У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000650 від 14 серпня 2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною другою статті 255, частиною другою статті 305, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 305, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 317 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним клопотанням.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000650, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 серпня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною другою статті 255, частиною другою статті 305, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 305, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 317 КК України.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді для розгляду зазначеного клопотання визначено слідчого суддю ОСОБА_1 та передано відповідні матеріали.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не відповідає вимогам статей 170, 171 КПК України.

Згідно з пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.

За правилами частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

У клопотанні прокурора зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки майно, на яке просить накласти арешт визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме, в мобільних додатках для миттєвого обміну повідомленнями наявне листування з фігурантами провадження, а тож було встановлено, що інформацію, яка може стати доказом у вказаному кримінальному з мобільного телефону було частково видалено, що є підставою для проведення експертного дослідження.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000650, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 серпня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною другою статті 255, частиною другою статті 305, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 305, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 317 КК України..

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Київської, Одеської та Дніпропетровської областей діє злочинна група, яка займається контрабандою наркотичних засобів, психотропних речовин, тобто їх переміщенням через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, з Канади, за допомогою використання міжнародних поштових відправлень.

Так, встановлено, що до вищевказаної протиправної діяльності причетна ОСОБА_3 , яка відповідає за фасування і збут наркотичних та психотропних речовин по всій території України використовуючи можливості поштового оператора «Нова Пошта». Зазначену протиправну діяльність остання здійснює в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

05 листопада 2024 року, у зв`язку з невідкладним випадком, пов`язаним з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення проведено невідкладний обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Iphone 15 Pro Max, номер моделі MV 7А3RX/А, с/н НОМЕР_1 .

05 листопада 2024 року постановою старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київської області ОСОБА_4 вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000650.

Разом з тим, прокурором не зазначено про наявність правових підстав для арешту майна.

Так, обшук в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює протиправну діяльність ОСОБА_3 був проведений в порядку статті 233 КПК України.

Частиною першою статті 233 КПК України встановлено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до частини третьої статті 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.

Проте, прокурором не додано до клопотання доказів, які б свідчили про те, що обшук у квартирі був проведений за добровільною згодою власника, або ухвалу слідчого судді, якою легалізовано проведений обшук.

Окрім цього, у клопотанні прокурор посилається на можливість накладення арешту з метою спеціальної конфіскації майна та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

За правилами частини п`ятої статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Разом з тим, у порушення наведених вимог, прокурором не доведено, що ОСОБА_3 набула статусу підозрюваної у цьому кримінальному провадженні відповідно до норм чинного КПК України.

Частиною четвертою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96--2 Кримінального кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Проте, у порушення наведених вимог, прокурором не доведено наявність підстав вважати, що майно, на яке останній просить накласти арешт, одержане внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; призначалося (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; було предметом злочину; було підшукано, виготовлено, пристосовано або використано як засоби чи знаряддя вчинення злочину.

Крім того, згідно з частинами першою, другою статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Правовий аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що питання про арешт тимчасово вилученого майна має розглядатись з обов`язковим повідомленням власника відповідного майна.

Проте, наразі клопотання про арешт майна не містить відповідних відомостей, що унеможливлює призначення відповідного клопотання до розгляду з дотриманням зазначених вимог закону.

Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, оскільки клопотання подано без додержання вимог статті 171 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути його прокурору на підставі частини третьої статті 173 КПК України для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000650 від 14 серпня 2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255, частиною другою статті 255, частиною другою статті 305, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 305, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 317 КК України, повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали прокурором для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1