У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/6005/21

№ 1-кп/183/990/25

31 березня 2025 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000387 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч. 3 ст. 187 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки смт. Покровське Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченоїу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченоїу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, мотивуючи свою позицію тим, що, ризики, які були враховані судом при обранні останнім запобіжного заходу тримання під вартою не змінилися, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинувачених не з`явилося, тому продовження строку тримання під вартою необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 просив вирішити питання на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 повністю підтримав свого захисника.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що його підзахисна не переховувалася, перебуває під вартою тривалий час, просив змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_7 повністю підтримала свого захисника, просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченим раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч. 3 ст. 187 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років - за ч.3 ст.185 КК України, та особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна - за ч. 3 ст. 187 КК України.

ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Крім того, з обвинувального акту вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 , будучи неодноразово судимим, в останній раз 04.05.2022 року до 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, знову обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину.

Також, з обвинувального акту вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимою, в останній раз 24.01.2021 року до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання строком на 2 роки, на шлях виправлення не стала, знову обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого в період іспитового строку.

Суд приймає до уваги обставини, на які посилається захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 , щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, однак наявність таких обставин не спростовує висновків суду, викладених вище.

За таких обставин суд погоджується з думкою прокурора про те, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинувачених від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у разі визнання останніх винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Тому, на думку суду, на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому продовження обвинуваченим строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжити на 60 днів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 331, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч. 3 ст. 187 КК України, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 29 травня 2025 року включно.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці смт. Покровське Дніпропетровської області, громадянці України, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченоїу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 29 травня 2025 року включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4).

Повний текст Ухвали оголошено 02 квітня 2025 року о 08.30 годині.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1