УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 від 16.05.2024 про закриття кримінального провадження № 0000641 від 28.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив:

1) скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, (далі - ТУ ДБР у м. Києві) ОСОБА_5 від 16.05.2024 про закриття кримінального провадження № 0000641 від 28.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України;

2) зобов`язати слідчого ТУ ДБР у м. Києві винести постанову про залучення у якості потерпілої ОСОБА_4 .

У судове засідання заявник не з`явився, подав заяву про розгляду скарги без його участі.

Слідчий ТУ ДБР у м. Києві у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду матеріали кримінального провадження № 0000641 від 28.08.2023 та просив здійснювати розгляд без його участі, у задоволенні скарги відмовити.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у його відсутність.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, долучені до неї документи, матеріали кримінального провадження № 0000641 від 28.08.2023, дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Кримінальне провадження закривається слідчим, дізнавачем, прокурором з підстав, передбачених ст. 284 КПК України, зокрема, у разі, коли встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 284 КК України, слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-1, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

У будь-якому випадку воно може бути закрите лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК України порядку. Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, при розгляді скарги на постанову про закриття провадження, слід з`ясувати питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження (Розділ 3 Листа ВССУ від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування»).

Згідно зі ст. 110 КПК України постанова слідчого має бути мотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Однак вказані вимоги процесуального закону слідчим при закритті провадження дотримані не були.

Так, з матеріалів долучених до скарги встановлено, що кримінальне провадження № 0000641 від 28.08.2023 постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 від 16.05.2024 закрито за відсутністю в діях працівників національної поліції України складу кримінального правопорушення.

У той же час, у рішенні від 16.05.2024 слідчий не зазначив проведені ним під час досудового розслідування слідчі та процесуальні дії, спрямовані на перевірку доводів заяви адвоката ОСОБА_3 та встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 367 КК України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Положенням ч. 1 ст. 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України збирання доказів стороною обвинувачення здійснюється шляхом проведення сукупності дій, якими є слідчі та негласні слідчі дії, отримання висновків експертів, витребування документів, проведення інших процесуальних дій.

Суд звертає увагу слідчого на те, що саме орган досудового розслідування має здійснювати всі необхідні процесуальні та слідчі (розшукові) дії для отримання доказів та встановлення істини у даному кримінальному провадженні та прийняти кінцеве рішення за наслідками його розслідування, відповідно до вимог ст. 283 КПК України.

З наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження вбачається, що у продовж строку досудового розслідування, слідчий не провів увесь необхідний обсяг слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, не з`ясував у повному обсязі усі фактичні обставини та передчасно закрив кримінальне провадження № 0000641 від 28.08.2023.

Так, оскаржувана постанова взагалі не містить переліку слідчих (розшукових) дій, які були проведені в ході досудового розслідування кримінального провадження, а також не містить посилань на докази, що стали підставою для її винесення, окрім як формальне цитування норм Кримінального процесуального кодексу України.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження № 0000641 від 28.08.2023 судом встановлено, що 9 місяців досудового розслідування слідчим тільки виносилися постанови про відмову у про залучення у якості потерпілого, які неодноразово скасовувалися слідчими суддями Шевченківського районного суду м. Києва (ухвала від 15.12.2023 у справі № 761/42240/23, ухвала від 26.01.2024 у справі № 761/3070/24).

Відтак, слідчий суддя звертає увагу слідчого на формальний характер досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей, які свідчили б про проведення слідчим всього обсягу необхідних слідчих та процесуальних дій.

З урахуванням викладеного, оскаржувана постанова про закриття провадження не може вважатись законною та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги скарги про зобов`язання слідчого ТУ ДБР у м. Києві винести постанову про залучення у якості потерпілої ОСОБА_4 слідчий суддя бере до уваги, що нормами КПК України не передбачено обов`язкового прийняття слідчим процесуального рішення щодо визнання особи потерпілим у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК статус потерпілого у особи виникає з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Крім цього, чинним законодавством не передбачено повноважень слідчого судді надавати вказівки слідчому щодо вчинення тих чи інших конкретних процесуальних дій, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом, чи слідчих (розшукових) дій під час розслідування кримінального провадження, за виключенням випадків, що прямо передбачені законом. Більш того, спроба вчинення таких дій з боку суду була б невиправданим втручанням в роботу слідчого в цілому та в заплановану слідчим стратегію досудового розслідування у кримінальному провадженні, що прямо суперечить принципу диспозитивності, а тому в цій частині - скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 91-93, 110, 283, 284, 303-307 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу - задовольнити частково.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 від 16.05.2024 про закриття кримінального провадження № 0000641 від 28.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України - скасувати.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1