Справа № 592/2349/25
Провадження № 1-в/592/135/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми клопотання в.о. начальника Державної установи «Сумська виправна колонія №116» ОСОБА_5 про звільнення від призначеного покарання, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння, відповідно до вимог Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно ОСОБА_6 ,

установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою розглядається.

В.о. начальника Державної установи «Сумська виправна колонія №116» ОСОБА_7 звернувся до Ковпаківського районного суду м. суми з клопотанням про звільнення від призначеного покарання, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння, відповідно до вимог Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 17.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 20.02.2025.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримала, просила задовольнити з мотивів зазначених у ньому.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав.

Належним чином повідомлені представник Державної установи «Сумська виправна колонія №116» та засуджений подали письмові клопотання про розгляд справи у їх відсутність, неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Встановлені судом обставини. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

02.03.2018 вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області (справа № 588/873/17, вирок набрав законної сили 03.04.2018) ОСОБА_6 визнано винуватим:

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років;

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк один рік;

у скоєнні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 12 ( дванадцять ) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 12 ( дванадцять) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахується з 13 травня 2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13.05.2017 до дня набрання вироком суду законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Згідно мотивувальної частини вироку в січні 2017 року, (точної дати слідством не встановлено), вчинив крадіжку чужого майна вартістю 300 грн., тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачена ч. 1 ст. 185 КК України.

Початок строку відбування покарання 13.05.2017, кінець строку 22.06.2028.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.10.2020 справа № 592/10700/20 приведено вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.03.2018 по справі №588/873/17 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідність із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII, та вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 5 (п`ять) років; на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, шляхом поглинання менш сурового покарання більш суровим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років. Ухвала набрала законної сили 06.11.2020.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно вимог частини 3 статті 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, тобто клопотання розглядається в межах вимог.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1600 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 800 грн.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Таким чином вказане діяння не може вважатись кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого ОСОБА_6 засуджений зазначеним вироком, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено адміністративну відповідальність, 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд приходить до висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання за ч. 1 ст.185 КК України.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, суд вбачає підстави для задоволення клопотання в.о. начальника Державної установи «Сумська виправна колонія №116» ОСОБА_5 про звільнення від призначеного покарання, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння за ч. 1 ст.185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України

Керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд,

постановив:

Клопотання в.о. начальника Державної установи «Сумська виправна колонія №116» ОСОБА_5 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно ОСОБА_6 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_6 , від призначеного покарання вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.03.2018 за ч. 1 ст. 185 КК України з урахуванням ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.10.2020.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.03.2018 за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років; за скоєння злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1