Справа № 164/3084/24
п/с 1-в/164/194/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Ониска Р.В.,

з участю: секретаря судового засідання Наумик Н.В.,

прокурора Прокопчука В.А.,

представника адміністрації державної

установи „Маневицька виправна колонія № 42 Сопронюка Р.І.,

засудженого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_1 про приведення у відповідність вироку до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024, в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_1 звернувся в суд з клопотанням про приведення у відповідність до вимог закону вироків, зокрема вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2022 року, в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України. Вимоги обґрунтовано тим, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України „Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_1 клопотання підтримав, просив звільнити його від відбування покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2022 року, в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Заслухавши пояснення засудженого, думку представника адміністрації установи, який просив вирішити клопотання за розсудом суду, висновок прокурора, який просив відмовити в клопотанні, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що вказане клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2023 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України на 7 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року, остаточно ОСОБА_1 до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць. Зарахувати у строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_1 частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року, апеляційну скаргу залишено без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 70 КК України на 2 роки обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2022 року, остаточно ОСОБА_1 до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці. Зарахувати у строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_1 частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2022 року відповідно до вимог ст. 72 КК України.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року, апеляційну скаргу залишено без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі. ОСОБА_1 засуджений за вчинення 04.06.2022 крадіжки майна вартістю 5399 грн. 67 коп. та крадіжки майна вартістю 2866 грн. 67 коп., вчинення крадіжки майна 15.08.2022 вартістю 5801 грн. 99 коп.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 1 січня 2022 року неоподатковуваний мінімум доходів громадян (загальна податкова соціальна пільга) становила 1240,50 гривень, отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становили 2481 гривень.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив крадіжку майна по двом епізодам, які мали місце відповідно 04.06.2022 та 15.08.2022, його неправомірну діяльність кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2022 року та беручи до уваги, що вартість викраденого майна шляхом крадіжок за вказаними епізодами перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2022 рік, вказане діяння є кримінальним правопорушенням - злочином.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_1 про приведення у відповідність вироку відповідно до вимог положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області Ониско Р.В.