справа № 361/5277/23
провадження № 1-кп/361/592/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участі : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000486 від 09.05.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Велика Димерка Броварського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, усвідомлюючи необхідність виконання виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2004 у справі №2-5391, згідно якого він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку доходів гроиадян, щомісяця починаючи з 08.09.2004 і до повноліття дитини.

В період з 19.11.2004 і по теперішній час ОСОБА_4 , маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, не маючи обмежень та протипоказань по стану здоров`я, на роботу не влаштувався, на обліку у Броварській філії Київського обласного центру зайнятості не перебуває та за допомогою щодо працевлаштування не звертався, про свої джерела доходів державного виконавця не повідомляв, аліменти на утримання дітей не сплачував, будь-якої іншої допомоги не надавав, тим самим добровільно не виконує рішення суду, допустивши заборгованість по аліментах в розмірі 309520,02 грн., що сукупно складає суму виплат за три місяці відповідних платежів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення винним себе визнав повністю та пояснив, що після розлучення він сплачував аліменти, а після звільнення з роботи перестав сплачувати, так як нічим було платити. Зазначив, що шкодує та щиро кається у вчиненому, обіцяє погасити існуючу заборгованість.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 повідомила суду, що батько в її утриманні чи вихованні ніколи участі не брав, аліменти не сплачував, наразі вона навчається та знаходиться на утриманні своєї матері, батько матеріально не допомагає.

Окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї провини у пред`явленому обвинуваченні, його винуватість підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме :

-19.11.2024 Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів заробітку щомісяця починаючи з 08.09.2004 і до повноліття дитини;

-на підставі письмової заяви ОСОБА_7 від 22.12.2004 відкрито виконавче провадження з виконання в/л №2-5391 від 19.11.2004;

-згідно довідки-розрахунку від 27.04.2023 №30345, виданої старшим державним виконавцем Броварського ВДВС у Броварському районі Київської області, заборгованість ОСОБА_4 по виконавчому документу станом на 31.01.2020 (повноліття дитини) складає 309520,02 грн.

Судом встановлено, що вказані докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі, ними встановлено подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України, що підлягають доказуванню, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акту із зміненим обвинуваченням від 10.12.2024, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється. У зв'язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Згідно із висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 19.08.2021 у справі №175/3922/19, злісне ухилення це тривале і наполегливе ухилення від виконання відповідного обов'язку шляхом приховування свого місця проживання, роботи, фактичного заробітку або інших грошових надходжень, незважаючи на попередження про кримінальну відповідальність. Разом з тим для встановлення ознаки злісності немає значення, чи такі дії винної особи виражалися у прямій відмові від виконання покладених на неї обов'язків, чи мали форму пасивного ігнорування, уявної неспроможності або необізнаності про необхідність їх виконання, оскільки всі ці обставини у будь-якому випадку призводять до ухилення від сплати коштів на утримання дітей.

Як вбачається з встановлених судом фактичних обставин, виходячи з обвинувального акту та проаналізованих доказів, зібраних органом досудового розслідування, будучи обізнаним про аліментні зобов'язання, ігноруючи вимоги державного виконавця про необхідність виконання аліментних зобов'язань за рішенням суду, ОСОБА_4 злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання своєї дочки, будучи працездатним офіційно не працює та не вживає заходів для офіційного працевлаштування протягом тривалого часу.

Враховуючи викладене, суд не вбачає обставин, які б перешкоджали ОСОБА_4 протягом тривалого часу належним чином виконувати покладені на нього законом обов'язки щодо утримання своєї дитини, що свідчить про злісність ухилення від аліментних зобов'язань.

Згідно до ст. 337 КПК України суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

При призначенні покарання суд, згідно положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він : раніше не до кримінальної відповідальності не притягувався; офіційно не працевлаштований, на обліку в ГУ ПФУ у Київській області як одержувач пенсії не перебуває, пенсію не отримує; за місцем реєстрації на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; за місцем реєстрації характеризується як особа, скарги на яку відсутні; одружений, на утриманні має двох синів : ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В суді ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, надав покази, щиро розкаявся, що на підставі ст. 66 КК України визнається пом`якшуючою покарання обставиною.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, суспільна небезпечність якого полягає в тому, що винна особа грубо порушує обов'язки, які покладаються на батьків міжнародним та національним законодавством, і посягає на нормальний розвиток і здоров'я дітей.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги позицію прокурора, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, думку потерпілої, яка на призначенні суворого покарання не наполягала, наявності пом'якшуючої покарання обставини та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у виді пробаційного нагляду з покладенням на нього відповідних обов'язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, що, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, та включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

На думку суду обрана міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у справі заявлено не було.

Процесуальні витрати відсутні. Арешт на майно не накладався. Речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався і підстав для його застосування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-378 КПК України, ч. 1 ст. 164 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

Покласти на ОСОБА_4 передбачені частиною другою статті 59-1 КК України обов'язки:

- періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КВК України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1