Справа № 161/4035/25
Провадження № 1-кс/161/1384/25

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про арешт майна

м. Луцьк 04 березня 2025 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , в залі суду м. Луцька розглянув клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000032 від 14.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000032 від 14.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, вилучене 28.02.2025 року під час проведення обшуку транспортного засобу марки «Volkswagen Multivan-T5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , майно, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, шляхом заборони на його користування, відчуження та розпорядження, а саме на: автомобіль марки «Volkswagen Multivan-T5» реєстраційний номер НОМЕР_1 з ключем запалювання, що поміщено на штрафмайданчик ГУНП у Волинській області у смт. Торчин. Клопотання просить задовольнити з підстав, викладених в ньому.

В судове засідання прокурор та слідчий надали заяви про розгляд клопотання у їх відсутність. Клопотання просили задовольнити.

В судове засідання захисник надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Ст. 172 КПК України передбачено, що неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Об`єктивно, повно та всебічно дослідивши надані до клопотання матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подане клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування №0000032 від 14.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

28.02.2025 року було проведено обшук транспортного засобу марки «Volkswagen Multivan-T5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та вилучено: мобільний телефон марки «Iphone 15 Pro Max» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 із сім-картою № НОМЕР_4 , що поміщено до сейф-пакету №RIC2002672; автомобіль марки «Volkswagen Multivan-T5» реєстраційний номер НОМЕР_1 з ключем запалювання, що поміщено на штрафмайданчик ГУНП у Волинській області у смт. Торчин.

Згідно відомостей з реєстру речових прав транспортний засіб марки «Volkswagen Multivan-T5» реєстраційний номер НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_5 .

Постановою заступника начальника відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 28.02.2025 року вищевказане майно визнано речовими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст 170 КК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власники обмежуються у реалізації правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними і співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження.

Судом встановлено та слідчим доведено, що є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказане майно має істотне значення для кримінального провадження, а саме: може бути використане при проведенні розслідування, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У даному випадку метою арешту є збереження речових доказів, задля забезпечення кримінального провадження, встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, оскільки органу досудового розслідування необхідно встановити всі обставини вчинення злочину по вказаному кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме критеріям речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, 28 лютого 2025 року ОСОБА_6 в порядку ст. 135, 278 КПК України вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Санкція ч.3 ст.332 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Слідчим суддею встановлено, що транспортний засіб марки «Volkswagen Multivan-T5» реєстраційний номер НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_5 .. ОСОБА_6 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 ..

Ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Ч. 5 ст 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У даному випадку метою арешту також є забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання. Тому накладення арешту на майно, яке перебуває у спільній сумісній власності подружжя, не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, адже у межах кримінального провадження відсутні законодавчі можливості відокремлення частки, яка належить чоловіку чи дружині. Будь-яких даних про те, що вилучений автомобіль набуто подружжям не в шлюбі або з інших підстав є особистою власністю ОСОБА_5 , слідчому судді надано не було.

Також, слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, що ст.1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає втручання в право мирного володіння майном за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п.203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі "Узан та інші проти Туреччини"/Uzan and others v. Turkey, заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08). Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо. Таким чином, потреби досудового розслідування на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про які йдеться в клопотанні слідчого, з метою виконання завдань кримінального провадження.

З урахуванням доведеності слідчим правової підстави для арешту майна, того, що арешт майна є тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження, користування майном, можливості використання цього майна як доказів у кримінальному провадженні, наявності ризиків щодо приховування, відчуження майна, з метою забезпечення проведення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000032 від 14.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 28 лютого 2025 року під час проведення обшуку, а саме на: автомобіль марки «Volkswagen Multivan-T5» реєстраційний номер НОМЕР_1 з ключем запалювання, який на праві власності належить ОСОБА_5 , із забороною користування, відчуження та розпорядження ним.

Копію ухвали суду надіслати слідчому, прокурору, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Відповідно до ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1