справа № 462/8054/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000793 від 08.08.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 04.08.2024 року близько 16:07 год., перебуваючи в приміщенні торговельного залу магазину №2609 «Аврора», де здійснює свою підприємницьку діяльність ТОВ «Вигідна Покупка», що знаходиться за адресою:м.Львів, вул. Петлюри, 2, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, та Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №271/2024 від 06.05.2024, затвердженого Законом № 3684-IX від 08.05.2024 року, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом вільного доступу, викрав термінал збору даних «Zebra» ТС 26 ВК (сканер штрихкоду товару), який продавець магазину залишила без нагляду, сховавши під багет, який тримав у лівій руці та покинув приміщення магазину, скориставшись викраденим на власний розсуд, заподіявши матеріальної шкоди ТОВ «Вигідна Покупка» в розмірі 20163,65 грн. без ПДВ.

Разом з тим, 21.03.2025 року між прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора уданому кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 на підставі статей 468, 469, 472 КПК України укладена угода про визнання винуватості. Зі змісту угоди слідує, що сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України. ОСОБА_4 беззастережно та повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, обставини його вчинення та те, що вказані обставини повністю підтверджуються доказами, зібраними в ході досудового розслідування. При вирішенні питання щодо міри покарання ОСОБА_4 сторони врахували, що обвинувачений притягується до кримінальної відповідальності вперше, відшкодував завдану потерпілому майнову шкоду. За наведеного, із врахуванням тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, сторонами узгоджене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України сторони досягли порозуміння в тому, щодо можливості звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та на підставі ч. 2 ст. 75, ч.1 ст.76 КК України. Обвинувачений, якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, надав згоду на призначення узгодженого покарання.

Представник потерпілого ТОВ «Вигідна Покупка» - ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, згідно із вимогами п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості із обвинуваченим, оскільки останній відшкодував збитки у повному обсязі.

Судом в судовому засіданні встановлено, що дані угоди про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідають вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, відповідають Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, та щодо узгодженого покарання, яке передбачено санкцією зазначеної статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що вказаним злочином шкода хоча й завдана інтересам окремих осіб, зокрема ТОВ «Вигідна Покупка», однак представник потерпілого згідно із вимогами п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості із обвинуваченим, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим. При цьому судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Крім цього, обвинуваченому роз`яснено положення ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.

Після таких роз`яснень обвинувачений, захисник, прокурор просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Згідно із ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно із ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, доходить висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме за таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого який раніше несудимий, на обліку у психіатричному та наркологічному закладах не перебуває, за місцем проживання характеризується нейтрально.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих покарання обставин судом не виявлено.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за даний вид злочину строком на 5 років. Водночас з огляду на позицію прокурора, захисника, обвинуваченого при укладенні угоди про визнання винуватості, які просили призначати покарання зі звільненням від відбуття такого з випробуванням, суд доходить висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, тому на підставі ст. 75 КК України суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, оскільки таке покарання відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов слід залишити без розгляду відповідно до заяви представника потерпілого. Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373 - 374,475 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21.03.2025 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000793 від 08.08.2024 року, укладену між прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 75, п. 1, п. 2 ч. 1 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалість 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України, а саме: компакт-диски із записом із камер відеоспостереження з місця події - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію даного вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що відповідно до ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Суддя ОСОБА_1