Справа № 545/200/25
Провадження № 1-в/545/54/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2025 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника колонії: ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні 2 неповнолітні дитини, раніше не судимого,

засудженого: 30.04.2024 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ст. 336, 69 ч.1, 72 КК України до 1 року позбавлення волі, зарахувати з 26.10.2023 по 30.10.2023 року, -

встановив:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 в кому останній посилається на те, що він відбув 1/2 частини свого покарання.

Засуджений клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджений за весь період відбування покарання не має жодного стягнення та заохочення, а отже клопотання є передчасним.

Представник адміністрації підтримав думку прокурора.

Врахувавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення , виходячи з такого.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Засуджений ОСОБА_5 до державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» прибув 24.07.2024 року. Працевлаштований в майстерні установи. До праці відноситься сумлінно, норму виробітку виконує.

В теперішній час характеризується позитивно. За час відбування покарання не має жодного стягнення та заохочення.

У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими позитивної спрямованості.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Утримує в чистоті та порядку спальне місце і при ліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбало ставиться до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. До виконання передбаченим законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від покарання суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, однак засуджений за весь час відбування покарання не має заохочень.

Таким чином, перевіривши доводи викладені в клопотанні, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що за весь час відбування покарання засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України.

З наведеного убачається, що на даний час засуджений не досяг необхідного ступеня виправлення та не довів своє виправлення, а тому не має впевненості в свідомому відновленні в соціальному статусі, як повноправного члена суспільства та готовності до самокерованої правослухняної поведінки, а отже клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1