ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/881/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/92/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.156 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою судді Тернопільського апеляційного суду від 10 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лановецького міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2024 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України та засуджено.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

30 січня 2025 року в обвинуваченого закінчується строк тримання під вартою, а апеляційний розгляд кримінального провадження ще не закінчений, тому суд, діючи відповідно до вимог ст.331 КПК України та, беручи до уваги клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вирішує питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

У поданому клопотанні прокурор посилається на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Вказує про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, спроби обвинуваченого переховуватись від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, тому просить продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Заслухавши прокурора, який підтримав клопотання про продовження терміну тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , думку обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника, які підтримали клопотання прокурора, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за злочин, передбачені ч. 2 ст.156 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , відповідно до ст. 12 КК України, є умисними, тяжким, що не виключає можливість ухилення його від явки до суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

При цьому колегія суддів враховує наявність обґрунтованого обвинувачення та усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який в своєму рішенні від 20.03.1997 року у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що підозра (обвинувачення) визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення».

Колегія суддів враховує і правову позицію ЄСПЛ, згідно якої вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування цієї особи від правосуддя, небезпека якого може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи та інше. При цьому, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може ухилитися від слідства й суду.

Також колегія враховує, що на час вчинення злочину ОСОБА_7 ніде не працював, утриманців немав, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

З метою уникнення обвинуваченим суду, враховуючи тяжкість призначеного йому покарання, продовжує існувати обґрунтований ризик того, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою буде не достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи, що зазначені ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, суд приходить до висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на строк до 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 331, 401 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Клопотання прокурора в кримінальному провадженні задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 02.12.2024 року засуджено за ч. 2 ст.156 КК України на сім років позбавлення волі, строк тримання під вартою по 26 березня 2025 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Судді