УХВАЛА

13 січня 2025 року

м. Київ

Справа № 711/7940/23

Провадження № 51-100 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2024 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2024 року, засуджено ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Також цим вироком суд вирішив цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 та, частково задовольняючи вимоги останнього, стягнув із засудженого на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 20 000 грн.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року, за результатами розгляду апеляційної скарги потерпілого, вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі потерпілий порушує питання про перегляд судових рішень першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу потерпілому належить залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Проте потерпілий подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

У касаційній скарзі потерпілий формально зазначає про необґрунтоване, на його думку, звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та не погоджується із визначеною сумою стягнення за результатами розгляду цивільного позову.

Тобто фактично потерпілий вказує аналогічні доводи його апеляційної скарги, які були предметом розгляду в суді апеляційної інстанції

Проте взагалі не наводить підстав для перегляду ухвали апеляційного суду та не зазначає, які порушення допустив суд апеляційної інстанції, під час перевірки законності вироку в апеляційному порядку.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено положеннями ст. 436 КПК України. Відповідно до вказаної статті суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення

У касаційній скарзі взагалі відсутні вимоги потерпілого до суду касаційної інстанції.

Крім того, під час усунення недоліків касаційної скарги, формулюючи вимоги до суду касаційної інстанції, потерпілому належить врахувати межі повноважень касаційного суду щодо недопустимості погіршення правового становища засудженого, що передбачено положеннями ч. 2 ст. 437 КПК України.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою потерпілого.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведене колегія суддів касаційного суду вважає, що цю касаційну скаргу належить залишити без руху, встановивши потерпілому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції скаржником має бути підтверджено, що він не пропустив цей строк.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2024 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху, надавши скаржнику п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3