Справа № 130/1270/24
Провадження №11-кп/801/324/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

представника потерпілої адвоката - ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_11 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч. 2 ст. 146, ч.2 ст. 152, ч.3 ст. 152 КК України,

установив:

У провадженні Вінницького апеляційного суду перебувають апеляційні скарги прокурора, потерпілої ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 грудня 2024 року, яким визнано винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч. 2 ст. 146, ч.2 ст. 152, ч.3 ст. 152 КК України,

Оскаржуваним вироком запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою - залишено без змін, продовживши його до вступу вироку в законну силу, але не більше 60 днів до 14 лютого 2025 року.

З огляду на це, до початку судового розгляду прокурор ОСОБА_11 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , мотивуючи його тим, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч. 2 ст. 146, ч.2 ст. 152, ч.3 ст. 152 КК України, у кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України. На переконання прокурора, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав вказане клопотання, просив його задовольнити та продовжити обвинуваченому строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, вказав, що наявні ризики не підтверджуються доказами, а тому є надуманими.

Обвинувачений ОСОБА_8 поклався на розсуд суду щодо задоволення клопотання прокурора.

Потерпіла ОСОБА_10 підтримала позицію захисника обвинуваченого.

Представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 підтримала клопотання прокурора, просила його задовольнити та продовжити обвинуваченому строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно з ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Крім того, розглядаючи питання про продовження строку запобіжного заходу в виді тримання під вартою, суд для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Аналізуючи зміст заявленого прокурором клопотання, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 не зменшилися.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний, обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Таким чином, доводи захисника про недоведеність продовження існування ризиків та відсутність доказів на їх підтвердження безпідставні.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч. 2 ст. 146 КК України, а також кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 152, ч.3 ст. 152 КК України, санкцією яких передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, він ніде непрацює, неодружений, утриманців не має, раніше неодноразово судимий, востаннє 12.12.2019 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений умовно достроково, що свідчить про схильність обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень та наявність ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень, апеляційний розгляд ще не розпочатий, а тому є ризики незаконного впливу на свідків та потерпілих, а також переховування від суду та продовження чи повторення протиправної поведінки.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено. Окрім того, апеляційний суд ураховує, що матеріали кримінального провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Ураховуючи вищезазначене, оцінюючи суспільний інтерес, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості, колегія суддів вважає, що з метою попередження ризиків, передбачених ст.177 КПК України, клопотання прокурора підлягає до задоволення, а дія запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовженню до завершення апеляційного перегляду вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 грудня 2024 року.

Керуючись ст.ст.177, 183, 197, 331, 405, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

ухвалив:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч. 2 ст. 146, ч.2 ст. 152, ч.3 ст. 152 КК України, до завершення апеляційного розгляду.

Апеляційний розгляд відкласти на 13 год. 00 хв. 03.03.2025.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4