Справа № 585/1465/24
Номер провадження 1-кп/585/371/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000989 від 06.12.2023року, відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мєждурєчєнськ, рф, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі;

-вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.06.2023 року за ч. 1 ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин;

-вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22.11.2023 року за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ст. 69, ч. 1 ст. 162, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді виправних робіт строком на 1 (один) рік із відрахуванням в дохід держави 10% заробітку; ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.10.2024 року звільненого від відбування покарання, призначеного вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2023 року у виді у виді одного року виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 10 % заробітку, у зв`язку із проходженням військової служби за мобілізацією,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 , будучи особою, яку протягом року неодноразово піддано адміністративному стягненню зач. 2 ст. 173-2 КУпАП, належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

ОСОБА_7 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї дружини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виразилось у формі втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втрати позитивних емоцій, негативних переживань, тощо.

Так,16.02.2023 близько 18:00 ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у ході якої ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого було завдано шкоди психологічному здоров`ю потерпілої.

За вказані дії постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.02.2023 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Крім, того, ОСОБА_3 27.04.2023 близько 09:30, перебуваючи за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив домашнє насильство- сварку зі своєю дружиною ОСОБА_6 , у ході якої ображав її грубою нецензурною лайкою, образливими словами, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої.

За вказані дії постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04.05.2023 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_3 19.11.2023 близько 21:00, перебуваючи за місцем проживання, а саме по АДРЕСА_1 вчинив сварку зі своєю дружиною - ОСОБА_6 , в ході якої виражався в її адресу грубою нецензурною лайкою, внаслідок чого було завдано шкоди психологічному здоров`ю потерпілої.

За вказані дії постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28.11.2023 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 536 (п`ятсот тридцяти шести) гривень.

Однак, не зробивши належних висновків, ОСОБА_3 , якого будучи особою, яку протягом року тричі піддано адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, 05.12.2023 близько 22:00 перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння за місцем мешкання по АДРЕСА_1 , вчинив словесну сварку із дружиною ОСОБА_6 , в ході якої висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, ображав її честь та гідність, погрожував вибиттям дверей за допомогою сокири, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю.

Згідно висновка експерта № 1878 від 11.03.2024за результатами проведення судової психологічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000989 від 06.12.2023:

- у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають місце зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок дій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

- Ситуація, що досліджується справою, є психотравмувальною для особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та їй завдані психологічні (на моральному рівні) та фізичні страждання.

- Емоційний стан фрустрованості, стресу та психологічної регресії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться у причинному зв`язку з діями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно неї.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_3 усвідомлював їх суспільно-небезпечний характер, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто вчинив злочин із прямим умислом.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні за ст. 126-1 КК України визнав повністю, вважав за можливе обмежити обсяг дослідження доказів та фактичних обставин справи його допитом та дослідженням характеризуючих матеріалів щодо його особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за кримінальними правопорушеннями та наслідків, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, надав суду показання про те, що він дійсно протягом 2023 року неодноразово притягувався судом до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із тим, що вчиняв психологічне насильство у родині щодо своєї дружини. Такі дії він вчиняв тому, що на той час не мав офіційного працевлаштування, займався підробітками, де йому увесь час пропонували вживати після виконаної роботи алкоголь, а у стані алкогольного сп`яніння з-за цього вдома виникли сварки, він лаявся на свою дружину нецензурно та погрожував їй, виганяв із дому. Дружина при цьому перебувала у залежному від нього становищі, оскільки на той час не працювала, здійснювала догляд за домашнім господарством та дітьми.

У вчиненому ОСОБА_3 щиро розкаявся та пояснив суду, що зробив висновки із своєї колишньої поведінки, надалі буде уникати провокуючих факторів, а тому просив при призначенні йому покарання розглянути суд можливість не застосовувати покарання у виді реального обмеження або позбавлення волі, пробаційного нагляду тощо, оскільки він суттєво змінив свій життєвий устрій та навів лад у родині, примирився із дружиною та має із нею добрі стосунки, належно утримує родину матеріально. Насьогодні він є діючим військовослужбовцем, мобілізувався до лав ЗСУ у червні 2024 року, однак зараз проходить лікування вдома амбулаторно у зв`язку із отриманням тяжкої травми та контузії, після лікування має повернутись до місця дислокації ВЧ, а призначення реального покарання унеможливить виконання ним військового обов`язку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ст. 126-1 КК України як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань.

Так, відповідно до ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, та інших обставин, що впливають на призначення покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Виходячи із встановлених обставин, обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином за класифікацією ст. 12 КК України, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, мотивацію такого злочину та дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак на даний час є діючим військовослужбовцем, що мобілізований під час воєнного стану, виконуючи бойові завдання отримав поранення та контузію, зараз проходить лікування, після чого має відбути до місця несення служби, одружений, належно утримує родину, змінив відношення у сім`ї та не допускає проявів минулої негативної поведінки, із дружиною примирився, під наглядом у лікаря - нарколога або психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується незадовільно, однак ці дані викладено документом від 01.02.2024 р., тобто до мобілізації обвинуваченого до ЗСУ.

У відповідності до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, яка пом`якшують покарання обвинуваченого, слід визнати його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також фактична, а не формальна зміна обстановки, внаслідок якої обвинувачений реально змінив свій уклад життя, поведінку у родині, виконує свій громадянський обов`язок по захисту Батьківщини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого - судом не встановлено.

З урахуванням наведеного суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу винного, наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а саме щирого каяття обвинуваченого, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та інші обставини справи, а саме те, що обвинувачений змінив свій уклад життя, поведінку у родині, виконує свій громадянський обов`язок по захисту Батьківщини, дійшов висновку, про можливість призначити основне покарання на підставі ч.1 ст. 69 КК України, шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 126-1 КК України за це кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу.

Саме таке покарання, на переконання суду, є співмірним та пропорційним для обвинуваченого, виходячи із правових позиції, неодноразово висловлених Європейським Судом з прав людини у своїх рішеннях, зокрема щодо того, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним, а для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся, судові витрати підлягають стягненню з винної особи на користь держави.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 374, 395, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень 00 копійок.

Запобіжні заходи, заходи забезпечення кримінального провадження, судові витрати у провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Роменського міськрайонного суду Сумської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1