Провадження № 1-кс/947/2292/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000551 від 27.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН РОЗСЛІДУВАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Слідчим відділом Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000551від 27.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.04.2024 до ЧЧ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява голови правління ОСББ «Корольова 116» (код ЄРДПОУ-40598302) ОСОБА_5 , про те що невстановлені особи шахрайським шляхом заволодіти об`єктом нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала га праві приватної власності ОСОБА_6 .

В ході досудового розслідування та з допиту свідка ОСОБА_5 , встановлено, що з 2019 року він є головою правління ОСББ «Королева 116», яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ак.Корольова, 116. Також у цьому будинку він проживає з 2001 року. Членом ОСББ є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 він востаннє бачив у літню пору 2020 року. ОСОБА_6 за цією адресою проживав самостійно. До 2020 року ОСОБА_6 проживав на дачі, яка, як він пояснював, розташована в с. Алтестово Одеської області і з`являвся в цій квартирі раз на два тижні. Після 2020 року ОСОБА_6 перестав взагалі з`являтися на адресу: АДРЕСА_1 , проте знайомі повідомили, що бачили ОСОБА_6 у м. Одесі та він проживає в якихось гаражах на вул.Авдєєва-Чорноморського у м.Одесі. З 2020 року до теперішнього часу у ОСОБА_6 утворилася заборгованість із комунальних послуг у розмірі понад 11 тисяч гривень. До 2019 року ОСОБА_6 платив комунальні послуги після того, як він з ним кілька разів лаявся. ОСОБА_6 пояснював, що він не живе за цією адресою та платити не збирається, проте після переконань оплачував комунальні послуги. ОСОБА_6 був пенсіонером. У ОСОБА_6 був мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , яким раніше він дзвонив, проте потім цей телефон перестав працювати, в якому році це сталося не пам`ятає. 02.04.2023 року йому хтось із сусідів сказав, що незнайомі люди розкрили квартиру АДРЕСА_2 та вивозять речі, меблі. Він підійшов і побачив жінку, яка всім розпоряджалася і запитав, що відбувається, на що вона представилася ОСОБА_7 і пояснила, що вона працює в агентстві нерухомості, назва на кшталт «Південний захід» і пояснила, що вона є представником дочки ОСОБА_6 , яка проживає в США та за її розпорядженням вивозять речі та меблі. Він сказав ОСОБА_8 , що напише заяву в поліцію, що незаконно розкрили вхідні двері в цю квартиру і проникли. ОСОБА_9 дала йому свої номери телефонів НОМЕР_2 , НОМЕР_3 . ОСОБА_9 з номера НОМЕР_2 на його номер телефону з месенджера «Вотсап» скинула фотографію свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_6 . ОСОБА_9 сказала, що надасть документ, який дає їй право представляти інтереси власника, на той час він не знав, що ОСОБА_6 помер. 21.12.2023 йому зателефонував чоловік та представився ОСОБА_10 та сказав, що він новий власник квартири АДРЕСА_2 та пояснив, що збирається робити ремонт у цій квартирі і йому необхідно відключити воду у трубах. ОСОБА_10 дзвонив йому з номера телефону - НОМЕР_4 . Він сказав, щоб ОСОБА_11 надав документи, що встановлюють право на дану квартиру, і пояснив, що по даній квартирі є заборгованість і до продажу даної квартири власник ОСОБА_6 мав сплатити заборгованість, після чого отримати у нього як голову довідку та після цього продати свою квартиру. ОСОБА_10 зі свого номера телефону НОМЕР_4 на його номер телефону НОМЕР_5 у месенджері «Вайбер» скинув фотографію договору купівлі-продажу даної квартири від 20.12.2023, а також фотографію чоловіка у віці, як він пояснив це був ОСОБА_6 власник квартири, який підписував цей договір у нотаріальній конторі. Оглянувши цю фотографію чоловіка, яку скинув у месенджер ОСОБА_10 він зрозумів, що це не власник квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , оскільки був схожий нього зовні. 27.01.2024 року він із заявою звернувся до ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області з проханням перевірки правильності операції купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та від співробітників поліції дізнався, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 як невідомий у гаражах на вул. Авдєєва-Чорноморського в м. Одесі, після чого був упізнаний якимсь його знайомим. Йому показали фотографію трупа і він упізнав у ньому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При посвідченні 20.12.2023 приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_12 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , який зареєстрований в реєстрі за №102 був наданий паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 17.02.1998 Київським РВ УМВС України в Одеській області.

24.09.2024 з ГУ ДМС в Одеській області тимчасовим доступом до речей та документів вилучена копія заяви про видачу паспорту серії НОМЕР_6 , виданий 17.02.1998 Київським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, фотографія в паспорті громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 17.02.1998 Київським РВ УМВС України в Одеській області, який був наданий 20.12.2023 приватному нотаріусу ОМНО ОСОБА_12 для посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та фотографія в копія заяви про видачу паспорту серії НОМЕР_6 , виданий 17.02.1998 Київським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відрізняються.

Таким чином, при посвідченні 20.12.2023 приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_12 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , який зареєстрований в реєстрі за №102 був наданий паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 17.02.1998 Київським РВ УМВС України в Одеській області з ознаками підробки.

Крім того, згідно даних бази ІТС ІПНП «Цунами» встановлено, що 15.11.2021 за адресою: АДРЕСА_4 виявлено труп невстановленого чоловіка, якого громадянин ОСОБА_13 впізнав як ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також згідно відповіді ГУ ПФУ в Одеській області від 17.05.2024 ОСОБА_6 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримував пенсію за віком по 30.06.2023. З 01.07.2023 виплату припинено у зв`язку з тривалим неотриманням пенсії через поштове відділення зв`язку.

На підставі викладеного можна зробити висновок про те, що ОСОБА_6 не міг бути присутнім 20.12.2023 під час укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 .

Згідно рапорту оперуповноваженого УСР в Одеській області ДСР НПУ до скоєння даного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_5 та згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить на праві приватної власності ОСОБА_15 , якій також причетний до шахрайського заволодіння об`єктом нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_6 , якій належав на праві приватної власності ОСОБА_16 та ОСОБА_17

04.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2025 за місцем мешкання ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_5 , було проведено обшук, в ході проведення якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «IPhone» моделі «14 pro MAX», ІМЕЙ: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 з сім-карткою з номером НОМЕР_9 .

06.02.2025 на підставі постанови слідчого вищевказане майно було визнано речовими доказами в рамках даного кримінального проваження.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ ПОДАНОГО ПРОКУРОРОМ КЛОПОТАННЯ:

В своєму клопотанні прокурор зазначає, що вилучений в процесі обшуку за місцем мешкання ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_5 мобільний телефон має істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню та має бути долучений до матеріалів кримінального провадження у якості речових доказів.

З урахуванням викладених обставин, на переконання слідчого є всі наявні підстави щодо накладення арешту на зазначене майно.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ В СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ:

Прокурор в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду клопотання про арешт майна, між тим, до суду скерував заяву про розгляд такого клопотання за його відстуності, зазначивши, що його вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Власник майна, будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду клопотання про арешт майна, в судове засідання не з`явився.

НОРМАТИВНО-ПРАВОВА ОСНОВА ПРИ ВИРІШЕННІ ЗАЯВЛЕНОГО КЛОПОТАННЯ:

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК України).

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 16 КПК України).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права (ст. 1 Протоколу №1 (1952 рік) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 10 ст. 170 КПК України).

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;перелік і види майна, що належить арештувати;документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу (ч. 2 ст. 171 КПК України).

ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Як вбачається з клопотання, слідчим відділом Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000551від 27.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190КК України.

В рамках означеного кримінального провадження 04.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2025 за місцем мешкання ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_5 було проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «IPhone» моделі «14 pro MAX», ІМЕЙ: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 з сім-карткою з номером НОМЕР_9 .

Так, слідчий у своєму клопотанні вказує, що мобільний телефон має істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню та має бути долучений до матеріалів кримінального провадження у якості речових доказів.

Слідчий суддя зазначає, що на теперішній час, з огляду на зміст поданого слідчим клопотання слід зазначити, що воно не містить ані будь-яких документів, якими б підтверджувалося доказове значення вилученого майна, ані власне відповідного обґрунтування, в зв`язку з чим сторона обвинувачення в цілому прийшла до переконання про їх доказове значення у кримінальному провадженні.

Фактично, наразі слідчий суддя лише може припустити, що клопотання слідчого зводиться до того, що таке клопотання подано з метою вивчення вилученого мобільного телефону та отримання інформації, яка самостійно або в сукупності має доказове значення для даного злочину.

При цьому, будь-яке логічне, обґрунтоване та аргументоване, а не попросту формальне, шляхом цитування відповідних законодавчих положень пояснення слідчого про мету, підстави та завдання арешту майна у такому клопотанні відсутні.

Так, слідчий суддя також звертає увагу, що значене майно було вилучено 04.02.2025, й, на думку слідчого судді, у сторони обвинувачення було вдосталь процесуального часу для дослідження такого майна, зокрема, як мінімум призначення відповідних експертних досліджень та/або залучення відповідних спеціалістів з тим, щоб дійсно підтвердити відповідність такого майна критеріям речових доказів.

По меншій мірі, сторона обвинувачення об`єктивно мала вдосталь процесуального часу для того, щоб у суворій відповідності до вимог кримінального процесуального закону України вказати, яке конкретно доказове значення має вилучений мобільний телефон ОСОБА_14 , з огляду на відповідні положення вимог ч. 1 ст. 98 КПК України.

Натомість з аналізу поданого клопотання вбачається, що окрім формального цитування відповідних положень КПК України, будь-якого конкретного доказового значення слідчим зазначено не було.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

В цьому розрізі, якби хоча б дійсно, сторона обвинувачення в судовому засіданні навела наразі якісь аргументовані, підтверджені відповідними доказами доводи відносно того, щоб хоч якось пояснити свою позицію з приводу доказового значення вилученого майна, можливо дійсно, була б доцільність розглядати можливість повернення такого клопотання, у випадку певної його невідповідності вимогам закону.

Однак така формальна позиція сторони обвинувачення, яка відобразилася у поданому клопотанні слідчого про арешт майна та заяві прокурора про розгляд такого клопотання без його участі не може свідчити про те, що стороною обвинувачення хоча б якісь додаткові процесуальні дії вживалися для підтвердження доказового значення вилученого майна.

Таким чином, на переконання слідчого судді, у випадку, якщо таке клопотання буде повернуто прокурору, наведене не відповідатиме завданням та загальним засадам кримінального провадження, а також вимогам розумності та пропорційності, в розрізі інтересів зацікавлених осіб.

З наведених міркувань, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для прийняття процесуального рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, в зв`язку з чим, додатково слід звернути увагу на наступне.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до фабули, викладеної у витягу з ЄРДР від 27.04.2024: «26.04.2024 до ЧЧ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява голови правління ОСББ «Корольова 116» (код ЄРДПОУ-40598302) ОСОБА_5 , про те, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи об`єктом нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_6 сума збитків встановлюється».

На теперішній час, саме у матеріалах клопотання про арешт майна відсутнє будь-яке документальне підтвердження причетності ОСОБА_14 (особи, у якої було вилучено майно) до означених обставин.

Більше того, навіть якби сторона обвинувачення долучила відповідні матеріали, якими б наведені обставини підтверджувалися, наведене не звільняло б сторону обвинувачення від обов`язку довести, яке доказове значення має вилучене майно.

З наведених ж міркувань відносно відсутності будь-яких доказів щодо можливої причетності ОСОБА_14 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, слідчий суддя не може погодитися з доводами слідчого.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що рапорт оперуповноваженого 1-го відділу УСР в Одеській області ДСР НПУ України, на який посилається сторона обвинувачення в розрізі можливої причетності власника майна до кримінального правопорушення, не може слугувати самостійним доказом вчинення останнім тих чи інших кримінальних правопорушень.

Між тим, слідчий суддя зазначає, що особа, за місцем якої було вилучено означене майно ОСОБА_14 станом на теперішній час про підозру не повідомлялася, та тим більше слідчий суддя на даній стадії кримінального провадження, не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, в рамках розгляду даного клопотання, вирішує питання доведеності існування сукупності підстав та/або розумних підозр вважати, що вилучене майно є доказом кримінального правопорушення.

Отже, підсумовуючи викладене у своїй сукупності, слідчий суддя вважає, що:

(1)стороною обвинувачення не доведено відповідність вилученого майна до категорії речових доказів, а відтак й наявності підстав та мети для арешту майна;

Крім того, слідчий суддя зауважує, що прокурор в даному випадку, користуючись наданими йому процесуальними правами, які відповідають загальній засаді кримінального провадження у вигляді диспозитивності, обмежився лише скеруванням до суду формальної заяви про розгляд клопотання за його відсутності.

(2) стороною обвинувачення не доведено, що з моменту фактичного вилучення майна та до моменту звернення з клопотанням про арешт майна до слідчого судді та/або розгляду такого клопотання слідчим суддею, з таким майном проводилися будь-які процесуальні дії;

(3) стороною обвинувачення не доведено, з урахуванням наведених двох пунктів, в чому полягає необхідність в подальшому обмеженні прав зацікавлених осіб;

(4) стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_14 має будь-яке відношення до кримінальних правопорушень, які є предметом розслідуваного кримінального провадження.

Наведені обставини, на переконання слідчого судді, є підставою для відмови в задоволенні поданого слідчим клопотання.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 відмовити.

Майно, яке було тимчасово вилучено 04.02.2025 в ході обшуку за місцем мешканняОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_5 , а саме мобільний телефон марки «IPhone» моделі «14 pro MAX», ІМЕЙ: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 з сім-карткою з номером НОМЕР_9 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, - повернути особі, у якої воно було вилучено.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1