Справа № 740/2711/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/277/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 від 11.04.2024 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 грудня 2024 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ніжині Чернігівської області, є громадянином України, неодружений, офіційно не працює, зі слів підробляє вантажником, має середньомісячний дохід у розмірі 9000,00 грн, має професійно-технічну освіту, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 грудня 2024 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України ухвалено розстрочити ОСОБА_8 сплату штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на п`ять місяців рівними частинами по 3400 (три тисячі чотириста) гривень щомісяця.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок.

Питання щодо інших речових доказів вирішено відповідно вимог ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити останньому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 роки. Також просить, виключити з мотивувальної частини вироку посилання на протоколи допитів свідків ОСОБА_10 від 11.04.2024 року та ОСОБА_11 від 11.04.2024 року, пояснення ОСОБА_8 від 11.04.2024 року, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 24.04.2024 року, як на докази, якими доводиться вина обвинуваченого ОСОБА_8 , так як допит свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яких було залучено в якості понятих, у ході судового розгляду не здійснювався, оскільки протокол огляду місця події від 11.04.2024 року, разом із доданим до нього відеозаписом слідчої дії, досліджено безпосередньо у судовому засіданні, а обвинувачений ОСОБА_8 був допитаний у ході судового розгляду та надав показання про обставини вчинення ним кримінального правопорушення безпосередньо суду. Звертає увагу, що при призначенні обвинуваченому покарання суд, окрім щирого каяття, додатково визнав обставиною, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, не зазначивши, у чому саме полягала його активність та ініціативність у сприянні правоохоронним органам, а тому вважає, що ця обставина не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду. Вказує, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, протягом судового розгляду не зміг надати документи, які б підтвердили наявність у нього доходу, необхідного для виконання покарання у виді штрафу.

Суд першої інстанції встановив, восени 2023 року ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік сміттєзвалища, розташованого по вул. Прилуцькій у м. Ніжині Чернігівської області, з особистих мотивів, з метою незаконного зберігання наркотичних засобів та їх подальшого вживання, придбав шляхом зривання дикоростучі рослини коноплі, перемістив їх до непридатного для проживання будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , з яких у подальшому шляхом висушування та подрібнення виготовив подрібнену речовину рослинного походження, після чого став зберігати її без мети збуту для власного вживання при собі до виявлення та вилучення працівниками поліції під час огляду місця події 11.04.2024 неподалік будинку за адресою: вул. Прилуцька, 170, м. Ніжин, Чернігівська область.

Відповідно до висновку експерта СЕ-19/125-24/4969-НЗПРАП від 18.04.2024 частково подрібнена речовина рослинного походження зеленого-коричневого кольору вилучена у ОСОБА_8 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, масою 9,877 гр.

Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року (у редакції, чинній на 11.11.2024 на час зміни обвинувачення) канабіс віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, позицію обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, як і кваліфікація дій обвинуваченого, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а саме ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, яке ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду, оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України та в якому наведені належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, суд першої інстанції при ухваленні вироку вказаних вимог не дотримався.

Так, статтею 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться у показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків передбачених законом.

Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Безпосереднє дослідження доказів, в тому числі документів і звукозапису судового засідання, є обов`язком суду, і лише після безпосереднього дослідження доказів суд може послатися на них у вироку на обґрунтування своїх висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Із змісту вироку вбачається, що суд послався у своєму рішенні на протоколи допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 11.04.2024 року, пояснення ОСОБА_8 від 11.04.2024 та протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 24.04.2024 року, отримані в ході досудового розслідування, як на докази, якими доводиться вина обвинуваченого, чим порушив вищенаведені норми закону.

Тому, посилання на ці докази підлягають виключенню з мотивувальної частини вироку, оскільки вони не можуть бути визнані допустимим доказом, так як суд, в силу приписів ч.4 ст.95 КПК України, не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому або посилатися на них.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано не було.

Так, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком, а також особу обвинуваченого.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення і не встановив обставин, що в силу вимог ст. 67 КК України його обтяжують.

Також суд врахував, те, що обвинувачений раніше не судимий, неодружений, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, за медичною допомогою в диспансерні психіатричне та наркологічне відділення не звертався.

Санкцією ч.1 ст. 309 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в мінімальних межах установлених в санкції ч. 1 ст. 309 КК України, а саме штрафу.

Між тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що обвинувачений ОСОБА_8 офіційно ніде не працює, не надав в судовому засіданні документи, які б підтвердили наявність у нього доходу, необхідного для виконання покарання у виді штрафу, і тим самим призначив останньому покарання, яке не відповідає тяжкості правопорушення, а тому є явно несправедливим та становить особистий надмірний тягар для обвинуваченого. Цей факт додатково свідчить про недоцільність і недієвість призначення останньому покарання у вигляді штрафу, який за своєю сутністю є грошовим стягненням.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

На підставі викладеного вище, колегія суддів уважає, що призначене обвинуваченому найменш суворе покарання у вигляді штрафу в мінімальному розмірі не відповідає його меті та засобу її досягнення, є явно несправедливим, непропорційним ступеню тяжкості, зокрема індивідуальному, вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого внаслідок м`якості, а тому оскаржуваний вирок у частині обрання ОСОБА_8 заходу примусу належить скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Посилання прокурора на те, що суд першої інстанції невмотивовано визнав додатковою обставиною, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству та має бути активною, тобто певним чином ініціативною. Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений давав правдиві показання, щодо вчиненого ним злочину, добровільно видав працівникам поліції наркотичну речовину в присутності понятих, приймав участь у проведенні слідчого експерименту.

Прокурором не надано доказів на підтвердження його думки щодо відсутності з боку обвинуваченого активного сприяння у розкритті злочину, адже не його вина, що злочин є невеликої тяжкості та складається з одного епізоду. Шкода діями обвинуваченого не завдана будь-яким конкретним особам, докази існування тяжких наслідків від його дій відсутні.

При призначенні покарання суд апеляційної інстанції враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває, є працездатним, але не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має стійких соціальних зв`язків, не є інвалідом, військовослужбовцем, наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин, які його обтяжують.

Ураховуючи наведені вище дані та обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що покарання ОСОБА_8 необхідно призначити у вигляді пробаційного нагляду, однак у мінімальному розмірі.

Саме таке покарання, яке полягає в обмеженні прав і свобод обвинуваченого, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства буде необхідним і достатнім для досягнення мети покарання виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

З огляду на викладене, апеляційні вимоги прокурора підлягають частковому задоволенню з подальшим скасуванням вироку суду першої інстанції, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та ухваленням нового, в межах повноважень апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 420, 615 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту постановки обвинуваченого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на протоколи допиту свідків ОСОБА_10 11.04.2024 року, ОСОБА_11 від 11.04.2024 року, пояснення ОСОБА_8 від 11.04.2024 року, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 24.04.2024 року, як на докази, якими доводиться вина обвинуваченого ОСОБА_8 .

В іншій частині вирок залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України даний вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення вироку судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4