справа № 208/4132/25
провадження № 1-кс/208/1404/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 7 клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянки України, раніше не судимої, не одруженої, на утриманні неповнолітніх дітей не маючої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

03.04.2025 до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшло вказане клопотання.

В обґрунтування клопотання, слідчий зазначив, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 149 КК України внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 від 19.03.2025.

Так, слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що на початку травня 2024 ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (точний час під час слідства не встановлений), виник спільний злочинний умисел, направлений на вербування, переміщення людей, з метою сексуальної експлуатації з використанням обману, уразливого стану та примусу осіб, щодо неповнолітніх за попередньою змовою групою осіб. З метою реалізації вказаного умислу ОСОБА_8 , діючи за спільним планом розробленим разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , зателефонував ОСОБА_10 , з якою познайомився на початку лютого 2024 на інтернет сайті знайомств. В подальшому, ОСОБА_8 усвідомлюючи, що остання перебуває в уразливому стані, внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин, достеменно знаючи її вік, повідомив їй про можливість працевлаштування повією.

На наступний день ОСОБА_8 разом із ОСОБА_4 під`їхав до ОСОБА_10 за її місцем проживання та під час розмови між ними трьома ОСОБА_10 було запропоновано роботу, яка полягала в наданні сексуальних послуг чоловікам за грошову винагороду, при цьому від неї приховали дійсні відомості про вид та характер майбутньої діяльності, пов`язаної із наданням послуг сексуального характеру. При цьому ОСОБА_11 було обіцяно високі прибутки та забезпечення безкоштовним житлом для проживання та надання в ньому сексуальних послуг.

Слідчий зазначає, що в подальшому ОСОБА_4 сказала, щоб ОСОБА_8 відвіз їх до квартири, яка розташована по АДРЕСА_2 , де під час спілкування між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , остання, діючи згідно заздалегідь розробленому плану спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , домоглася згоди ОСОБА_10 на вказану роботу, чим здійснила вербування з використанням обману та уразливого стану (вік потерпілої, скрутне матеріальне становище, вимушене переселення, збіг тяжких особистих, сімейних та інших обставин) з метою її сексуальної експлуатації.

Після чого, а саме, отримання згоди ОСОБА_10 , ОСОБА_8 перемістив її автомобілем до орендованої квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , з метою подальшої сексуальної експлуатації.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний намір на сексуальну експлуатацію, приблизно в середині липня 2024 року, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виконуючи вказівку останніх, на автомобілі, привіз ОСОБА_10 до буд. АДРЕСА_4 , в якому знаходились ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які у цей час вживали спиртні напої та надалі, використовуючи погрози та примус, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 сказали ОСОБА_10 надати послуги сексуального характеру ОСОБА_14 безоплатно у вигляді «подарунку», на що ОСОБА_10 , почувши погрози від ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , у зв`язку з побоюванням за своє життя та здоров`я, вимушена була погодитись та надала сексуальну послугу ОСОБА_14 безоплатно.

З огляду на наведене, слідчий зазначає, що для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у слідства виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 виключено у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної строком на 60 діб з визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме тим, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.

ІІ. Позиції учасників у судовому засіданні

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 щодо задоволення вказаного клопотання заперечили, та зазначили, що відносно підозрюваної вже діє запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту у основному кримінальному провадженні № 0000356 від 01.05.2024, у якому ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України. Зокрема, захисник зазначив, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.02.2025 до підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000356 від 01.05.2024 вже застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці та на його підзахисну покладено обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця постійного проживання; не залишати місце постійного проживання цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду, що в цілому нівелює усі ризики у даному кримінальному провадженні, яке, на думку захисника, є штучно виділеним 19.03.2025 з основного, яке розслідується з 01.05.2024, та суперечить основним положенням ст. 2 КПК України щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, оскільки органу досудового розслідування достеменно відомо, що в разі порушення ОСОБА_4 визначених слідчим суддею обов`язків до неї може бути застосовано більш жорсткий захід кримінального провадження.

Також захисник зазначив, що ОСОБА_4 вже обраний запобіжний захід жодного разу не порушувався та не порушується, а тому і підстав для задоволення вказаного клопотання немає. Окремо захисник зазначив що ухвала слідчого судді від 27.02.2025 була залишена без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31.03.2025 і у даній справі апеляційним судом вже було надано оцінку щодо ризиків за підозрою у вчинені кримінального правопорушення за ч. 2 ст.149 КК України, оскільки події, покладені в обґрунтування нової підозри, є складовим фактичних обставин справи, які покладені у первинну підозру ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 303 КК України, та ці обставини мали місце на час оголошення ОСОБА_4 вказаної первинної підозри.

ІІІ. Положення закону, якими керувалася слідча суддя при постановленні ухвали

Згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК).

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують детектив та прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 1 ст. 12 КПК під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 (ч. 1 ст. 183 КПК).

Відповідно до вимог ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

IV. Установлені слідчим суддею обставини, мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

СУ ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000356 від 01.05.2024, відповідно до якого ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбачених ч. 3 ст. 303 КК України

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.02.2025 до підозрюваної ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000356 від 01.05.2024 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці та покладено наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця постійного проживання; не залишати місце постійного проживання цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду. Контроль за виконанням ухвали покладено на старшого слідчого СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 .

Згідно постанови прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 від 19.03.2025 з кримінального провадження № 0000356 від 01.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 303, ч. 2 ст. 149 КК України, у зв`язку із виниклою необхідністю, виділено матеріали кримінального провадження, що стосується вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 149 КК України та 19.03.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201.

29.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

31.03.2025 Дніпропетровським апеляційним судом постановлено ухвалу про залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.02.2025, якою підозрюваній ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000356 від 01.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту та ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.02.2025 залишено без змін.

Тобто, слідчий, за погодженням із прокурором із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 звернувся до суду через «електронний суд» 02.04.2025, лише після того, як 31.03.2025 апеляційним судом залишено без змін ухвалу слідчого судді від 27.02.2025 про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, в той час як повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України було вручено 29.03.2025, що є неприпустимим, оскільки утворює суперечності в діях слідчого судді при перевірці обґрунтованості нової підозри та наявності ризиків, перетворюючи стадію розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу на фактичний перегляд судового рішення апеляційного суду та слідчого судді, які вже надали оцінку процесуальній поведінці підозрюваної.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно із усталеною судовою практикою, яка обґрунтовується рішеннями Європейського суду з прав людини (у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 та у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Саме з огляду на таке розуміння обґрунтованості підозри слідчий суддя вирішував це клопотання, та дійшов висновку про те, що описана у клопотанні фабула, в сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, свідчать про суперечності щодо наявність у діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.

Так, на підтвердження обґрунтованості повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України органом досудового розслідування надані такі докази:

1)протокол допиту потерпілої ОСОБА_10 від 20.03.2025, в якому зазначено, що остання бажає давати показання українською мовою та викладати їх під запис, однак слідчим ГУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 такі викладено іноземною мовою. Слідчий суддя звертає увагу, що потерпіла при ознайомлені із змістом цього протоколу власноручно у присутності законного представника зазначила, що з її слів записано вірно нею прочитано, тобто потерпіла володіє українською мовою і підстави викладення слідчим її пояснень іноземною мовою у протоколі не зазначено, що унеможливлює прийняття цього протоколу як належного та допустимого доказу, оскільки такий складено із істотним порушенням ч. 1 ст. 29 КПК України, якою регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою.

2)протокол допиту потерпілої ОСОБА_15 від 25.02.2025, в якому зазначено, що остання бажає давати показання російською мовою та викладати їх під запис, однак в порушення до ч.3 ст.29 КПК України, слідчим не забезпечено потерпілій послуги перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом, та в подальшому зазначений протокол складено із порушенням ч. 1 ст. 29 КПК України, що унеможливлює оцінити цей протокол як належний та допустимий доказ.

3)протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_10 від 01.03.2025, в якому зазначено, що остання бажає давати показання російською мовою та викладати їх під запис, однак в порушення до ч.3 ст.29 КПК України, слідчий не забезпечив свідку перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом, та в подальшому зазначений протокол складено із порушенням ч. 1 ст. 29 КПК України, що унеможливлює оцінити цей протокол як належний та допустимий доказ.

4)протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_16 від 01.03.2025, в якому зазначено, що остання бажає давати показання російською мовою та викладати їх під запис, однак в порушення до ч.3 ст.29 КПК України, слідчий не забезпечив свідку перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом, та в подальшому зазначений протокол складено із істотним порушенням ч. 1 ст. 29 КПК України, що унеможливлює оцінити цей протокол як належний та допустимий доказ.

5)протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 09.10.2024 до якого долучено стенограму до протоколу іноземною мовою;

6)протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_16 від 10.10.2024 до якого долучено стенограму до протоколу іноземною мовою;

7)протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 15.10.2024 до якого долучено стенограму до протоколу іноземною мовою;

8)протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 03.11.2024, складеного іноземною мовою;

9)протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 12.11.2024, складеного іноземною мовою;

10)протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 12.11.2024, складеного іноземною мовою;

11)протокол допиту свідка ОСОБА_20 від 03.12.2024, складеного іноземною мовою;

12)протокол допиту свідка ОСОБА_21 від 20.12. 2024, складеного іноземною мовою;

13)протокол проведення слідчого експерименту від 25.02.2025, складеного іноземною мовою;

14)протокол допиту свідка ОСОБА_22 від 01.03.2025, складеного іноземною мовою;

15)протокол допиту свідка ОСОБА_23 від 01.03.2025, складеного іноземною мовою;

16)протокол допиту свідка ОСОБА_21 від 01.03.2025, складеного іноземною мовою;

17)протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 10.03.2025, складеного іноземною мовою;

18)протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 11.03.2025, складеного іноземною мовою;

19)протокол проведення слідчого експерименту від 16.10.2024 складеного іноземною мовою;

20)протокол проведення слідчого експерименту від 30.10.2024 складеного іноземною мовою;

21)протоколи проведення слідчих експериментів від 02.03.2025, складених іноземною мовою;

22)протоколи проведення слідчого експерименту від 07.03.2025, складеного іноземною мовою;

23)протокол проведення слідчого експерименту від 11.03.2025, складеного іноземною мовою;

Надаючи оцінку належності та допустимості цих доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_4 слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Також ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Основного Закону України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Частиною 1 ст. 29 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Тобто згідно з Конституцією України, КПК України і зазначеними законами України органи досудового розслідування, прокуратура та суд як державні органи, а також їх посадові особи при здійсненні своїх повноважень і в інших публічних сферах суспільного життя, зобов`язані використовувати лише державну мову. Це також стосується і прийняття до розгляду документів, складених лише українською мовою.

Викладене узгоджується, зокрема, з Рішенням Конституційного Суду України від 22.04.2008 № 8-рп/2008, відповідно до якого види судочинства (конституційне, адміністративне, господарське, кримінальне та цивільне) є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.

Однак, передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання документів українською мовою не є перешкодою у доступі до правосуддя та не звужує права учасників провадження за мовною ознакою, оскільки процесуальним законодавством гарантовано право учасників провадження щодо користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють.

Так, право користуватися рідною мовою або іншою мовою, якою особа володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача, зокрема і безоплатно, передбачено і для потерпілого; цивільного позивача; представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; свідка; особи, стосовно якої розглядається питання про видачу (екстрадицію); особи, до якої застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт; особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою до прийняття рішення про її видачу (екстрадицію); особи, якої стосується прохання Міжнародного кримінального суду чи надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу (п. 9 ч. 1 ст. 56, ч. 3 ст. 61; п. 11 ч. 3 ст. 641, п. 4 ч. 1 ст. 66, ч. 2 ст. 581, ч. 8 ст. 583, частини 5, 14 ст. 584, ч. 4 ст. 585, п. 2 ч. 2 ст. 627, пункти 1, 9 ч. 4 ст. 627 КПК).

Очевидно, що особа, яка неповною мірою розуміє мову судочинства і, відповідно, те, що саме відбувається у кримінальному процесі, неспроможна захистити свої права та інтереси законним шляхом.

Тому право осіб (які набули статусу певного учасника судового провадження) на користування в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють, є беззаперечним і воно кореспондує обов`язок слідчого забезпечити реалізацію такого права, у тому числі за необхідності скористатися послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК.

Така реалізація відбувається шляхом залучення перекладача на стадії досудового слідства за рішенням слідчого, прокурора.

Залучений у провадженні перекладач має виконувати всі свої обов`язки, визначені ч. 2 ст. 68 КПК, зокрема і здійснювати повний і правильний переклад пояснень, показань або документів, які надаються іншими учасниками провадження.

Відповідно, реалізуючи своє право на користування рідною мовою або мовою, якою володіють, інші особи кримінального провадження вправі звертатися до слідчого по допомогу для перекладу документів, які готуються на розгляд слідчого судді.

Переклад таких документів надає можливість слідчому судді з`ясувати наявність в особи, яка звертається, прав на таке звернення, а також перевірити дотримання передбачених КПК вимог щодо змісту документа і його додатків, зокрема, у даному випадку оцінити покази свідків та потерпілих, зазначених у протоколах допиту при вирішень клопотань, як заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому процесуальним законодавством не передбачено залучення перекладача для перекладу саме слідчому судді процесуальних документів, переданих на його розгляд, складених недержавною мовою органами досудового розслідування.

До того ж для прийняття законного та обґрунтованого рішення за наслідками клопотання про застосування запобіжного заходу у кримінальному проваджені слідчий суддя позбавлений можливості постановляти процесуальні рішення, у тому числі щодо залучення перекладача для перекладу документів поданих слідчим.

За таких обставин, виходячи із системного аналізу положень Конституції України (ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92), КПК, Законів України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (ст. 12), «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25.04.2019 № 2704-VIII (ст. 1, ч. 6 ст. 13, частин 1, 2 ст. 14), документи, за результатами перевірки та/або розгляду яких розпочинається судовий контроль на стадії досудового розслідування, провадження мають бути викладені українською мовою (в перекладі на українську мову).

За таких обставин, а саме, що вищеперераховані процесуальні документи викладені слідчим викладені іноземною мовою слідчий суддя позбавлений можливості у повному обсязі оцінити докази на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , оскільки ті докази, на які посилався прокурор у судовому засіданні, всупереч вимог КПК України щодо їх викладу українською мовою чи в перекладі на державну мову, надані іноземною мовою.

Тобто викладення процесуальних документів старшим слідчим СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 іноземною мовою створили перешкоди у виконанні слідчим суддею своїх обов`язків, визначених процесуальним законом та позбавило слідчого суддю можливості зрозуміти їх зміст і визначитися щодо прийняття чи не прийняття до розгляду вказаних документів.

Щодо інших доказів, на підтвердження обґрунтування підозри слідчим до клопотання долучено:

1)копію протоколу огляду речей та документів від 10.10.2024, в якому не відображено відомостей щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України;

2)копію протоколу огляду речей та документів від 11.10.2024, в якому відображено відомості щодо втягнення свідка ОСОБА_16 в заняття проституцією, а саме листування, фотознімки та скріншоти, які цитуються у змісті протоколу. Зокрема, вказаний протокол містить відомості про листування ОСОБА_10 з контактом, який належить дівчині на ім`я ОСОБА_24 . Однак, зі змісту протоколу огляду речей та документів від 11.10.2024, не вбачається інформації щодо вчинення ОСОБА_4 злочину, відображеного в диспозиції ч.2 ст.149 КК України;

3)копію протоколу огляду речей та документів від 16.10.2024, згідно якого було оглянуто флеш-носій Verbatium, який упаковано до сейф-пакету PSP 3145579 та на якому міститься відеозапис із назвою VJRB4880. Проведеним оглядом встановлено факт нанесення ударів ОСОБА_15 іншим підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та факт здійснення фізичного примусу відносно ОСОБА_15 ОСОБА_25 , що не може свідчити про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення;

4)копію протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 23.09.2024, згідно якого о 18:08 год. 22.09.2024 ОСОБА_26 здійснює телефонний дзвінок на особистий номер ОСОБА_4 нібито з метою замовлення дівчини-повії для надання сексуальних послуг. Під час розмови ОСОБА_4 надає номер телефону адміністратора, в якої можна дізнатись інформацію про надання сексуальних послуг. Однак, протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 23.09.2024 не містить інформації, яка могла б свідчити про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого диспозицією ч.2 ст.149 КК України;

5)копію протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 09.10.2024, згідно якого о 18:11 год. 09.10.2024 ОСОБА_27 здійснює телефонний дзвінок на особистий номер телефону ОСОБА_4 для замовлення особи жіночої статі для надання нею послуг сексуального характеру. Під час спілкування ОСОБА_4 надає номер телефону адміністратора на ім`я ОСОБА_28 , у якої ОСОБА_27 може дізнатися всю необхідну інформацію. Вказані у протоколі відомості не свідчать про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України;

6)копію висновку експерта №212 від 28.11.2024, згідно якого при зверненні на станцію швидкої медичної допомоги у ОСОБА_15 виявлені підшкірна гематома, садно тім`яної ділянки голови, утворились не менше ніж від двох травматичних впливів тупого предмету (предметів). Однак з вказаного висновку неможливо встановити причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, інкримінованого саме їй.

Слідчий суддя зазначає, що надані органом досудового слідства інші докази на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_4 не приймаються до уваги, оскільки такі не містять фактичних обставин кримінального правопорушення, інкримінованого саме їй з огляду на диспозицію ч. 2 ст. 149 КК України, якою встановлено кримінальну відповідальність за торгівлю людьми, а так само вербування, переміщення, переховування, передачу або одержання людини, вчинене з метою експлуатації, з використанням примусу, викрадення, обману, шантажу, матеріальної чи іншої залежності потерпілого, його уразливого стану або підкупу третьої особи, яка контролює потерпілого, для отримання згоди на його експлуатацію, вчинення щодо неповнолітнього або щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням службового становища, або поєднані з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого чи його близьких, або з погрозою застосування такого насильства.

Зокрема, органом досудового розслідування не надано у достатньому обсязі належних та допустимих доказів щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення вказаних дій з використанням примусу, викрадення, обману, шантажу, матеріальної чи іншої залежності потерпілих.

Отже, оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що досліджених матеріалів недостатньо для того, щоб в межах судового контролю, який наразі здійснюється, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Щодо існування ризиків

Прокурор, наполягаючи на застосуванні до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, окрім обґрунтованості підозри останньої у вчиненні кримінального правопорушення, вказує також на існування ризиків, які дають підстави вважати, що підозрювана може: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; (2) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; (3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (4) вчиняти інші кримінальні правопорушення.

На переконання слідчого судді, ризики, що дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Оскільки на час розгляду даного клопотання слідчим матеріалами клопотання не доведено обґрунтованість підозри, а прокурором у судовому засіданні не було надано слідчому судді інших належних та допустимих доказів, відеозапису до протоколів слідчих експериментів, протоколів допиту свідків, відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України огляду в судовому засіданні, та інші відповідні клопотання прокурором не заявлялись, слідчий суддя позбавлений можливості встановити та перевірити існування визначених слідчим ризиків.

З огляду на вищенаведене у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 176-179, 182 184, 193, 194, 196, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

у задоволені клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду підозрюваним, його захисником, прокурором протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 08.04.2025 о 16:50 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1