Ширяївський районний суд Одеської області
25.02.2025 Справа №: 518/948/24 Провадження № 1-кп/518/18/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року

Ширяївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ширяєве об`єднане кримінальне провадження № 0000028 від 25.06.2023 року та № 0000262 від 26.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вадул-луй-Ісак, Кагульського району, Републіка Молдова, громадянина Молдови, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.122, ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2023 року, близько 03:30 години, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на АДРЕСА_2 , неподалік житлового будинку № 3, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_3 тілесних ушкоджень, у ході бійки, навмисно наніс останньому п`ять ударів рукою в область голови, від чого останній впав на землю та втратив свідомість, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку легкого ступеню, закритого перелому медіальної (внутрішньої) стінки лівої орбіти, який супроводжувався крововиливом у клітини решітчастого лабіринту зліва, синців навколо очних ділянок з обох боків, крововиливів в склеральні оболонки обох очей, саден м`яких тканин голови та обличчя, закритого перелому вінцевого відростку нижньої щелепи зліва та забійної рани нижньої губи.

Вказані тілесні ушкодження не відносяться до небезпечних для життя, а викликають тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більш ніж 21 день), і за цим критерієм (п. 2.2.2., п. 4.6. «Правил судово медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», «1995»р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ ТЯЖКОСТІ.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Крім цього, 25.06.2023 року близько 03:30 години, після закінчення бійки між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 побачив на землі біля непритомного ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Redmi Not 11», блакитного кольору, який належить останньому, в результаті чого у нього раптово виник злочинний умисел на таємне викрадення даного майна.

Реалізуючи свій корисливий умисел, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, керуючись корисливими мотивами, таємно, в умовах воєнного стану, піднявши із-землі та поклавши до кишені, викрав мобільний телефон марки «Redmi Not 11», блакитного кольору, бувший у використанні, вартістю 4767 (чотири тисячі сімсот шістдесят сім) гривень, у чохлі темно-синього кольору, бувшому у використанні вартістю 335 (триста тридцять п`ять) гривень, в якому перебували дві сім-картки операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 та ПрАТ «Водафон» № НОМЕР_2 , вартістю 150 (сто п`ятдесят) гривень кожна, після чого з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, 17.04.2024 року близько 22:00 години, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою особистого збагачення, керуючись корисливими мотивами направленими на заволодіння чужого майна, повторно в умовах воєнного стану, на своєму гужовому транспорті приїхав до частково огородженої території домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_4 , та належить громадянину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та його співмешканці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, користуючись відсутністю власника, ОСОБА_9 , діючи умисно, таємно на своєму гужовому транспорті заїхав на вказану територію домоволодіння. Перебуваючи на вказаній території домоволодіння ОСОБА_9 , за допомогою викрутки, яку взяв зі свого гужового транспорту, пошкодив склопакет віконної рами у приміщенні не житлового будинку, через яку проник до будинку, у якому виявив клітчасту сумку в які перебували три шпателя для проведення ремонтних робіт вартість одного шпателя складає 35 гривень, електричний подовжувач довжиною 10 м., вартістю 420 гривень, два змішувача для ванної кімнати вартість одного змішувача складає 1000 гривень, після чого біля вказаної клітчастої сумки виявив поліетиленовий мішок в якому перебував електричний мідний кабель довжиною 66 м діаметром 3*2,5 мм вартість одного метру складає 45 гривень. В подальшому ОСОБА_9 , в одній із кімнат нежитлового будинку виявив дерев`яні дошки в кількості 20 штук довжиною по 2 метра кожна шириною 20 см та товщиною 3 см вартість одного метру складає 55 гривень та виніс все перераховане з території нежитлового будинку і погрузив на свій гужовий транспорт, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна крадіжка), крадіжка, вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини обвинувачення та визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкриміновані органом досудового розслідування, шкодує за вчинене.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а наслідки позбавлення права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку їм зрозумілі, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд, дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану та за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна крадіжка), крадіжка, вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , є вчинення кримінальних правопорушень особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно висновку досудової доповіді відносно ОСОБА_4 орган пробаціїна підставі інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, вважає, що виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства.

Таким чином, при визначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, їх характер та наслідки, особу обвинуваченого ОСОБА_4 ; ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень а саме: їх класифікацію за ступенем тяжкості, передбачену ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 185 КК України, вважаючи, що таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_12 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у вигляді позбавлення волі на строк один рік та покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень суд визначає ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк п`ять років, яке вважає таким, що відповідає особі цього обвинуваченого та тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень.

Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України, таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

Згідно ст. 76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 30 квітня 2024 року на електричний подовжувач чорного кольору, довжиною 10 м., чотири металевих шпателя, два змішувачі для ванни, поліетиленовий мішок білого кольору, в якому перебуває електричний мідний трьохжильний кабель, довжиною 66 м, та діаметром 3*2.5 мм.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_13