Справа № 752/340/25
Провадження №: 1-кп/752/1533/25
У Х В А Л А

30.01.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

під час проведення у залі суду у м. Києві відкритого судового засідання у кримінальному провадженні № 0003549 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чернівці, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкав у м. Києві у підсобному приміщенні по АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей/непрацездатних осіб, раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором Голосіївської окружної прокуратури ОСОБА_5 23.12.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану), відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2024 за № 0003549, а також реєстр матеріалів досудового розслідування.

30.01.2025 у судовому засіданні з`ясовано наявність підстав для отримання стороною обвинувачення додаткових даних, які стосуються особи обвинуваченого, зокрема, щодо звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання за останнім, постановленим відносно нього вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 12.09.2023 у справі № 752/12018/23, що потребує певного часу та зумовлює відкладення судового засідання.

З огляду на потребу відкладення судового засідання, прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою.

Мотивуючи своє клопотання, прокурор послався на обґрунтованість висунутого ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України та наявність доказів, які доводять події злочину, визнання обвинуваченим винуватості, послався на ризики вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення, у разі звільнення з-під варти, (зокрема задля забезпечення себе, адже він попередньо був засуджений на умисні корисливі кримінальні правопорушення проти власності, не був офіційно працевлаштований), на ризик переховування від суду (адже усвідомлює тяжкість покарання, що передбачене законодавством).

Обвинувачений у відповідь на клопотання прокурора зазначив, що він не становить собою загроз, з`явився до суду на перший виклик на стадії досудового розслідування, його знає дільничний, він не переховуватиметься, алкоголь чи інші негативні речовини не вживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті (переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується).

Розглядаючи питання запобіжного заходу та доцільність його продовження, суд враховує обставини кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , ступінь його тяжкості та кваліфікацію - України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

На переконання суду описані прокурором ризики є наявними і сталими. Зокрема суд враховує, що ОСОБА_4 раніше був судимий, не має офіційного місця роботи і підтвердженого місця проживання у м. Києві, власної сімї та дітей, що свідчить про відсутність сталих і міцних соціальних зв`язків. Також обвинувачений не підтвердив наявності поручителів чи застоводавців, а тому суд виходить з того, що ОСОБА_4 не має легального пасивного джерела доходу, не має підтвердженого місця проживання у м. Києві, місця роботи, тобто соціально-емоційної прив`язки до м. Києва, а тому ризики вчинення нових кримінальних правопорушень задля забезпечення себе є високими, так само як і ризики переховування від суду.

Враховуючи зазначене та суттєву територіальну віддаленість місця реєстрації ОСОБА_4 (м. Чернігів) від місця розташування Голосіївського районного суду міста Києва, застосування відносно нього домашнього арешту за місцем реєстрації видається недієвим і недоцільним.

Крім того, суд не вбачає можливість вжиття відносно обвинуваченого особистої поруки, оскільки жодних заяв з цього приводу до суду не надходило.

Також суд зважає на усталену практику Європейський суд з прав людини, який неодноразово вказував на те, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей і тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Зазначена інституція зазначає, що суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

За наведених обставин суд вважає за можливе продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів, адже на переконання суду менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та не забезпечать його належну процесуальну поведінку.

Оскільки розмір застави для обвинуваченому був визначений в ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу, а наразі судом розглядається питання про продовження строку дії наявного запобіжного заходу, питання про визначення розміру застави не потребує нового вирішення.

Керуючись ст. 177, 331, 372, 395 КПКУкраїни, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 30.03.2025 включно з можливістю внесення застави у порядку та розмірі, визначеному в ухвалі слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_7 від 19.12.2024 у справі № 752/26883/24 про застосування запобіжного заходу.

2. Відлік строку запобіжного заходу рахувати з 30.01.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1