вона заряджена. ОСОБА_5 особисто нікому не погрожував, але погрози лунали від ОСОБА_14 . ОСОБА_8 сприймав погрози як від всіх учасників разом, бо там нікого не знав, окрім ОСОБА_9 Погрози сприймав як реальні, страху такого не було ніколи в житті.

ОСОБА_8 зазначив, що ОСОБА_11 та ОСОБА_5 хотіли взятися за зброю, але ОСОБА_9 вихватив зброю першим; він ( ОСОБА_8 ) сприймав все в серйозно; наніс удари з метою зберегти життя своє, ОСОБА_9 та своїх дітей. ОСОБА_8 додав, що під час спілкування ОСОБА_11 казав, що він «за красних», що він потомок «діда ОСОБА_15 », та якщо прилетить, то ні одна жінка, чи дитина звідти не вийде.»

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 надав показання, відповідно до яких з 03 березня 2022 року він перебував в будинку АДРЕСА_3 , точну адресу не пам`ятає, оскільки будинок, в якому ОСОБА_5 проживає, на той час зайняла Нацгвардія. У будинку було багато осіб, у тому числі жінки з дітьми. Ввечері 04 березня 2022 року приблизно о 20:00 він, будучи повністю тверезим, ліг відпочивати та заснув; при цьому його рушниця лежала під ним. Вночі на 05 березня 2022 року він прокинувся від того, що його рушницю витягнули з-під нього. Прокинувшись, він побачив, що рушниця була в руках чоловіка на ім`я ОСОБА_16 . Рушниця не була заряджена, але патронташ із патронами ОСОБА_16 тримав у руках (рушниця в лівій, а патронташ у правій руці). Він ( ОСОБА_5 ) намагався вмовити ОСОБА_17 повернути рушницю, але останній поводив себе неадекватно, стрибав по кімнаті, кричав, що «навкруг вороги», «ви всі спите» тощо. Також до кімнати у цей час зайшла дружина ОСОБА_17 і намагалась його заспокоїти, вмовляла його повернути рушницю. Потім ОСОБА_16 вибіг із кімнати з рушницею в руках. Побоюючись за життя та здоров`я присутніх у будинку, він ( ОСОБА_5 ) почав вибігати за ОСОБА_18 . У цей час останній крикнув « ОСОБА_19 , давай!» і, коли ОСОБА_5 почав виходити з будинку, відчув удари ножом ззаду. Так, ОСОБА_5 ззаду були нанесені удари ножом з правої сторони в область обличчя, в щелепу (двічі), потім один удар у праве плече, після чого ОСОБА_5 повернувся та побачив ОСОБА_8 . ОСОБА_5 почав захищатись, а ОСОБА_8 продовжував наносити удари ножом, між ребрами, в грудну клітину, в шию. Впавши після нанесених ударів на підлогу, ОСОБА_5 встав і намагався втекти, але, пробігши приблизно 10 метрів, втратив свідомість і прийшов у свідомість лише в лікарні. Вважає, що ОСОБА_8 очікував його ( ОСОБА_5 ) на виході з будинку. При цьому ОСОБА_5 зазначив, що з ОСОБА_8 не був навіть знайомий і вперше побачив його в той час, коли він наносив йому (потерпілому) удари ножом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 надала показання, відповідно до яких 4 чи 5 березня 2022 року вони разом з чоловіком ОСОБА_20 були в будинку в її АДРЕСА_3 , точну адресу не пам`ятає. Приїхали до останнього через обстріли, а свою хату в с. Данилівка віддали для військових. Перебували в цьому будинку два чи три дні. У кума ОСОБА_10 великий погріб, там було багато жінок з дітьми, її дочка ОСОБА_21 та її хлопець ОСОБА_22 були з ними весь час; в її чоловіка там була рушниця, яку взяли з собою, вона була в чохлі. ОСОБА_23 ( ОСОБА_5 ) лягав спати з рушницею в чохлі. Того дня бачила, як заходив обвинувачений в погріб, де вони сиділи, спитав, що робимо, бо він свою сім`ю вже відправив. Вона увечері пішла спати в погріб з дітьми, а її чоловік ОСОБА_5 залишився нагорі. Вийшла з погреба в прибудову, де були її чоловік, ОСОБА_24 та його жінка ОСОБА_13 . ОСОБА_24 був п`яний, заскочив на пічку, в одній руці тримав рушницю, в другій руці - ніж. ОСОБА_23 просив віддати йому рушницю. Вона (свідок) також намагалася зупинити його. ОСОБА_24 кричав: « ОСОБА_25 , дзвони Пахе». Вона (свідок) пішла до дітей, а через кілька хвилин, забігла ОСОБА_25 та сказала, що «у вашого папи кров тече зі щоки». Коли вона зайшла в приміщення, то рушниця чоловіка була в ОСОБА_17 . Побігла шукати потерпілого та, прийшовши на місце події, побачила, що її чоловік був порізаний, сидить на підлозі в калюжі крові, біля нього був ОСОБА_22 , який також вибіг з погреба. Потерпілий не говорив, була дуже розрізана щока, вся одежа промочена кров`ю, поранення ще було в районі живота, кофта була порізана. Бачила ніж, який валявся на землі біля прибудови, де порізали ОСОБА_26 ( ОСОБА_5 ). Ніж великий, не кухонний, із великою рукояттю, не розкладний. Потім вона викликала швидку, але сказали що не приїдуть. З`явився хлопчина, який погодився довезти до лікарні, затягли в машину її чоловіка без свідомості. Завезли в лікарню, де почали надавати медичну допомогу. Наступного дня поїхали в обласну лікарню.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 надав показання, відповідно до яких у день інциденту, який трапився на початку березня 2022 року, ввечері прийшов до будинку ОСОБА_10 в смт. Калинівка, точної адреси не пам`ятає. В будинку перебувало багато осіб. Всі разом повечеряли. Всі присутні вживали алкогольні напої. Вночі стався інцидент, під час якого один з присутніх хлопців схопив рушницю, яка перебувала в кімнаті, та почав кричати щось на кшталт «постріляю». У нього намагались забрати рушницю, заспокоїти, але він був дуже агресивний. Потерпілий ( ОСОБА_5 ) підійшов до нього та вони почали просто спілкуватись, хлопець заспокоївся, та він ( ОСОБА_12 ) із ОСОБА_27 вирішили вийти з кімнати, щоб не провокувати. При цьому ОСОБА_8 в кімнаті на той час не було. Пізніше, коли він разом з ОСОБА_27 перебували в іншій (сусідній) кімнаті, ОСОБА_8 зайшов до них у кімнату з ножем і накинувся на ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_12 разом із ОСОБА_28 його ( ОСОБА_8 ) з ніг, він впав, після чого ОСОБА_12 забрав у нього ніж і викинув в город у траву. Вийшовши на вулицю, побачили, що потерпілий ( ОСОБА_5 ) лежав на підлозі та стікав кров`ю. Поруч із останнім перебував хлопець, який перед цим схопив рушницю, та жінки, хто точно не пам`ятає. ОСОБА_5 був без свідомості, його перенесли до автомобіля ОСОБА_12 і він повіз його до лікарні разом із дружиною потерпілого. Під час заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . ОСОБА_12 присутній не був.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 надав показання, відповідно до яких у 2022 році, після початку повномасштабного вторгнення, він разом із дружиною (на той момент була його дівчина), її сестрою, тещою та ОСОБА_5 поїхали до кума останнього ОСОБА_10 в смт. Калинівка, адресу не пам`ятає. У ОСОБА_5 була двоствольна рушниця, іноді він із собою її носив, але він не знає точно, де вона була того дня. В той день він не вживав спиртні напої. Однак вживали ОСОБА_8 , ОСОБА_29 , пили з ОСОБА_30 день інциденту, точної дати не пам`ятає, ввечері він перебував у підвалі, почув шум нагорі та, піднявшись, побачив, як хлопці «випадали з дверей», а ОСОБА_5 був порізаний. Так, перше, що побачив, що троє «вивалються» з дверей: обвинувачений з ОСОБА_27 і ще один чоловік; бачив ОСОБА_26 , який тримався за щоку, і ОСОБА_31 з рушницею, який дав прикладом по голові. Почав надавати першу допомогу, дзвонити в швидку; потім витягували потерпілого на двір, положили в машину, щоб відвезти в лікарню. Додатково показав, що потерпілий втрачав свідомість, мав розрізану шоку, його одяг був просякнутий кров`ю. Потім ОСОБА_11 сказав, що його теж вдарив ножем обвинувачений. Територіальна оборона та батько ОСОБА_17 , який приїхав за ОСОБА_18 , появилися разом. Разом з ТРО пізніше знайшли ніж у городі, він схоже був сірого кольору, на ньому була кров, лежав на землі на відстані 5-7 м. Третій чоловік який «вивалювався» із дверей разом з ними - був у темному одязі, орієнтовно 183см, років 40-45, він також приїхав до ОСОБА_14 . Всі події відбулися ближче до ночі, ТРО приїхали через годину після події, їх було 8 чоловік, приїхали разом з батьками ОСОБА_32 . ОСОБА_11 потім повідомляв, що ОСОБА_33 у кухню та наніс йому удар в плече. Зі слів, знає, що потерпілому завдано тілесні ушкодження ОСОБА_34 , але не відомо, чому саме наніс удари ножем. Безпосередньо свідком нанесення ушкоджень він не був.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надав показання, відповідно до яких з обвинуваченим знайомий, його «кум, сват і брат»; потерпілого знає як «терориста», який «чекає красних». У березні 2022 року, дати не пам`ятає, в смт. Калинівка, на дачі в ОСОБА_10 , є літня кухня, є спуск в підвал. Він з ОСОБА_34 стояли та розмовляли, а ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12 та потерпілий ОСОБА_5 пиячили в дальній кімнаті. Вийшли на перекур та почали доставати обвинуваченого, хто він такий, а перед тим, свідок їх познайомив. ОСОБА_8 , сказав, щоб забирали дітей та їхали звідси, на що ОСОБА_35 повідомив, що не забере свої дітей з підвалу. Зайшли в кімнату, де вони сиділи, він (свідок) сів на лежанку, обвинувачений сидів на лавочці позаду, а вони продовжували пити алкоголь. Почав задавати питання: хто зайде, кого поріжуть ножиками, на що ОСОБА_11 відповів, що він «вор», він за красних, не беріть зброю і може залишаться живі. В кутку стояло три рушниці, дві з яких були заряджені. Він написав смс обвинуваченому щоб дивився, щоб ніхто не взяв рушницю. Хтось із них потягнув руку до рушниці та він (свідок) схопив її першим, взяв на мушку, потім забігла жінка ОСОБА_36 , почали штовхати його, одна з жінок почала знімати його на телефон, заліплюючи очі. ОСОБА_11 почав буром йти на нього. Чоловік ліг на пічку, начебто до нього ближче, потім він вийшов на вулицю подивитися де діти, а чоловік накинувся на нього з рушницею, крикнув « ОСОБА_37 ». ОСОБА_38 підбіг і почав наносити кулаком удари в тіло. Лише потім він дізнався, що в нього був ніж в руках. ОСОБА_39 почав падати, а він з рушницею пішли в підвал подивиться що роблять його діти. В цей момент побачив, що із дверей випадають: ОСОБА_40 , ОСОБА_41 і ОСОБА_42 , із ножом біля горла в обвинуваченого. Почав прикладом бити по голові ОСОБА_43 та його друга. Він не знає куди ОСОБА_44 . Забрав дітей та кричав, щоб викликали поліцію та забрали зброю та не віддавали її. Приїхав екіпаж поліції та «Варти», їм передав три рушниці, а батьки забрали їх з дружиною. Пояснив, що « ОСОБА_45 », про яких говорив ОСОБА_11 та інші, в його понятті, це радянська армія. Всі чоловіки напилися, і він боявся, що вони пристрелять коли будуть. Власник однієї із рушниць, кинувся за зарядженою рушницею в нетверезому стані, а в чохлі була друга рушниця, яка лежала під столом. Одна рушниця була ОСОБА_43 , друга - потерпілого, а третю - взяли у дядька, вона лежала в чохлі під столом. Звучали погрози від ОСОБА_10 , які сприймав як реальні, був нервовий тік, бо свідок ОСОБА_42 говорив, що «ножечками тихенько почикають». Писав дружині, щоб забирала дітей та їхали, але в погребі не було зв`язку, сильно боявся що застрелять у спину. Думав, що обвинувачений б`є кулаком по животі, він не знав, що в нього в руках ніж. Додатково показав, що коли вийшов з кімнати, на нього ззаду напав ОСОБА_46 , зброя була в нього (свідка); почали тягати рушницю. Крикнув: « ОСОБА_40 поможи». ОСОБА_47 підійшов та почав бити в груди потерпілого 4-5 ударів, було темно, вже потім дізнався про ніж. Коли ОСОБА_46 почав падати, підбігла його дружина, дзвонила в швидку, набирав кума, який був ТРО, лише через 40 хв. приїхали ТРО. Потерпілого ОСОБА_48 забрали в лікарню. Працівники - ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 із ТРО Калинівської, поліція, їх було 6 чоловік. ОСОБА_11 був порізаний, а він (свідок) стояв з дітьми на вулиці, коли приїхали його батьки. Були ТРО і поліція, яким він видав особисто три рушниці. Ножа не бачив. Погрози ОСОБА_10 сприймав як реальні. «Красні» вони були за руський мір, радянські, імперія, вороги, - все разом сприймав ОСОБА_52 та інших хто був з ними.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , дружина свідка ОСОБА_9 , надала показання, відповідно до яких у день, коли трапився інцидент, 5 або 6 березня 2022 року, в смт. Калинівка, в будинку ОСОБА_10 , в період з 21 по 23 години, вона перебувала в кімнаті, в якій у цей час перебував її чоловік ОСОБА_9 зі зброєю в руках, яка була розряджена. Крім них у кімнати перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5 Підійшов ОСОБА_11 з ножом в руках, ОСОБА_24 ( ОСОБА_9 ) почав кричати «забери ножа», на що ОСОБА_11 відповів «я ковбаси поріжу» та сів за стіл і почав різати ковбасу. Вона попросила чоловіка забрати дітей і поїхати додому. Потім вона, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 вийшли з кімнати, в кімнаті залишились її чоловік і ОСОБА_5 . Згодом вони після спілкування з чоловіком, який був з рушницею в руках, вирішили їхати додому та почали виходити з будинку. Вона виходила перша. За нею йшов її чоловік. На виході з будинку на ОСОБА_9 ззаду накинувся ОСОБА_5 , чоловік почав кликати по допомогу « ОСОБА_53 » ( ОСОБА_8 ). При цьому свідок зазначила, що ОСОБА_5 зброї в руках не мав, погроз на адресу її чоловіка до цього нападу не висловлював. Вона почала голосно кричати, покликала ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , вони вибігли, почали розтягати всіх. Обставин нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень вона безпосередньо не бачила. Після вказаних подій побачила, що ОСОБА_5 іде, тримаючись за щоку, з нього лилося багато крові, він почав втрачати свідомість. Після цього вона вирішила зателефонувати до «Калинівської варти». Також намагалися викликати швидку, але їм повідомили, що карета швидкої не приїде. Також після того, як ОСОБА_5 відвезли до лікарні, вона зателефонувала батькам чоловіка, казала, що «нас тут просто вб`ють». Згодом приїхали службовці «Калинівської варти», почали з`ясовувати обставини події, на території домоволодіння знайшли ніж.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_54 , батько свідка ОСОБА_9 , надав показання, відповідно до яких він знайомий з обвинуваченим, це товариш його сина. Вночі подзвонила невістка, щоб забрали її, бо була комендантська година. Зайшов на територію будинку та побачив що в його сина була істерика, на порозі була кров. Службовці «Калинівської варти» знайшли зброю в будівлі: три рушниці, нарізна та гладко ствольна, зброя була вилучена.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_55 , мати свідка ОСОБА_9 , надала показання, відповідно до яких у день інциденту, коли саме вона не пам`ятає, подзвонила невістка ОСОБА_9 , яка була в істеричному стані, сказала що їх не відпустять, що їх вб`ють, просила приїхати по неї. Коли вони приїхали до будинку, то не бачили потерпілого, але зі слів присутніх його повезли в лікарню на машині. Потерпілого ОСОБА_5 вона не бачила.

З-поміж іншого, під час судового розгляду безпосередньо досліджені такі докази:

- витяг з ЄРДР (т. 1 а.с. 139);

- рапорт (т. 1 а.с. 141);

- протокол прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення (або таке, що готується ) (т. 1 а.с. 142);

- протокол проведення слідчого експерименту (т. 1 а.с. 143-147);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 1 а.с. 148-150);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 1 а.с. 152-154);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 1 а.с. 156-158);

- протокол огляду місця події від 04 травня 2022 року (т. 1 а.с. 160-171);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 1 а.с. 172-174);

- протокол проведення слідчого експерименту (т. 1 а.с. 176-181);

- висновок експерта від 09 травня 2022 року № 26-Д за результатом проведення СМЕ по медичній документації ОСОБА_5 . Встановлено, що у нього мали місце наступні ушкодження: два проникаючих колото-різаних поранення грудної клітки справа з переломом 5-го ребра і правобічним гемопневмотораксом, два непроникаючих колото різаних поранення грудної клітки, два проникаючих колото-різаних поранення правої щічної ділянки, різана рана правої підборідочної ділянки і різана рана в ділянці правого надпліччя, що враховуючи наявні в медичній карті стаціонарного хворого №135615/101142 дані утворилося в результаті 8-ми дій гострого предмета з властивостями колюче-ріжучого можливо ножа, могли утворитися в час зазначений в постанові (в ніч з 4 на 5 березня 2022 року) і відносяться до категорії проникаючі поранення грудної клітки - тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; проникаючі поранення щічної ділянки, як правило відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень , що спричинили короткий розлад здоров`я; непроникаючі колото різані поранення грудної клітки і різані рани підборідної частини і надпліччя легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткий розлад здоров`я (т. 1 а.с. 188-189);

- протокол проведення слідчого експерименту (т. 1 а.с. 190-194);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 1 а.с. 195-199);

- висновок експерта від 28 липня 2022 року № 43/д/42/д/26/д за результатом проведення СМЕ по медичній документації ОСОБА_5 . Встановлено, що у нього мали місце наступні ушкодження: два проникаючих колото-різаних поранення грудної клітки справа з переломом 5-го ребра і правобічним гемопневмотораксом, два непроникаючих колото різаних поранення грудної клітки, два проникаючих колото-різаних поранення правої щічної ділянки, різана рана правої підборідочної ділянки і різана рана в ділянці правого надпліччя, що враховуючи наявні в медичній карті стаціонарного хворого № 135615/101142 дані утворилося в результаті 8-ми дій гострого предмета з властивостями колюче ріжучого можливо ножа. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_9 не зазначає механізму виникнення виявлених у ОСОБА_5 ушкоджень (вказує на можливо чотири удари правою рукою в ділянку грудної клітки) (т. 1 а.с. 200-201);

- висновок експерта від 28 липня 2022 року № 42/д/26/д, за результатом проведення СМЕ по медичній документації ОСОБА_5 . Встановлено, що у нього мали місце наступні ушкодження: два проникаючих колото-різаних поранення грудної клітки справа з переломом 5-го ребра і правобічним гемопневмотораксом, два непроникаючих колото різаних поранення грудної клітки, два проникаючих колото-різаних поранення правої щічної ділянки, різана рана правої підборідочної ділянки і різана рана в ділянкі правого надпліччя, що враховуючи наявні в медичній карті стаціонарного хворого №135615/101142 дані утворилося в результаті 8-ми дій гострого предмета з властивостями колюче ріжучого можливо ножа. Характер та локалізація виявлених ушкоджень дозволяє зробити висновок, що вони могли виникнути за обставин, на які вказав вищезазначений громадянин під час проведення слідчого експерименту (вісім ударів ножем в обличчя, в підборідочну ділянку, і грудну клітку (т. 1 а.с. 202-203);

- копія відеозапису від 04 березня 2024 року (т. 1 а.с. 204-205);

- висновок судово-молекулярної генетичної експертизи від 05 серпня 2022 року (т. 1 а.с. 210-221).

Суд не встановив істотних порушень процесуального закону під час зібрання доказів у кримінальному провадженні. Суд вважає зібрані по справі і представлені докази належними, допустимими, достовірними та достатніми для правильного вирішення справи по суті, з огляду на що, незважаючи на часткову неузгодженість показань, вважає можливим покласти такі докази в основу обвинувального вироку.

ІІІ. Оцінка аргументів сторони захисту і правова кваліфікація

Висловлена стороною захисту позиція під час заперечення правильності кваліфікації інкримінованого діяння за частиною 1 статті 121 КК України та тверджень про необхідність кваліфікації за статтею 124 вказаного Кодексу зводиться до того, що під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілому обвинувачений діяв у стані крайньої необхідності, адже особи, що перебували у будинку, були озброєні, висловлювали погрози в його бік і бік ОСОБА_56 , його дітей і дружини, і такі погрози обвинувачений сприймав як реальні.

Надаючи оцінку вказаним аргументам, суд виходить з такого.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (див. Рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

Під час кваліфікації злочинів проти життя і здоров`я особи питання про наявність чи відсутність умислу на необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння.

Частиною 1 статті 121 КК України передбачена відповідальності за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Своєю чергою, частиною 124 КК України передбачена відповідальності, в тому числі, за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Відповідно до частин 1-3 статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.

При цьому до критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які би не перевищували меж необхідності, а шкода, заподіяна особі, яка здійснює посягання, не перевищувала би необхідну.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з перебуванням особи в стані необхідної оборони, суд повинен врахувати конкретні обставини справи, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їхнє співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Наведена позиція висловлена у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2024 року у справі № 161/11673/20.

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність у заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Наведена позиція висловлена у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 17 липня 2024 року у справі № 752/16025/21.

Під час судового розгляду не встановлено фактичних обставин, які би свідчили про здійснення нападу чи іншого протиправного посягання на ОСОБА_8 , ОСОБА_9 чи інших осіб з боку потерпілого ОСОБА_5 чи інших осіб, і, відповідно, виникнення у ОСОБА_8 права на необхідну оборону.

Отже, виходячи з фактичних обставин цього кримінального провадження, суд не вбачає підстав для висновку щодо перебування обвинуваченого під час заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому в стані необхідної оборони, а показання свідка ОСОБА_9 та самого ОСОБА_8 вважає направленими на уникнення останнім кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

IV. Мотиви суду щодо призначення покарання

Керуючись приписами статей 50-52, 65-67 КК України, суд виходить із такого.

Згідно зі статтею 12 КК України передбачене частиною 1 статті 121 цього Кодексу кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Обвинувачений на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_57 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітню доньку ОСОБА_58 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вину у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачений не визнав. Також суд не вбачає жодної критичної оцінки власної протиправної поведінки з боку обвинуваченого.

Суд не встановив обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд також не встановив.

На підставі викладеного, враховуючи особу ОСОБА_6 , його позитивну характеристику та наявність на утриманні малолітніх дітей, суд дійшов висновку про призначення йому мінімального покарання відповідно до санкції частини 1 статті 121 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та тим самим сприятиме досягненню визначеної у статті 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

До того ж, ураховуючи особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, а також беручи до уваги позицію потерпілого, суд не вбачає підстав для застосування статті 75 КК України.

V. Рішення щодо цивільного позову

Відповідно до статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України. Згідно з частиною 1 статті 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так, потерпілий заявив цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у якому просить стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в розмірі 500000,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що внаслідок завданих йому тілесних ушкоджень проходив тривале лікування у медичних Київської області та переніс численні операції. Навіть після проведеного лікування не в повному обсязі працює рука, а також спотворене обличчя. Крім того, дотепер проходить підтримуюче лікування та реабілітацію, у нього не проходять болі з місцях поранення, які йому доводиться терпіти. Фактично, завдані ОСОБА_59 поранення ледве не позбавили його життя. У зв`язку з завданими тілесними ушкодженнями була завдана значна шкода, що полягає у фізичному болю та душевних стражданнях. Так, крім заподіяного стресу після отриманих тілесних ушкоджень, які завдали значного болю, він був змушений звернутися до лікарні за медичною допомогою. До часу, як доставили у лікарню і зробили обезболюючи ін`єкції, змушений був терпіти сильний біль. Також було завдано значних душевних страждань тим, що не мав можливості упродовж тривалого часу лікування та численних операцій жити своїм ним життям, мусив скасувати усі свої плани. Крім того, на момент лікування не мав необхідної суми коштів для придбання ліків та обстеження, тому був змушений звернутися до своїх друзів та рідних по гроші, що спричиняло значних душевних страждань і додаткових незручностей. У зв`язку з отриманими травмами, особливо травмами обличчя, не може спокійно спілкуватися із своїми знайомими, оскільки постійно почуває дискомфорт.

Ретельно проаналізувавши аргументи цивільного позову та додані до нього матеріали, суд виходить із того.

Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до пункту 9 цієї ж Постанови Пленуму ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану .

Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.

Враховуючи всі обставини справи, наслідки кримінального правопорушення для потерпілого, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про доведеність завдання потерпілому душевних страждань, яких він зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, та наявність підстав для часткового задоволення цивільного позову стягнення моральної шкоди у розмірі 330000,00 гривень.

VІ. Інші питання

Розподіл процесуальних витрат здійснюється в порядку статті 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Відповідно до частини 4 статті 174 КПК України арешт майна, накладений на стадії досудового розслідування, належить скасувати.

Керуючись статтями 100, 124, 128, 174, 369-371, 373, 374, 615 КПК України, суд

ухвалив:

1. Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

2. Обчислювати ОСОБА_8 строк відбування покарання з дня приведення вироку до виконання.

3. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

4. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 330000 (триста тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

5. Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 10 546 (десять тисяч п`ятсот сорок шість) гривень 97 копійок.

6. Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2022 року у справі № 381/995/22, провадження № 1-кс/381/326/22, на ніж мисливський з золотим лезом і резиновою рукояткою, та мобільний телефон білого кольору марки «S-TELL».

7. Речові докази:

- картонну коробку з ножем і зразками букального епітелію ОСОБА_5 , яка зберігається в спец пакеті № 5694280, передані до камери зберігання речових доказів Фастівського РУП ГУ НП в Київській області, знищити;

- картонну коробку з мобільним телефоном марки S-TELL, білого кольору, який зберігається в спец пакеті № 5694280, передані до камери зберігання речових доказів Фастівського РУП ГУ НП в Київській області, - повернути власнику;

- CD-R диск, на якому чутно (не видно) обставини які відбувалися в ніч з 4 на 5 березня 2022 рокув будинку за адресою: АДРЕСА_2 , зберігати в матеріалах кримінального провадження (судової справи).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений і захисник подати клопотання про помилування. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, та прокурору й іншим присутнім учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1