Справа № 308/2440/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Шостого слідчого (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000102 від 24.01.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кизил-Арват Республіки Туркменістан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого в силу статті 89 КК України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

З клопотання та доданих до нього матеріалів встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000102 відомості про яке 24.01.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Надалі, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання свого злочинного умислу щодо незаконного переправлення осіб через держаний кордон України, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , розробили протиправний механізм переправлення осіб через державний кордон України відповідно до якого, особи призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, перетинають кордон поза межами пункту пропуску до країн Європейського Союзу осіб.

З метою реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , підшукали особу, яка мала намір незаконно перетнути державний кордон України з метою виїзду до країн Європейського Союзу, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (який надалі діяв під контролем правоохоронних органів).

Зокрема, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , маючи на меті незаконно переправити ОСОБА_9 через державний кордон України, проінструктував ОСОБА_9 про те, що йому необхідно з`явитись до м. Ужгород, де необхідно буде, на декілька днів, винайняти житло, до моменту організації ними його ( ОСОБА_9 ) незаконного переправлення через державний кордон України.

Згідно вимоги ОСОБА_7 , ОСОБА_9 за вказану організацію незаконного переправлення, повинен був їм ( ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ) заплатити грошові кошти у сумі 6000 доларів США.

Надалі, 10.02.2025 близько 18:00 год. за вказівками ОСОБА_7 , ОСОБА_9 прибув до м. Ужгород та заселився в орендованій квартирі що розташована за адресою АДРЕСА_2 .

В подальшому 11.10.2024 близько 09:00 год. ОСОБА_7 перебуваючи у

м. Ужгород зустрівся з ОСОБА_9 та повідомив йому, що для переправлення його через державний кордон України необхідно буде зробити документ, який надасть йому можливість безперешкодно проїжджати через контрольні пости які розташовані на дорозі, яка веде до місця незаконного перетину державного кордону України.

Після цього, близько 12:20 год. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 прибули за адресою АДРЕСА_3 , де ОСОБА_7 познайомив ОСОБА_9 з військовослужбовцем Державної прикордонної служби України ОСОБА_8 ..

У ході вказаної розмови, ОСОБА_8 повідомив, що виготовить для ОСОБА_9 документ, який буде свідчити, що він представник органів прикордонної служби, та який надасть йому можливість безперешкодно проїжджати через контрольні пости для доїзду до місця перетину державного кордону.

Крім того, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 , що перетин останнім державного кордону планується на наступний день на Україно-Словацькому кордоні в районі міста Перечин Закарпатської області, зазначивши, що в цей день одна із ділянок державного кордону неподалік міста Перечина Закарпатської області, буде без охорони військовослужбовців органів Державної прикордонної служби України.

У свою чергу, ОСОБА_7 запевнив ОСОБА_9 що організація переправлення його через державний кордон України, буде успішна.

Під час цієї розмови, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , висловили ОСОБА_9 вимогу надати їм завдаток у розмірі 1500 доларів США за організацію ними його незаконного перетину державного кордону України.

Надалі, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , близько 14 год. прибули за адресою м. Ужгород вул. Андрія Палая, неподалік магазину «Зіна» де їх очікував ОСОБА_4 який був на транспортному засобі «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 .

Під час розмови ОСОБА_9 із ОСОБА_4 , яка відбулася у присутності ОСОБА_7 , ОСОБА_4 надав вказівки та поради щодо незаконного перетину ОСОБА_9 державного кордону.

Зокрема, ОСОБА_4 вказав ОСОБА_9 напрямок державного кордону на якому відбудеться організація його незаконного перетину державного кордону України, а також вказав місця розташування вишок на яких несуть службу військовослужбовці Державної прикордонної служби України, щоб не бути ними виявленими.

Крім того, ОСОБА_4 зобов`язався особисто провести ОСОБА_9 до лінії державного кордону України для його незаконного ним перетину.

В подальшому, того ж дня, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 прибули до м. Ужгород, а саме до будинку АДРЕСА_4 де ОСОБА_9 , взявши з місця проживання грошові кошти у сумі 1500 доларів США. надав їх ОСОБА_7 , який в свою чергу повідомив, що переправлення відбудеться наступного дня, а саме 12.02.2025 та щоб ОСОБА_9 очікував наступних його вказівок.

12.02.2025 близько 10:00 год. ОСОБА_7 в ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_9 , що переправлення відбудеться цього дня, близько 17:00 год.

Того ж дня (12.02.2025), біля 17 год. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 на транспортному засобі «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 прибули до будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_7 зателефонував до ОСОБА_9 та вказав сідати до них в автомобіль.

Під час слідування в автомобілі до ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 надали вказівку ОСОБА_9 виключити мобільні телефони при перетині державного кордону, а ОСОБА_4 , у свою чергу повідомив ОСОБА_9 про необхідність у подальшому виконувати всі вказівки ОСОБА_8 , до автомобіля якого вони зараз його підсадять.

Надалі, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 прибули до готелю «Закарпаття» за адресою м. Ужгород площа Кирила і Мифодія, 5, де їх очікував ОСОБА_8 на транспортному засобі марки «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_2 та ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 пересіли до нього в автомобіль, де ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_7 передав останньому решту грошових коштів у сумі 4500 доларів США за незаконне переправлення через державний кордон України, які ОСОБА_7 забрав собі та повідомив ОСОБА_9 , що надалі доставку його до кордону та переправлення буде здійснювати ОСОБА_8 і вийшов з автомобіля, після чого біля 20.50 год. 12.02.2025 протиправна діяльність ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 по організації ними незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України була припинена працівниками правоохоронних органів.

Таким чином ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

12.02.2025 ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 були затримані в порядку ст. 208 КПК України та 13.02.2025 з огляду на встановлення вищеописаних обставин, а також беручи до уваги наявність здобутих доказів, які в сукупності є достатніми для прийняття відповідного рішення, слідчим, за погодженням з прокурором, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто, в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

14.02.2025 ОСОБА_4 відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у період з 12.02.2025 по 11.04.2025 включно, із можливістю внесення застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Клопотання мотивоване тим, що необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зважаючи на вищевказане, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, сторона обвинувачення вважає, що є необхідність в продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечував проти поданого клопотання та подав клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що його підзахисний не вчиняв кримінального правопорушення, яке йому інкримінують, ризики, встановлені ст. 177 КПК України відсутні, адже діями підозрюваного не завдано ніякої шкоди, впливати на свідків наміру немає, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб не буде.

Звернув увагу, що підозрюваний має на утриманні чотирьох дітей, а також являється інвалідом 3 групи з дитинства. В зв`язку з вищенаведеним просив змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, підтримав клопотання свого захисника про зміну запобіжного заходу. Зазначив, що злочину не вчиняв, гроші на підтвердження вчинення правопорушення у нього не знайшли.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Шостого слідчого (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове у кримінальному провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 24.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

13 лютого 2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме про те, що він обґрунтовано підозрюється у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, строком до 11.04.2025 включно.

Постановою в.о. керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_10 від 07.04.2025 було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000102 від 24.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.. 332 КК України до трьох місяців до 13.05.2025 включно.

Згідно з положеннями ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Отже, при вирішенні питання про доцільність продовження дії запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного, слідчий суддя має врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.. 332 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 ст. 197 КПК України встановлено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Розглядаючи необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не відпали і не зменшилися з часу обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу. Докази, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

На підставі вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення поданого клопотання.

Слідчий суддя зазначає, що окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину, встановлені ризики є дійсними та триваючими, і виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо підозрюваного на більш м`який. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням окрім обставин кримінального правопорушення, ще й майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, суд повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на встановлені ризики, враховуючи при цьому особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що слід залишити без змін визначений розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Розглядаючи заявлене клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

За змістом ч. 4 ст. 201 КПК України, клопотання про зміну запобіжного заходу розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду, або зміна обставин підозри, зменшення встановлених в провадженні ризиків, що пов`язано з плином досудового розслідування.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри та існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків були встановлені слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зміна запобіжного заходу передбачає появу після постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну, зменшення або збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та впливають на виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому слідчий суддя не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а встановлює наявність нових обставин, які можуть впливати на застосований до підозрюваного відповідний захід або його виконання та які виникають у зв`язку з плином часу досудового розслідування від дня постановлення відповідної ухвали. Такий висновок підтверджується і приписами ч. 5 ст. 201 КПК України, яка унеможливлює подання підозрюваним, його захисником клопотання про зміну запобіжного заходу протягом тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу.

Посилаючись на відсутність ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу, доводи адвоката фактично зводяться до незгоди із судовим рішенням щодо застосування запобіжного заходу. При цьому захисник не навів нових обставин, які виникли після постановлення слідчим суддею ухвали про обрання запобіжного заходу, що спростовували б обставини, покладені в основу висновку слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Водночас, відсутність встановлених раніше ризиків кримінального провадження не аргументована в тій мірі, щоб це могло бути підставою для відповідного висновку про необхідність зміни запобіжного заходу.

Так, сторона захисту не надає нових даних про обставини, які б могли вплинути на раніше зроблені висновки слідчим суддею.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання та зміни підозрюваному запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого Шостого слідчого (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000102 від 24.01.2024 - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 13 травня 2025 року включно

Залишити без змін раніше визначений розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень).

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 13 травня 2025 року включно.

Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 11 квітня 2025 року о 16 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1