СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/706/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
за участю секретаря -ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000066 від 26.09.2024 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. москва, рф, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

02.07.2020 Радомишльським районним судом Житомирської області за ст. 126-1, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.08.2023 звільненого умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 1 день, -

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 не маючи посвідчення водія, яке знаходиться в офіційному обороті на території України, вступив в злочинну змову з невстановленою органом досудового розслідування особою, до якої звернувся з проханням посприяти скорішому отриманню ним вказаного офіційного документу, без складання іспитів у сервісних центрах МВС України. Коли невстановлена досудовим розслідуванням особа погодилась допомогти ОСОБА_3 , то останній, з метою виконання свого злочинного умислу, в невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, надав вказаній невстановленій особі власну фотокартку та свої анкетні дані для виготовлення бланку посвідчення водія, яке видається у встановленому законом порядку та надає право керувати автомобілем.

Після цього, невстановлена особа, знаходячись в невстановленому місці, в невстановлений час, виготовила підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 28.08.2024, видане нібито ТСЦ № 1242 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке в подальшому було передано останньому засобами поштового зв`язку.

Таким чином, ОСОБА_3 достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1994 року №340 (зі змінами) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке відповідно до п.п. 2.1 а) та 2.4 Правил дорожнього руху України (які діють з 01.01.2002 року зі змінами) водій повинен мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського, залишив дане посвідчення в себе, та в подальшому почав його використовувати для можливості керувати транспортними засобами.

Крім цього, ОСОБА_3 23.09.2024, приблизно о 21.05 годин, керуючи автомобілем марки «BMW 316», реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Зодчих, 30, у м. Києві, був зупинений працівниками поліції УПП у м. Києві ДПП.

Далі ОСОБА_3 , на законну вимогу працівників поліції УПП у м. Києві ДПП надати документи, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 28.08.2024, видане на його ім`я, є підробленим, та не маючи права керувати автомобілем, використав його, для пред`явлення поліцейському ляк документу який посвідчує його особу та надає йому право керувати автомобілем.

Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів № СЕ-19/111-24/56601-ДД від 03.10.2024, надане на експертизу посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 від 28.08.2024 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, щиро розкаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів до справі.

Аналізуючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена, а кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України вірна, оскільки він за попередньою змовою групою осіб вчинив підроблення посвідчення, яке видається установою, та надає права, з метою його використання; та використав завідомо підроблений документ.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків та не тяжких злочинів, обставини скоєння кримінальних правопорушень, враховує особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, судимий, вчинив кримінальні правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, не працює, одружений, його відношення до скоєного. Згідно ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття. Згідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання останнього, судом не встановлено.

Також суд враховує вимоги ч. 1 ст. 70 КК України, відповідно до якої при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді обмеження волі.

Крім того, оскільки ОСОБА_3 вчинив дане кримінальне правопорушення після застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 02.07.2020 протягом невідбутої частини покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_3 із застосуванням ч. 4 ст. 81 КК України та призначення остаточного покарання за сукупністю вироків за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно п. 26 пп. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі та була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, при призначенні покарання за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, покарання за даним вироком у виді обмеження волі, у відповідності до вимог ст. 72 ч. 1 п. 1 пп. «б» КК України, ОСОБА_3 слід перевести в більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також, відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України підлягає стягненню із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави вартість проведення експертизи № СЕ-19/111-24/56601-ДД від 03.10.2024, що становить 2387 гривень 70 копійок.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України і призначити покарання:

- за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч. 4 ст.358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченому ОСОБА_3 призначити остаточне покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 81, ч. 1 ст. 71, п. 1 ч. 1 ст.72 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 02.07.2020 та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід - у вигляді тримання під вартою обраний відносно ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з 28.03.2025 включно.

Стягнути з ОСОБА_3 вартість проведення експертизи, що становить 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 (сімдесят) копійок на користь держави.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

- DVD-R диск та підроблене посвідчення водія - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1