УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваної - ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянки України, з вищою освітою, не працевлаштованої, заміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, у кримінальному провадженні №0000090 від 30.08.2024,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, у кримінальному провадженні №0000090 від 30.08.2024.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначає про те, що у провадженні ГСУ СБ України перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000090 від 30.08.2024, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України, ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

08.10.2024 в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України ОСОБА_5 затримано співробітниками правоохоронного органу.

08.10.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

10.10.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва відносно підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 год 39 хв. 06.12.2024 включно, без визначення розміру застави.

26.11.2024 постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 08.01.2025.

Підозра у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України обґрунтовується доказами, які зібрані у кримінальному провадженні, а саме: інформуванням ГУ ВБ СБ України про виявлення ознак кримінального правопорушення від 30.08.2024 № 9/1-7352ві щодо особи на ім`я « ОСОБА_9 »; відповіддю оперативного підрозділу на доручення слідчого від 20.09.2024 № 9/1-7809ві щодо причетності громадянина ОСОБА_7 до протиправних дій відносно малолітньої особи; відповіддю оперативного підрозділу на доручення слідчого від 24.09.2024 № 9/1-7894ві щодо причетності до протиправних дій ОСОБА_5 ; заявою громадянки ОСОБА_10 від 29.08.2024 про вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості щодо її малолітньої доньки, до якого причетний її цивільний чоловік ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 27.09.2024, яка повідомила про відомі їй обставини вчинення кримінального правопорушення відносно її малолітньої дочки, а також про причетних осіб: ОСОБА_7 та особи на ім`я « ОСОБА_12 »; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 від 28.09.2024, за результатами якого свідок впізнала особу на ім`я « ОСОБА_13 », з якою її познайомили друзі і яка перебувала в її будинку у 2017 році. Відповідно до матеріалів кримінального провадження, особа, яку впізнала свідок ОСОБА_11 є ОСОБА_5 , спільно з якою ОСОБА_7 та потерпілою перебували 14.08.2024 у квартирі; протоколом допиту потерпілої від 07.10.2024, під час якого вона повідомила про усі дії сексуального характеру, які вчинялись відносно неї з 2018 року по серпень 2024 громадянином ОСОБА_7 та влітку 2024 року особою на ім`я « ОСОБА_12 »; протоколом огляду речового доказу (мобільний телефон потерпілої) від 23.09.2024, відповідно до якого вбачається листування сексуального характеру між потерпілою та ОСОБА_7 , де також в сексуальному контексті згадується особа на ім`я « ОСОБА_12 ». Крім того, в листуванні між ними наявні фото та відеоматеріали інтимного характеру, на яких зображена потерпіла; протоколом огляду речового доказу (флеш носій) від 23.09.2024, відповідно до якого вбачається листування сексуального характеру між потерпілою та ОСОБА_7 , де також в сексуальному контексті згадується особа на ім`я « ОСОБА_12 ». Крім того, в листуванні між ними наявні фото та відеоматеріали інтимного характеру, на яких зображена потерпіла. На носії інформації виявлено відео з діями сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло потерпілої з використанням геніталій, що відбуваються у ванній кімнаті в будинку за місцем проживання потерпілої, на якому згадується ім`я « ОСОБА_14 ». Крім того, виявлено фото оголених жіночих грудей, де на шиї наявний кулон такий самий, як виявлено під час обшуку 08.10.2024 у ОСОБА_5 ; протоколом огляду речового доказу (флеш носій) від 03.10.2024, відповідно до якого 14.08.2024 особи, зовні схожі на потерпілу, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , спільно перебували в закладі громадського харчування «Сушия»; протоколом обшуку за місцем проживання потерпілої та ОСОБА_7 від 04.10.2024, під час якого виявлено предмети сексуального характеру, які ідентичні тим, що відображені в листуванні між потерпілою та ОСОБА_7 , а також особисті речі ОСОБА_7 , у тому числі прикраси, які схожі на ті, які наявні на відео під час статевого акту у ванній кімнаті їх будинку; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 від 08.10.2024, під час якого виявлено та вилучено предмети сексуального характеру, виявлені кулон на тілі ОСОБА_5 , який є ідентичним як на фото з оголеними жіночими грудьми, яке виявлене у потерпілої, а також на її телефоні фото акаунту в месенджері «Telegram», як описала потерпіла під час допиту; протоколом огляду речового доказу (мобільний телефон ОСОБА_5 ) від 09.10.2024, відповідно до якого виявлено контакт ОСОБА_7 , листування з ним, відео сексуального характеру, де ОСОБА_5 задовільняє особу чоловічої статі неприроднім способом, згадуючи при цьому ім`я « ОСОБА_15 », а також відео з потерпілою, на одному з яких зображені дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло потерпілої з використанням геніталій на ліжку в приміщенні, що схоже на спальну кімнату за адресою проживання потерпілої; іншими матеріалами вказаного кримінального провадження, які у своїй сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення.

В обґрунтування свого клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим зазначено, що ОСОБА_5 інкримінується діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено виключно позбавлення волі строком від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого, ризики, які враховувались судом раніше, не змінились та не зменшились, а застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної та запобігти існуючим ризикам щодо можливості переховування від органу досудового слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; знищення, сховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому підозрюється.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала з підстав зазначених у ньому, вважала, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, а підозра пред`явлена ОСОБА_5 є обґрунтованою та підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами, відтак просила задовольнити клопотання та продовжити підозрюваній ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що підозра є необґрунтованою, а ризики, на які посилається прокурор, є не підтвердженими. Так, захисник зазначив, що підозрювана має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання. Крім того, також зазначив, що ОСОБА_5 не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки одружена та має на утриманні двох малолітніх дітей, один з яких має інвалідність, відтак її належну процесуальну поведінку зможе забезпечити запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала доводи захисника та також просила відмовити у задоволенні клопотання та застосувати відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначила, що не була обізнана щодо віку потерпілої.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, прийшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000090 від 30.08.2024, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 2 ст. 156 КК України, ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

08.10.2024 в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України ОСОБА_5 затримано співробітниками правоохоронного органу.

08.10.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

10.10.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва відносно підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 год 39 хв. 06.12.2024 включно, без визначення розміру застави.

26.11.2024 постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 08.01.2025.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , та причетність підозрюваної до інкримінованого їй кримінального правопорушення, свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Таким чином, враховуючи поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, правильність кваліфікації її дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваної, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Водночас, при розгляді клопотання та вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя повинен переконатися, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, аналізуючи зазначені слідчим та прокурором ризики, слідчий суддя враховує, що ризиками неналежної процесуальної поведінки підозрюваної визнано ризики переховування від органу досудового слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; знищення, сховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому підозрюється.

Вирішуючи питання про продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної, слідчий суддя відзначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя бере до уваги, що існує ймовірність того, що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, вчинить дії щодо ухилення від органу досудового розслідування та суду.

Так, інкриміноване ОСОБА_5 діяння відповідно до ст. 12 КК України віднесене до тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що тяжкість покарання у разі визнання судом її винною сама по собі може бути обставиною, яка може обумовити ризик переховування останньої від органів досудового розслідування, суду.

Також на переконання слідчого судді про наявність існування вказаного ризику свідчить і те, що інкримінований ОСОБА_5 злочин вчинений відносно малолітньої особи, що вказує на антисоціальну спрямованість підозрюваної та дає підстави для критичної оцінки моральних якостей ОСОБА_5 .

Водночас, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії» небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Також що стосується ризику втечі підозрюваного, то Європейський суд з прав людини вказує, що він не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня «Панченко проти Росії». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню «Бекчиєв проти Молдови».

Так, перебування підозрюваної у зареєстрованому шлюбі, наявність у неї на утриманні двох малолітніх дітей, постійного місця проживання, хоча і мінімізує ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, однак повністю його не виключає.

Надаючи оцінку можливості впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та підозрюваних та дослідження їх судом.

Існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної, зокрема, можливість знищення, приховування або спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Таким чином, слідчий суддя вважає доведеними наявність раніше заявлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 не порушує її права на судовий розгляд упродовж розумного строку, оскільки відповідно до п. 110 Рішення ЄСПЛ «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане у кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваної ОСОБА_5 , а також те, що вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину, слідчий суддя не знаходить підстав для скасування чи обрання іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.

При цьому, будь-яких даних на підтвердження поганого стану здоров`я або існування інших обставин, що виключали би можливість тримання під вартою останньої, слідчому судді не надано.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, яке має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також слідчий суддя вважає доведеними і об`єктивні обставини, що полягають у неможливості завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, оскільки в рамках даного кримінального провадження необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент вирішення слідчим суддею питання про застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас, слідчий суддя відзначає, що 26.11.2024 заступником Генерального прокурора ОСОБА_8 винесено постанову щодо продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000090 від 30.08.2024 до трьох місяців тобто до 08.01.2025, а тому, враховуючи викладене, строк дії ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід встановити з урахуванням зазначеного терміну, як це передбачено положеннями ч. 3 ст. 197 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та визначаючи розмір застави, суд у відповідності до вимог закону повинен навести аргументи на користь того, що застава саме у такому розмірі спроможна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

В той же час, враховуючи конкретні обставини справи, пов`язаними із розпусними діями вчинених відносно малолітньої особи, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризику ухилення підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, вагомості наявних доказів підозри, особи підозрюваної, дають підстави слідчому судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею не встановлено обставин, які би перешкоджали подальшому триманню ОСОБА_5 під вартою.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про продовження строку тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою, визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 08 січня 2025 року, включно.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваною, її захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1