Провадження №1-кс/751/2935/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 р. місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова

ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

його захисників адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000989 від 17 вересня

2024 року, про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених

ч. 1 ст. 382, ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у кримінальному провадженні прокурор Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, у межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Із клопотання вбачається, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Чернігівській області за процесуального керівництва Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000989 від 17 вересня 2024 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Варва Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, якому повідомлено про підозру:

- в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України;

- у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , заподіяло потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України;

- у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

Як зазначає прокурор у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 17 вересня 2024 року приблизно 17 год. 51 хв. військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_3 , будучи визнаним винним постановою Варвинського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2024 року в справі №731/168/23, яка набрала законної сили 22 лютого 2024 року, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи ознайомленим з вказаною постановою суду, та з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, у порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, керував автомобілем AUDI 90 з державним номерним знаком НОМЕР_2 та, рухаючись по вул. Космонавтів у смт. Варва Прилуцького району Чернігівської області, на вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, що подавалась за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного кольорів, спеціального звукового сигналу та гучномовного пристрою, не зупинив керованим ним транспортний засіб, продовжив рух у напрямку м. Прилуки по автодорозі Прилуки - Варва, та неподалік с. Журавка Прилуцького району Чернігівської області створив аварійну обстановку, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, чим вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Крім того, 17 вересня 2024 року приблизно о 17 год. 55 год. військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем AUDI 90 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , рухався по автодорозі Прилуки Варва, що у Прилуцькому районі Чернігівської області, у напрямку від

смт. Варва до м. Прилуки Прилуцького району Чернігівської області зі швидкістю 140 км/год ± 4,68 км/год, у порушення вимог п.п. 2.3.б, 12.6.ґ, 12.9 Правил дорожнього руху, діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, на вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, що подавався за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного кольору, спеціального звукового сигналу та гучномовного пристрою, не зупинив керований транспортний засіб, перевищуючи максимально дозволену швидкість руху, неодноразово здійснював виїзди на смугу зустрічного руху, тим самим створюючи перешкоди для здійснення свого обгону службовим автомобілем поліції, та аварійні ситуації для інших учасників дорожнього руху, неподалік с. Журавка Прилуцького району Чернігівської області у ситуації, яка не передбачала запобіганню дорожньо-транспортної пригоди, застосував різке гальмування, тим самим поставив водія службового автомобіля поліції TOYOTA Prius з державним номерним знаком НОМЕР_3 ОСОБА_8 в аварійну обстановку, змусивши останнього застосовувати екстрене гальмування. У результаті застосованого екстреного гальмування зазначений автомобіль TOYOTA Prius, перебуваючи у некерованому стані, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем LINCOLN MKX з державним номерним знаком НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку у межах смуги свого руху.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля TOYOTA Prius ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть останнього на місці події, а водій автомобіля TOYOTA Prius ОСОБА_8 та водій автомобіля LINCOLN MKX отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Крім того, 17 вересня 2024 року приблизно о 17 год. 55 хв. у ОСОБА_3 , після вчинення дорожньо-транспортної пригоди поблизу с. Журавка Прилуцького району Чернігівської області на автомобілі AUDI 90 з державним номерним законом НОМЕР_2 , виник раптовий злочинний умисел на завідоме залишення без допомоги особи, не зупинив керований ним автомобіль, навмисно не залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди, заходів для надання медичної допомоги потерпілому ОСОБА_7 не вжив, швидку медичну допомогу для надання первинної допомоги потерпілому не викликав, в органи поліції про дорожньо-транспортну пригоду не повідомив, прізвища й адреси очевидців події не записав, заходів до забезпечення схоронності слідів події не прийняв, а зник з місця пригоди, чим залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_7 , що перебував у пошкодженому автомобілі, якого він своїми діями поставив у небезпечний для життя стан, та який був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, хоча повинен та мав змогу надати таку допомогу.

В обґрунтування клопотання прокурор указує на те, що закінчити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні до

18 грудня 2024 року, тобто до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді від 15 листопада 2024 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 неможливо, оскільки зі стороною захисту необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України, а також скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування. Вказані процесуальні дії необхідні для забезпечення підозрюваному права на захист, а також є обов`язковими діями перед направленням обвинувального акту до суду. Скласти обвинувальний акт до виконання вимог ст. 290 КПК України неможливо, оскільки він складається із урахуванням матеріалів, що відкриває сторона захисту при виконанні вимог вказаної статті. Раніше виконати вказані процесуальні дії не видалось за можливе з наступних підстав. Так, 09 грудня 2024 року ОСОБА_10 повідомлено про завершення досудового розслідування. При цьому, загальний обсяг матеріалів провадження складає 3 томи процесуальних документів (без урахування документів, отриманих в ході виконання вимог ст. 290 КПК України). 11 грудня 2024 року підозрюваному ОСОБА_3 надані для ознайомлення матеріали кримінального провадження, однак останній відмовився від ознайомлення та підтвердження самого факту надання йому матеріалів. Захисникам підозрюваного ОСОБА_3 адвокатам ОСОБА_11 та ОСОБА_5 повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Однак, останні не повідомили про день та час їх прибуття з метою отримання доступу. Крім того, в матеріалах провадження наявні технічні носії інформації із відеозаписами обшуків, оглядів місця події, допитів, які тривали не менш, ніж 100 годин. Зазначає, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_3 продовжують існувати, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить запобіганню наявним ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кількох злочинів, один з яких є тяжким, та зазначених вище ризиків, вважає, що можливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів відсутня.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 висловив доводи на підтримання свого клопотання про продовження строку тримання під вартою з посиланням на матеріали, які були долучені до клопотання, просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав клопотання прокурора незаконним і просив його залишити без задоволення. Звернув увагу на те, що строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні спливає 18 грудня 2024 року, на теперішній час виконуються вимоги ст. 290 КПК України, що унеможливлює свою чергу продовження строку тримання під вартою на 60 днів. Зазначив, що підозра ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень необґрунтована і не підтверджується доказами, а ризики, на які посилається прокурор відсутні, оскільки досудове розслідування завершено.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні вважав клопотання прокурора незаконним і поданим з порушення вимог кримінального процесуального закону, просив його повернути прокурору. Підтримав позицію захисника ОСОБА_4 та додатково зазначив про те, що ОСОБА_3 тримається під вартою незаконно, оскільки останній невинуватий, докази його винуватості відсутні.

Підозрюваний ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю погодився з позиціями своїх захисників та вважав, що клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою не підлягає задоволенню.

Вивчивши клопотання, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Чернігівській області за процесуального керівництва Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000989 від 17 вересня 2024 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18 вересня 2024 року о 02 год. 45 хв. ОСОБА_3 затримано у порядку ст. 208 КПК України та того ж дня йому вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

20 вересня 2024 року ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова підозрюваному ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави.

14 листопада 2024 року керівником Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону строк досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, тобто до 18 грудня 2024 року.

15 листопада 2024 року ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова підозрюваному ОСОБА_3 , продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 18 грудня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

05 грудня 2024 року ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

09 грудня 2024 року стороні захисту було повідомлено про завершення досудового розслідування і надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень статей 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування у строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Європейський суд з прав людини в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначив поняття «обґрунтована підозра», відповідно до якого обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру містяться у зібраних органом досудового розслідування доказах, у тому числі: - у витягу з ЄРДР; - у рапорті інспектора-чергового Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області від 17 вересня 2024 року; - у рапортах помічника чергового Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області від 17 вересня 2024 року;

- протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17 вересня 2024 року; - у протоколі огляду місця події від 18 вересня 2024 року; - у свідоцтві про смерть ОСОБА_7 серії НОМЕР_5 ; - у висновку № 204 щодо результатів медичного огляду ОСОБА_3 на стан сп`яніння; - у протоколі затримання підозрюваного ОСОБА_3 від 18 вересня 2024 року; - у протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_3 , який надавати показання органу досудового розслідування відмовився; - протоколі допиту потерпілого ОСОБА_8 ; - протоколах допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; - у протоколі проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_18 ; - у протоколі огляду предмету та документу від 01 жовтня 2024 року, де було оглянуто відеозапис з відеореєстратора, який був встановлений у автомобілі поліцейських Тойота Пріус»; - у протоколі огляду предмету від 09 грудня 2024 року, де було оглянуто матеріальний носій інформації за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних інформаційних систем з подоланням системи логічного захисту - мобільного телефону ОСОБА_3 ; - у висновках судових експертиз № СЕ-19/125-24/12196-ІТ від 28 вересня 2024 року, № СЕ-19/125-24/12018-ІТ від 27 вересня 2024 року, № СЕ-19/125-24/12021-ІТ від 27 вересня 2024 року, № СЕ-19/125-24/12024-ІТ від 27 вересня 2024 року, № СЕ-19/125-24/12024-ІТ від 27 вересня 2024 року, № СЕ-19/125-24/11837-ІТ від 18 вересня 2024 року, № 309 від 31 жовтня 2024 року, № СЕ-19-24/70995-ІТ від 26 листопада 2024 року, № 328 від 22 листопада 2024 року, № 329 від 22 листопада 2024 року.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що повідомлена ОСОБА_3 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, є обґрунтованою для даної стадії кримінального провадження.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення ЄСПЛ у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Зі змісту клопотання вбачається, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні, органу досудового розслідування необхідно провести значний обсяг слідчих (розшукових) та виконати ряд процесуальних дій, які об`єктивно неможливо провести та виконати до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді, зокрема необхідно: - виконати вимоги, передбачені ст. 290 КПК України, а саме ознайомити підозрюваного та його захисника із матеріалами досудового розслідування; - прийняти законне процесуальне рішення відповідно до положень глави 24 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з огляду на долучені до матеріалів судового провадження матеріали, враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_3 , дані, які характеризують особу останнього, його вік, соціальні зв`язки, сімейний стан, склад сім`ї, майновий стан.

З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, при цьому враховуючи, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, зважаючи на характер інкримінованих кримінальних правопорушень, на дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_3 може вчинити дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, з огляду на що, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та заявленим у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним необхідність продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, оскільки, на його переконання, саме такий вид запобіжного заходу, забезпечить виконання ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість органу досудового розслідування досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

При цьому слідчий суддя вважає, що підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні, в даному випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу не перевищує суспільного інтересу в справі, який полягає у повному та неупередженому здійсненні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях по справах «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції», «Маріянчук та інші проти України».

Крім того, варто зазначити, що застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання.

Що стосується посилання захисту на неможливість прийняття до розгляду слідчим суддею клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, то слідчий суддя вважає їх безпідставними.

Так, в ході судового розгляду клопотання встановлено, що 09 грудня 2024 року стороні захисту було повідомлено про завершення досудового розслідування і надано доступ до матеріалів досудового розслідування. Сторона захисту не заперечувала зазначені обставини.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання. У Параграфі 1 Глави 24 КПК України розкриваються відповідні форми закінчення досудового розслідування.

Крім того, закон містить поняття «завершення» як проміжний етап досудового розслідування. Досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом або з клопотанням про застосування примусових заходів, має три ключові етапи: початок визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи та іншим особам відповідно до положень ст. 290 КПК України; закінчення фіксується направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Тобто, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, як це передбачено у ст. 219 КПК України, та не має точок дотику із завершенням досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При цьому, кримінальний процесуальний закон не містить застережень щодо того, що такий строк має обов`язково враховуватись в строк, який обчислюється відповідно до вимог ст. 219 КПК України. Невключення у строки, передбачені цією статтею строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не свідчить про неможливість продовження слідчим суддею строку тримання підозрюваного під вартою.

Кримінальний процесуальний кодекс України містить застереження виключно щодо сукупного строку тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування, який не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів (ч. 3 ст. 197 КПК України), однак не щодо можливості або неможливості продовження строку тримання особи під вартою в період, визначений ч. 5 ст. 219 КПК України.

До того ж, враховуючи приписи ч. 6 ст. 199 КПК України, а також те, що на момент розгляду клопотання сукупний строк тримання підозрюваного ОСОБА_3 не перевищує граничний строк, визначений ч. 3 ст. 197 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_3 під вартою на строк 60 днів, а в разі здійснення прокурором в межах вказаного строку дій, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України, - до вирішення питання судом про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу під час проведення підготовчого судового провадження, що не може перевищувати 14 лютого 2025 включно, буде відповідати вимогам КПК України, та не приймає доводи сторони захисту з указаних вище підстав.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованих злочинів слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового провадження кримінального провадження по суті обвинувачення.

Керуючись ст. 29 Конституції України, статтями 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000989 від 17 вересня 2024 року, про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів з подальшим його утриманням в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», а в разі здійснення прокурором в межах вказаного строку дій, передбачених

п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України, - до вирішення питання судом про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу під час проведення підготовчого судового провадження, що не може перевищувати 14 лютого 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою яка перебуває під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1