Справа № 149/2351/24
Провадження №1-кп/149/157/24
Номер рядка звіту 357
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику кримінальне провадження №0000070 від 15.05.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмільник Вінницької області, громадянина України, який не одружений, не працевлаштований, з повною загальною середньою освітою, проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 постановою Хмільницького міськрайонного суду від 06.02.2024, яка набула законної сили 16.02.2024, визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 3 ст. 178, 185 КК України і на нього накладено стягнення у виді громадських робіт на строк 40 годин. 27.02.2024 ОСОБА_4 з`явився до Хмільницького РВ № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області та був особисто ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді 40 годин громадських робіт та попереджений про відповідальність за ухилення від їх виконання, а також отримав направлення для відбування громадських робіт до КП «Хмільниккомунсервіс», до якого мав з`явитися 29.02.2024.

Достовірно знаючи про вказану постанову суду, яка набула законної сили, маючи реальну можливість виконати її, підриваючи авторитет правосуддя України, у порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у період часу з 29.02.2024 не виконав постанову суду, що виразилося в усній та письмовій відмові ОСОБА_5 її виконувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 у суді вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, зазначивши, що у зв`язку з роботою він не міг відпрацьовувати громадські роботи до 16:00 год., а більш пізній час це зробити було неможливо. В кінці серпня 2024 року відпрацював громадські роботи в повному обсязі. В подальшому ОСОБА_4 вину визнав повністю, повідомив, що шкодує про вчинене, просить суворо не карати.

Свідок ОСОБА_6 у суді надала показання, відповідно до яких 21.02.2024 в органі пробації ОСОБА_4 поставлено на облік у зв`язку з необхідністю відпрацювання постанови суду від 06.02.2024. ОСОБА_4 викликався, 27.02.2024 з`явився на виклик, був ознайомлений з порядком та умовами виконання громадських робіт, отримав направлення на їх відпрацювання, проте 29.02.2024 не з`явився до КП «Хмільниккомунсервіс». 20.03.2024 ОСОБА_4 пояснив, що не з`явився на відпрацювання, оскільки відмовляється виконувати ці роботи. 28.06.2024 ОСОБА_7 повторно отримав направлення і з 01.07.2024-12.07.2024 відпрацював громадські роботи та був знятий з обліку в органі пробації.

Свідок ОСОБА_8 у суді надала показання, що на запит органу пробації підготувала лист від 05.03.2024 про те, що ОСОБА_4 не з`явився до КП «Хмільниккомунсервіс» для відпрацювання громадських робіт. Орієнтовно в липні 2024 ОСОБА_4 прибув та відпрацював вказане стягнення в повному обсязі та без зауважень.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, окрім його показів, показів свідків, підтверджується оглянутими у судовому засіданні та дослідженими доказами, наданими стороною обвинувачення, зокрема:

-витягом з ЄРДР, відповідно до якого за № 0000070 від 15.05.2024 внесені відомості, правова кваліфікація ч. 1 ст. 382 КК України (а.с. 58);

-постановою Хмільницького міськрайонного суду від 06.02.2024, якою ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173, ч. 3 ст. 178, ст. 185 КУпАП до покарання у виді громадський робіт 40 годин (а.с. 64);

-постановою суду від 24.04.2024, якою відмовлено у задоволенні подання керівника органу пробації про зміну невідбутої частини покарання (а.с. 60);

-отриманими на запит слідчого копіями матеріалів особової справи ОСОБА_4 , які містять : копію постанови суду від 06.02.2024; повідомлення про прийняття до виконання від 21.02.2024; виклики ОСОБА_4 ; довідки про проведені бесіди; анкети; пояснення; направлення до КП «Хмільниккомунсервіс» від 27.02.2024; лист керівника даного підприємства від 05.03.2024 про те, що ОСОБА_4 не з`явився на відпрацювання громадських робіт; подання про заміну невідбутої частини покарання; постанову суду від 24.04.2024 про відмову у задоволенні подання (копії на а.с. 62-82).

Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Суд враховує, що предметом злочину за ч. 1-3 ст. 382 КК є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який постановлений: а) судом будь-якої юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); б) судом будь-якої інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); в) судом із будь-якої категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних) і г) набрав законної сили.

Об`єктивна сторона злочину за ч. 1 ст. 382 КК полягає в одному із таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: а) невиконання (ухилення від виконання) вироку, рішення ухвали, постанови суду або б) перешкоджання їх виконанню.

Склад злочину за ч.1 ст. 382 КК є формальним, його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання), і саме з цього моменту злочин визнається закінченим та набуває триваючого характеру.

Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними, наприклад, пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання (умисно не розпечатує пошту, не приймає державного виконавця, направляє документ не за адресою тощо).

Аналізуючи в сукупності вищенаведені досліджені докази, які є належними та допустимими, відповідно положень ст.ст. 84-86 КПК України, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 382 КК України умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, повністю доведена. Зокрема, його поясненнями про те, що він був обізнаним про необхідність виконання громадських робіт, був попереджений про наслідки невиконання. Вказане узгоджується з матеріалами особової справи ОСОБА_4 та поясненнями свідка ОСОБА_6 , яка повідомила, що ОСОБА_4 викликався до органу пробації, йому було роз`яснено порядок та строки виконання постанови суду, вручено направлення на їх відпрацювання, проте ОСОБА_4 у категоричній формі відмовився виконувати громадські роботи. Свідок ОСОБА_8 підтвердила, що ОСОБА_4 в лютому на відпрацювання громадських робіт до КП «Хмільниккомунсервіс» не з`явився, а роботи відпрацював в липні 2024 року. Окрім цього, вина ОСОБА_4 підтверджується його заявами від 27.02.2024, наявними в особовій справі, де він зобов`язався відпрацювати громадські роботи, а також письмовими поясненнями від 20.03.2024 де він зазначає, що не бажає та відмовляється відпрацьовувати громадські роботи.

Доводи ОСОБА_4 про те, що він мав бажання відпрацьовувати громадські роботи після 16:00 год., оскільки працював, документально ним не підтверджені та не являється поважними причинами такого тривалого невиконання постанови суду.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 станом на 13.07.2024 відпрацював громадські роботи і 05.08.2024 був знятий з обліку в органі пробації (а.с. 88).

Проте, це не може бути підставою для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 45 КК України, оскільки довідкою про судимість підтверджено, що ОСОБА_4 раніше вже вчиняв злочини.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд враховує вимоги ст. ст. 65-67 КК України, роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 відсутні.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що він посередньо характеризується за місцем проживання, на обліках в лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який відпрацював громадські роботи вже після порушення кримінального провадження, вину визнав, розкаявся у вчиненому, а також зважаючи на відомості досудової доповіді, згідно якої ризики вчинення повторного правопорушення та небезпеки для суспільства оцінено як високі, а виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання за ч. 1 ст. 382 КК України - у межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від призначеного покарання з випробуванням, з покладення обов`язків, визначених у ст. 76 КК України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Застосувати ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 23.12.2024.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9