Справа № 190/1835/24
Провадження №1-кп/190/150/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. П`ятихатки

П?ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті П?ятихатки кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000402 від 16.08.2024 року стосовно

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Улькен, Куртинського району, Алма-Атинської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який не одружений, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

14.08.2024, в вечірній час доби, більш точного часу в ході досудового слідства встановити не виявилося можливим, ОСОБА_5 знаходився за місцем свого мешкання, та в нього раптово виник злочинний намір направлений на викрадення пральної машини фронтального завантаження марки Whirlpool WRSB 6228 В UA з домоволодіння АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_4 . Того ж дня, тобто 14.08.2024, в вечірній час доби, більш точного часу в ході досудового слідства встановити не виявилося можливим, ОСОБА_5 знаходився біля домоволодіння АДРЕСА_3 , через незачинену хвіртку проник до території вищевказаного домоволодіння, де в подальшому за допомогою ключа відімкнув вхідні двері будинку та проник до нього. Перебуваючи в приміщенні будинку, ОСОБА_5 зайшовши в спальню кімнату, де помітив там пральну машину фронтального завантаження марки Whirlpool WRSB 6228 В UA та у нього виник злочинний намір на таємне викрадення вказаного майна. В подальшому реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, викрав пральну машину фронтального завантаження марки Whirlpool WRSB 6228 В UA, вартістю 12999 грн., після чого утримуючи викрадене майно, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Вказаними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 12999 грн., що підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи № 2961 від 19.08.2024.

У відповідності до п. 1 Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 № 469/2024, затвердженого Законом України від 23.07.2024 р. № 3891-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою в скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, не заперечує обставини вчиненого, що зазначені в обвинувальному акті, підтвердив що викладене в обвинувальному акті відповідає дійсності. Пояснив, що дійсно він проник в будинок, де проживає ОСОБА_4 , взяв там пральну машинку і продав своєму знайомому. В скоєному щиро розкаявся, просив вибачення у потерпілої, просить суд суворо його не карати.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що вона проживає в будинку, який придбала у обвинуваченого, але всі гроші вона йому не віддала, оскільки виникли проблеми з переоформленням права власності. 14.08.2024 року вона була відсутня за місцем проживання, а повернувшись виявила відсутність пральної машинки, яка стояла нова, запакована в спальній кімнаті. На даний час машинка їй повернута, але із зовнішніми пошкодженнями. Просить призначити обвинуваченому найсуворіше покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений та потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їхньої позиції, суд вважає можливим, відповідно до положень ст.349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор, обвинувачений та потерпіла, правильно розуміючи зміст даних обставин і в них немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною, а його дії в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, кваліфіковано правильно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, але раніше ОСОБА_5 не притягувався до кримінальної відповідальності, в скоєному щиро розкаявся.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд відносить визнання своєї вини, щире каяття в скоєному.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Під час вирішення питання щодо міри покарання, яке належить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , судом враховуються правові позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно до яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значними, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Відповідно до приписів ст. 50 КК значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю, а й справедливістю. Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Згідно з вимогами ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України в межах санкції, передбаченої за дане кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд враховує дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, ставлення винуватого до наслідків своїх дій, а також приймає до уваги висновок органу пробації. Відтак, суд прийшов до переконання, що виправлення ОСОБА_5 можливе без відбування покарання у виді позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України звільняє обвинуваченого від призначеного покарання, якщо протягом випробувального строку, визначеного судом, він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, покладені на нього судом відповідно до ст.76 КК України.

Таке покарання буде достатнім для досягнення його цілей, буде відповідати даним про особу обвинуваченого, принципу Конвенції захисту прав людини та основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини та досягнення легітимної мети покарання.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 367, 368,373 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: 1) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; 2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі, які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_4 ,- залишити останній, як їй належні.

Вирок може бути оскаржений з урахуванням положень ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя П?ятихатського районного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1