КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/6212/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засіданняОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ТОВ «ФК «Толкфін» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року, -

за участю:

представника - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.08.2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003004 від 19.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України та накладено арешт на нежилі приміщення VIII поверху (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), що за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, загальною площею 1114 кв. м, які на праві власності зареєстровані за Приватною компанією з обмеженою у розмірі акцій відповідальністю «Бевало Інвестментс Лімітед», із забороною посадовим та службовим особам ДП «Сетам» (), a також усім їхнім територіальним підрозділам, будь-яким органам Державної виконавчої служби України та/або будь-яким приватним виконавцям, у тому числі, але не виключно, Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13) вчиняти будь-які дії спрямовані на реалізацію зазначеного вище майна. Забороною відчужувати та будь-яким іншим чином розпоряджатися таким нерухомим майном, у тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб та інше. Забороною державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, стосовно вищевказаних об`єктів нерухомості.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ТОВ «ФК «Толкфін» - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.08.2024 року, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат зазначає, що оскаржувана ухвала була постановлена без повідомлення апелянта про час та місце розгляду. Про існування ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.08.2024 року, стало відомо лише 05.09.2024 року.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню.

Вказує, що мало місце маніпулювання автоматизованою системою з метою вибору слідчого судді, який би задовольнив клопотання про арешт майна.

Звертає апелянт увагу суду і на те, що слідчий суддя заборонив «будь-яким органам Державної виконавчої служби України та/або будь-яким приватним виконавцям, у тому числі, але не виключно, Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчиняти будь-які дії спрямовані на реалізацію зазначеного вище майна». При цьому, за змістом ЗУ «Про виконавче провадження» ці особи можуть вживати заходи виключно з метою виконання судового рішення. Зі змісту статті 124 Конституції України, яка передбачає обов`язковість судових рішень - слідчий суддя не має повноважень забороняти виконання судових актів, які набули законної сили (прямо чи опосередковано через заборону державним чи приватним виконавцям). Відтак, оскаржувана ухвала суперечить також вказаній нормі Конституції України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника ОСОБА_6 , який надав свої пояснення в судовому засіданні 25.11.2024 року, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що представником ТОВ «ФК «Толкфін» - адвокатом ОСОБА_6 не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.08.2024 року, виходячи з положень абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Прокурор та представник в судове засідання не з`явилися. Разом з тим, представник направив клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у відсутності прокурора та представника, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що слідчим відділом Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0003004 від 19.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що 29 червня 2005 року між ЗАТ "Корсар", як замовником, та Приватною компанією з обмеженою у розмірі акцій відповідальністю "БЛЕНХЕЙМ ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД" Кіпр (далі - ПКОВ "БЛЕНХЕЙМ"), як інвестором, було укладено інвестиційний договір № 12/05 (далі - інвестиційний договір).

Згідно з умовами вказаного інвестиційного договору об`єктом є будівля, що буде збудована по вул. Артема, 17, у м. Києві, будівництво якої буде здійснено за єдиним проектом, загальною площею 14 381,96 кв. м.

Замовник зобов`язався передати інвестору майнові права (комплекс прав, пов`язаних з отриманням права власності на приміщення об`єкту після здачі його в експлуатацію (згідно розділу "тлумачення термінів") на приміщення (частину об`єкту, який визначено цим інвестиційним договором, як будівлю, що буде збудована по вул. Артема, 17, у м. Києві, визначена цим інвестиційним договором та додатками до нього), а також збудувати об`єкт та здати його в експлуатацію, а інвестор зобов`язався здійснити фінансування будівництва приміщення об`єкту.

Додатком 3 до інвестиційного договору, зокрема, було визначено, що замовнику передаються: приміщення техпідвалу, підвалу, 1, 2, 5, 6, 7, 8, 9 поверхів.

Додатком 4 до інвестиційного договору визначено, що інвестору передають приміщення 3, 4 поверхів.

29.06.2005 року між замовником та інвестором було підписано акт прийому- передачі майнових прав до інвестиційного договору № 12/05 від 29.06.2005 р. Згідно з цим актом замовник передав, а інвестор прийняв майнові права на приміщення, що зазначені у додатку № 4 до інвестиційного договору, пов`язані з отриманням права власності на приміщення третього та четвертого поверхів об`єкту після здачі його в експлуатацію, за адресою м. Київ, вул. Артема, буд. 17.

Додатковою угодою № 4 від 01.03.2006 сторони інвестиційного договору домовились затвердити додаток № 3 у новій редакції та вказали, що інвестору додатково передаються приміщення, зазначені у додатку № 7 до інвестиційного договору.

Згідно додатку № 7 до інвестиційного договору інвестору передають приміщення 8-го поверху загальною площею 1114,04 кв. м.

10.03.2006 року між замовником та інвестором було підписано акт прийому-передачі майнових прав до інвестиційного договору, згідно з яким замовник передав, а інвестор прийняв майнові права на приміщення, що зазначені у додатку № 7 до інвестиційного договору, пов`язані з отриманням права власності на приміщення восьмого поверху площею 1114,04 кв. м об`єкту після здачі його в експлуатацію, за адресою м. Київ, вул. Артема, буд. 17.

16.03.2006 року між Приватною компанією з обмеженою у розмірі акцій відповідальності "Бевало Інвестментс Лімітед" (Bevalo Investments Limited), як субінвестором, та ПКОВ "БЛЕНХЕИМ", як інвестором, укладено інвестиційний договір за № 3 (далі - інвестиційний договір № 3).

Згідно з п. 1.1. договору інвестор залучає грошові кошти субінвестора в будівництво об`єкту та передає субінвестору майнові права на приміщення, та сприяє в оформленні права власності на приміщення за субінвестором.

Згідно з додатком 1 до цього договору, субінвестору передаються приміщення згідно з переліком та відповідно до експлікацій приміщень на планах поверхів об`єкту, що є невід`ємною частиною договору.

В додатку 1 за переліком були визначені наступні приміщення: відмітка рівня 23.7; найменування поверху 8-й (восьмий); № згідно експлікації приміщень (по плану поверху) 1-37; загальна площа приміщень 1114,04 кв. м., тобто весь восьмий поверх.

Таким чином предметом договору було інвестування Відповдачем (Приватною компанією з обмеженою у розмірі акцій відповідальністю «Бевало Інвестментс Лімітед») власних чи залучених коштів у будівництво будівлі № 17 по вул. Артема в м. Києві. В свою чергу, після закінчення будівництва субінвестор (Відповідач) мав отримати приміщення площею не менше 1114,04 кв. м. на восьмому поверсі у вищезазначеній будівлі.

Згідно договору, розмір грошових коштів, які інвестуються субінвестором на умовах цього договору у будівництво приміщення на момент підписання договору становить 17435796,00 грн. (сімнадцять мільйонів чотириста тридцять п`ять тисяч сімсот девяносто шість гривень 00 коп.), що в доларовому еквіваленті за офіційним курсом гривні (встановленим НБУ на день підписання Договору) по відношенню до долара США становить 3452633,00 дол. США (три мільйони чотириста п`ятдесят дві тисячі шістсот тридцять три дол. США).

Граничний термін закінчення будівництва та вводу об`єкта в експлуатацію сторонами погоджено в п. 1.5 Договору, а саме: 31.12.2006 р.

Субінвестор свої зобов`язання за договором щодо перерахування коштів на рахунок Інвестора виконав у повному обсязі. Зазначене підтверджується платіжним дорученням № 2 від 23.03.2006 р. на суму 17435796,00 грн.

Граничний термін вводу об`єкту в експлуатацію, встановлений п. 1.5 договору, а саме: 31.12.2006 р.

Проте, саме на даному етапі у посадових осіб ЗАТ «Корсар» та Приватної компанії «БЛЕНХЕЙМ ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД» виник умисел, спрямований на порушення прав Приватної компанії з обмеженою у розмірі акцій відповідальністю «Бевало Інвестментс Лімітед» та передбачені договором строки об`єкт не був введений в експлуатацію, що призвело до порушень прав субінвестора на отримання приміщень у власність у строки, визначені умовами договору № 3 від 16.03.2006 року.

З метою захисту порушених прав, Приватна компанія з обмеженою у розмірі акцій відповідальністю «Бевало Інвестментс Лімітед» звернулась з позовною заявою до ЗАТ «Корсар» та Приватної компанії «БЛЕНХЕЙМ ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД» про визнання права власності на приміщення восьмого поверху площею 1114,04 кв.м. об`єкту після здачі його в експлуатацію, за адресою м. Київ, вул. Артема, буд. 17.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2011 у справі №39/159, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2011 та набрало законної сили, було задоволено позов Приватної компанії з обмеженою у розмірі акцій відповідальністю "Бевало Інвестментс Лімітед" (Bevalo Investments Limited) до Закритого акціонерного товариства "Корсар", Приватної компанії з обмеженою у розмірі акцій відповідальністю "БЛЕНХЕЙМ ТРЕЙДИНГ ЛІМІТЕД" (BLENHEIM TRADING LIMITED) та ПАТ КБ "Надра" та визнано за Приватною компанією з обмеженою у розмірі акцій відповідальністю "Бевало Інвестментс Лімітед" право власності на об`єкт незавершеного будівництва, а саме: приміщення площею 1114,04 кв. м, що знаходяться на восьмому поверсі в будинку № 17 по вулиці Артема в м. Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2012 у справі №39/159 роз`яснено можливість реєстрації за Приватною компанією з обмеженою у розмірі акцій відповідальністю "Бевало Інвестментс Лімітед" (Bevalo Investments Limited) права власності,на приміщення площею 715,3 кв. м восьмого поверху в будівлі N 17 по вулиці Артема в м. Києві згідно з Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.05.2011 р. по справі № 39/159.

На підставі вказаного рішення суду від 27.05.2011 та ухвали від 13.02.2012 за Компанією 07.03.2012 було зареєстровано право власності на нежилі приміщення VIII-го поверху загальною площею 715,30 кв. м та в подальшому, у зв`язку із переплануванням, площа була змінена і на підставі технічного паспорту 1073к, виданого 23.08.2018, за Компанією 28.08.2017 зареєстровано право власності на нежилі приміщення VIII-го поверху загальною площею 1114 кв. м, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

В подальшому, починаючи з червня 2024 року співробітники офісів, які розташовані на 8-му поверсі будівлі № 17 по вул. Січових Стрільців у м. Києві, почали помічати підозрілі, одні й ті самі автомобілі припарковані біля входу в будівлю. Протягом усього робочого дня із вказаних автомобілів ніхто не виходив, хоча у середині перебували люди.

Пізніше, починаючи з липня 2024 року невідомі особи почали постійно перебувати у холі будівлі № 17 по вул. Січових Стрільців у м. Києві, на запитання охорони про мету свого візиту, постійно повідомляли, що когось очікують, однак, пробувши у приміщенні деякий час - покидали будівлю.

Крім того, раніше незнайомі особи також були помічені на восьмому поверсі зазначеної вище будівлі. Останні приховано фотографували приміщення із середини, вхід у ліфт, замки на дверях та розпитували у співробітників офісів інформацію про кількість там працюючих та їх графіки роботи.

Сукупність вказаних вище обставин дає достатньо підстав вважати, що невстановлені особи незаконно збирали інформацію про режим роботи офісів, які розташовані на 8-му поверсі будівлі № 17 по вул. Січових Стрільців у м. Києві, про кількість там працюючих, про наявність засобів охорони, тощо.

Як правило, така підозріла поведінка осіб схожа на готування до злочину та передує його вчиненню.

08.07.2024 на адресу Приватної компанії з обмеженою у розмірі акцій відповідальністю "Бевало Інвестментс Лімітед" (Bevalo Investments Limited) від ТОВ «ФК «Толкфін» надійшло повідомлення про перевірку документально і в натурі наявності, стану, умов збереження та користування предметом іпотеки, а саме приміщення 8-го поверху, загальною площею 1 114 кв. м, які розташовані в будівлі за адресою: вул. Січових Стрільців, 17.

Проаналізувавши події, зокрема те, що за договором №3 від 16.03.2006 в строки об`єкт не був введений в експлуатацію, що призвело до порушень прав субінвестора на отримання приміщень у власність у строки, визначені умовами договору № 3 від 16.03.2006 року та події, які почали відбуватися з червня 2024 та отримання «Бевало Інвестментс Лімітед» повідомлення про перевірку предмету іпотеки (приміщення 8- поверху), можна прийти до висновку, що невстановлені особи за попередньою змовою із ТОВ «ФК «Толкфін» вживають активних заходів спрямованих на порушення права власності «Бевало Інвестментс Лімітед» на належне йому нерухоме майно та у подальшому планують заволодіти ним шляхом обману та можливої підробки правовстановлюючих документів.

22.07.2024 року слідчим винесено постанову про визнання речовим доказом нежилих приміщень VIII поверху (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), що за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, загальною площею 1114 кв. м, які на праві власності зареєстровані за Приватною компанією з обмеженою у розмірі акцій відповідальністю «Бевало Інвестментс Лімітед», оскільки вони являються предметом кримінально протиправних дій.

31.07.2024 року старший слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на нежилі приміщення VIII поверху (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), що за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, загальною площею 1114 кв. м, які на праві власності зареєстровані за Приватною компанією з обмеженою у розмірі акцій відповідальністю «Бевало Інвестментс Лімітед», із забороною посадовим та службовим особам ДП «Сетам» (), a також усім їхнім територіальним підрозділам, будь-яким органам Державної виконавчої служби України та/або будь-яким приватним виконавцям, у тому числі, але не виключно, Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13) вчиняти будь-які дії спрямовані на реалізацію зазначеного вище майна. Забороною відчужувати та будь-яким іншим чином розпоряджатися таким нерухомим майном, у тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб та інше. Забороною державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, стосовно вищевказаних об`єктів нерухомості.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.08.2024 року вказане клопотання старшого слідчого задоволено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на вищевказане майно, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів цілком достатньо для підтвердження наявності підстав накладення арешту на майно.

Прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження висновку про відповідність майна ознакам речових доказів.

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор зазначив обставини вчинення кримінального правопорушення та надав достатню на його думку кількість доказів, що підтверджують необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, всупереч доводам представника.

Вказана позиція сторони обвинувачення логічно узгоджується з фактичними обставинами кримінальних проваджень та попередньою кваліфікацією вчинених кримінально-протиправних діянь.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси фізичної особи з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено його відповідність ознакам ст. 98 КПК України. Вказане в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного посилання апелянта на те, що стороною обвинувачення не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки слідчим надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що вищезазначене майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України. Вказане свідчить про правомірність висновку слідчого судді про необхідність накладення такого виду обтяження як арешт майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу представника, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376,395,404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003004 від 19.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України та накладено арешт на нежилі приміщення VIII поверху (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), що за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, загальною площею 1114 кв. м, які на праві власності зареєстровані за Приватною компанією з обмеженою у розмірі акцій відповідальністю «Бевало Інвестментс Лімітед», із забороною посадовим та службовим особам ДП «Сетам» (), a також усім їхнім територіальним підрозділам, будь-яким органам Державної виконавчої служби України та/або будь-яким приватним виконавцям, у тому числі, але не виключно, Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13) вчиняти будь-які дії спрямовані на реалізацію зазначеного вище майна. Забороною відчужувати та будь-яким іншим чином розпоряджатися таким нерухомим майном, у тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб та інше. Забороною державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, стосовно вищевказаних об`єктів нерухомості, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «ФК «Толкфін» - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4