Справа 758/9392/24 Головуюча в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/5461/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000609 за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Гулістан Сирдар`їнська область Узбекистан, громадянки України, незаміжньої, офіційно непрацевлаштованої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

засуджено за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України;

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 02 липня 2024 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, перебуваючи навпроти закладу «Мама Манана», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Нижній Вал, 23, попросила у ОСОБА_9 , з яким розпивала спиртні напої, мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка. Після чого, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_9 не помітив її, шляхом обману, переслідуючи корисливі мовити, поклала мобільний телефон до своєї сумки та залишила місце вчинення кримінального правопорушення. Вказаним майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 2 367 гривень 40 копійок.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. В обгрунтування доводів скарги указав на те, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», що набрав чинності до набрання оскаржуваним вироком законної сили, декриміналізовано шахрайство на суму, меншу за 3 028 грн., натомість зазначені діяння віднесено до адміністративних правопорушень. Просив вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив задовольнити;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.

Втрата чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння є підставою для закриття кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

За правилами ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За частиною 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 (далі - Закон № 3886-IX) у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон № 3886-IX , яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість майна, яким особа заволоділа шляхом обману, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, у 2024 році становила 3 028 грн.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) на загальну суму 2 367 гривень 40 копійок, подія якого мала місце 02 липня 2024 року.

Оскільки вартість викраденого майна на час вчинення ОСОБА_8 діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вчинене нею діяння, з огляду на прийнятий Закон № 3886-IX, яким з огляду на положення ст. 5 КК України фактично скасована кримінальна протиправність діяння, не підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

За правилами ч. 1 ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин та зважаючи на положення ст.417 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо неї за ч. ст. 190 КК України - закриттю на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 284, 404, 417, 419, 479-2 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 рокущодо ОСОБА_8 скасувати.

Кримінальне провадження № 0000609 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, закрити із підстав, передбачених п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

____________________ __________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4