ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 576/1378/23 Номер провадження 11-кп/814/914/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000328, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 16 серпня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухова Сумської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою технічною освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 2 ст. 286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 встановлено обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 75000 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов прокурора в інтересах лікувальної установи залишено без розгляду.

Вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 , 15.10.2021 р. близько 6 год. 46 хв., перебуваючи у стані алкогольного і наркотичного сп`яніння та керуючи легковим автомобілем марки Audi А4, номерний знак НОМЕР_1 , у якому також перебували пасажири ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , рухаючись у м. Глухові по вул. Покровській у напрямку вул. Святошної, перевищуючи дозволену швидкість руху на даній ділянці дороги, зневажив безпекою дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожню обстановку, не впорався із керуванням автомобілем і виїхав на ліве узбіччя дороги, де допустив наїзд на дерево.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелому задньої стінки верхньо-щелепної пазухи та кута нижньої щелепи справа, садна, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Пасажир ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів обох стегон зі зміщенням, скальпованої рани чола, множинних саден та забоїв кінцівок, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

У прямому причинному зв`язку з наслідками цієї дорожньо-транспортної пригоди завданням середньої тяжкості тілесних ушкоджень та тяжких тілесних ушкоджень потерпілим, знаходиться порушення ОСОБА_7 пункту 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що не оспорюючи правильність кваліфікації його дій та доведеність вини, вважає, що йому призначено занадто суворе покарання.

Вказує, що при ухваленні вироку, місцевим судом не надано належну оцінку таким пом`якшуючим покарання обставинам, як визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди, відшкодування потерпілим витрат на лікування та відшкодування збитків лікувальній установі.

Зазначає, що показання потерпілого ОСОБА_9 не підтверджені матеріалами досудового розслідування та спростовані під час судового розгляду його показаннями та показаннями свідка ОСОБА_11 .

Також вказує, що місцевим судом не взято до уваги, що аналіз сечі в якому виявлені амфетаміни та бензодіазепін доставлені на дослідження лише 18.10.2021, тобто більше ніж через три доби після ДТП.

Крім того зазначає, що місцевим судом взагалі не взято до уваги висновок пробації, відповідно до якого його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Щодо цивільного позову зазначає, що самим цивільним позивачем не надано доказів щодо підтвердження розміру моральної шкоди, а показання свідків вказують про фіктивну поведінку потерпілого ОСОБА_9 , яка виключає цивільну відповідальність обвинуваченого.

Також вказує, що місцевим судом не враховано наявність у нього інвалідності ІІ групи та специфіку відбування покарання, яка не здатна забезпечити належні умови, в зв`язку з певними фізичними обмеженнями, які у нього наявні, що може призвести до погіршення його фізичного стану.

Крім того, не взято до уваги всі обставини щодо його особи, характеризуючих даних, відношення обвинуваченого до наслідків вчиненого ним кримінального правопорушення та судом безпідставно не застосовано при призначенні покарання положення ст. 69 КК України.

У змінених доводах обвинувачений просив вирок суду змінити в частині призначення покарання, застосувати положення ст. 69 КК України та призначити йому покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк три роки з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років. Вважає, що судом недостатньо враховано його особу, а саме те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, працевлаштований, є інвалідом ІІ групи, в цілому характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, частково відшкодував моральну шкоду ОСОБА_9 просить врахувати, що з дня вчинення кримінального правопорушення минуло більше 3-х років, а його виключно позитивна посткримінальна поведінка засвідчує його каяття, суб`єктивне ставлення до вчиненого, те що він критично оцінив свої дії, шкодує з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію подальшою прамовірною поведінкою.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник підтримали змінені доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Прокурор заперечив проти задоволення скарги обвинуваченого, вважав вирок суду законним, обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства в повному обсязі.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження - є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України, та учасниками судового провадження не оспорюється.

Твердження обвинуваченого про безпідставне призначення судом першої інстанції надто суворого покарання, що не відповідає його особі, є безпідставним з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є інвалідом ІІ групи, характеризується в цілому позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Думку потерпілого ОСОБА_10 , який у своїй заяві зазначив, що не має претензій до обвинуваченого. За висновком органу пробації має середній ризик небезпеки.

При призначенні ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд визнав пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування потерпілим витрат на лікування та відшкодування збитків лікувальній установі. Обтяжуючих покарання обставин не встановлено і у обвинувальному акті не наведено.

Водночас суд врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину.

Зокрема те, що хоча по відношенню до наслідків вина обвинуваченого є необережною, однак він, умисно сідаючи за кермо автомобіля під дією наркотичних засобів та у стані алкогольного сп`яніння, коли концентрація алкоголю у крові була 2,3 ‰, не міг не розуміти, що тим самим збільшує вірогідність аварійної ситуації та послаблює свою здатність уникнути наслідків такої ситуації. Врешті такі дії потягнули за собою серйозні наслідки у вигляді заподіяння потерпілим тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Суд визнав, що в цілому позитивні характеристики та визнання вини і відшкодування шкоди, лише частково зменшують тяжкість вчиненого злочину, а тому з урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 286-1 КК України у його мінімальній межі.

Колегія суддів повністю погоджується із таким висновком та зазначає, що відсутні підстави для врахування як обставини, що пом`якшує покарання наявність інвалідності ІІ групи у ОСОБА_7 , оскільки вона встановлена йому внаслідок отримання травми через злочинну недбалість самого обвинуваченого.

Колегія суддів враховує, що обвинувачений частково відшкодував моральну шкоду потерпілому ОСОБА_9 , а також працевлаштувався, проте на правильність висновків суду вказані обставини не впливають.

Інші обставини, на які ОСОБА_7 вказує, як на підставу для задоволення його апеляційних вимог, судом першої інстанції були враховані у повній мірі, що дало суду підставу для призначення обвинуваченому мінімальної міри покарання.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції при кваліфікації дій обвинуваченого та призначенні йому покарання, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

З огляду на викладене вище, підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі із доповненнями обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 16 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

У зв`язку із набранням вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 16 серпня 2023 року законної сили, взяти під варту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в залі суду негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 11.02.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, з моменту отримання її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4