Справа № 127/4872/25
Провадження №11-сс/801/152/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000393 внесеного до ЄРДР 11.02.2025 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307,ч.2 ст. 345 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2025 рокуклопотання старшого слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто до 15 години 10 хвилин 12 квітня 2025 року (відповідно до протоколу затримання) в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 12 квітня 2025 року.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2025 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього додаткових обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що в ухвалі суду першої інстанції зазначено, що підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 345 КК України та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак, не наведено будь-яких обставин, які б вказували на доведеність ризиків, не проаналізовано з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та практика ЄСПЛ.

Під час ухвалення оскаржуваного рішення фактично лише формально вказано на те, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, що суперечить вимогам даного закону .

Підозра належним чином необгрунтована.

При розгляді питання про застосування тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 суд першої інстанції відповідно до ст. 178 КПК України не оцінив в сукупності всі обставини, що мають бути оцінені при обранні запобіжного заходу, однією з яких є стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 , який страждає на хронічне захворювання.

На думку сторони захисту застосований відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим оскільки, незважаючи на підозру у вчиненні нетяжкого і тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від процесуальних обов`язків та ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є мінімальними, враховуючи його стан здоров`я, у зв`язку із чим відносно нього може бути застосований інший, більш м`який вид запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням ряду обов`язків, в тому числі носіння електронного засобу контролю.

Разом з тим, прийнявши рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя залишив поза увагою вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, яка передбачає, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді залишити без змін, захисника ОСОБА_5 , яка просила задоволити апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення з наступних підстав

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які перешкодять виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

У відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

В кримінальному провадженні № 0000393, внесеному до ЄРДР 12.02.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 345 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень повністю стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які слідчий суддя врахував при обранні щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створ ять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/ обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та, приймаючи рішення, врахував особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, неодружений, утриманців не має, підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень, пов`язаних із застосуванням насильства, обставини кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за злочини та дійшов вірного висновку, що з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, доцільно обрати тримання під вартою.

З висновками слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою погоджується апеляційний суд.

Враховуючи фактичні обставини кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 є безпідставними.

Перевіривши рішення слідчого судді, колегія суддів, погоджуючись з необхідністю застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що в даному випадку можливо застосувати альтернативний запобіжний захід з урахуванням положень ч.4 ст. 183 КПК України.

Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, слідчий суддя посилався на вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, згідно яких слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

В той же час, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що обґрунтовуючи неможливість обрання інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, суд повинен послатися на ті чи інші конкретні обставини, як цього вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції. (рішення у справі «Осипенко проти України»). Уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою.

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п. п. 23-24).

Враховуючи вказану практику ЄСПЛ, ст. 183 КПК України, яка наділяє слідчого суддю, суд дискреційними повноваженнями щодо питання стосовно застави, однак відповідно до вказаної статті зобов`язує слідчого суддю, суд визначити розмір застави застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також беручи до уваги, дані про особу підозрюваного, апеляційний суд вважає, що в даному випадку можливо визначити ОСОБА_11 заставу.

Суд апеляційної інстанції враховує те, що підозрюваний ОСОБА_7 згідно характеристики ВСП «Вінницького торговельно-економічного фахового коледжу ДТЕУ» характеризується з позитивної сторони, згідно довідки квартального комітету «Cлов`янка» № 116 від 12.02.2025 року має постійне зареєстроване місце проживання, згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) від 21.01.2025 року має ряд хронічних захворювань, має міцні соціальні зв`язки.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованих підозрюваному злочинів, обставини їх вчинення, майновий стан підозрюваного, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів вважає, що застава у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_12 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного, підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно задоволити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання слідчого частково та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, а також покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 422 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Частково задоволити апеляційну скаргу захисника.

Скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2025 року

Постановити нову ухвалу.

Клопотання старшого слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.04.2025 року в межах строку досудового розслідування.

Визначити заставу в розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151 400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста ) гривень 00 копійок, яку необхідно внести на депозитний рахунок Вінницького апеляційного суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, відповідно ст.194 КПК України: прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3