Справа № 748/135/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/122/25
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

05 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові під час розгляду кримінального провадження, за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2023 року, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 та клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 на особисте зобов`язання, -

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Чернігівського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2023 року.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2023 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Клопотання мотивовано тим, що у кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що є підставами для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення або переховуватися від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, має недостатньо міцні соціальні зв`язки, раніше вже притягувався до відповідальності за вчинення злочину проти життя та здоров`я. Вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Крім того, захисником-адвокатом ОСОБА_7 заявлено клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.. 194 КПК України, які забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. В обґрунтування вказаних вимог захисник зазначає, що на даний час відпала потреба у застосуванні саме такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки під час апеляційного оскарження вироку суду першої інстанції заявлені ризики при обранні та продовженні запобіжного заходу зменшилися або зникли.

Вказує, що згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 з 17 жовтня 2022 року перебуває під вартою, за час перебування в установі попереднього ув`язнення характеризується задовільно, до адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце мешкання, дружину та на утриманні неповнолітніх дітей, що в сукупності вказує на наявність сталих соціальних зв`язків обвинуваченого. Зазначає, що в судовому засіданні вже були допитані потерпілі, свідки, які виявили бажання давати показання і жодних дій, які б могли кваліфікуватися як незаконний вплив на потерпілих та свідків з боку обвинуваченого не вчинялося. На переконання захисника, сукупність досліджених матеріалів кримінального провадження вказує на те, що заявлені прокурором ризики обґрунтовуються в основному лише тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання його винуватим. Також зазначає, що ОСОБА_8 є військовослужбовцем Збройних Сил України, з 26 лютого 2022 року проходив службу у в/ч НОМЕР_1 , приймав активну участь в обороні України від російської агресії, має поранення та на даний час бажає продовжувати військову службу.

Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, які стосуються вирішення питання щодо заявлених клопотань колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, суд (в тому числі апеляційної інстанції) під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинуваченого або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, за результатами розгляду якого, суд своєю вмотивованою ухвалою може продовжити строк дії запобіжного заходу, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Згідно положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

З огляду на матеріали кримінального провадження, тяжкість кримінального правопорушення у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_8 , його суспільну небезпеку, характеризуючі особу обвинуваченого дані, встановленого існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують існувати на стадії апеляційного провадження, а саме обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, апеляційний суд вважає, що на час розгляду даного кримінального провадження необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зазначені ризики не перестали існувати з часу вирішення питання про запобіжний захід обвинуваченому, обставини для тримання під вартою продовжують існувати, ризики не зменшилися, апеляційний розгляд по суті не закінчено з об`єктивних причин, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Доводи клопотання захисника, які б свідчили про те, що зазначені ризики зменшились, або ж відпали, колегія суддів не може визнати обґрунтованими, тому підстави для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на більш м`який - відсутні, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить запобігання вищезазначеним ризикам.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а клопотання адвоката ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, зважаючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину який спричинив загибель людини, відсутні підстави для визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 199, 331, 405 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 4 квітня 2025 року включно без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 на особисте зобов`язання відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4