ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3515/24 Справа № 209/4151/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 90000483 від 08.07.2023 року, за апеляційною скаргою першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 жовтня 2024 року відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 жовтня 2024 року кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (за епізодом від 30.06.2023 року), закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (за епізодом від 06.07.2023 року), та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 ч. 1 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, приєднано частково, у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі, невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.05.2023 року, та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу - залишено тримання під вартою.

Строк покарання засудженому ОСОБА_7 вирішено рахувати з часу його затримання - з 21.07.2023 року.

Зарахувано засудженому ОСОБА_7 в строк відбуття призначеного покарання термін попереднього ув`язнення з 21.07.2023 року, до набрання вироком законної сили згідно ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів для проведення судових експертиз в загальній сумі 400 (чотириста) грн.

Як було визнано встановленим судом першої інстанції, 30.06.2023 року в ранковий час доби, ОСОБА_7 перебував за місцем мешкання в квартирі АДРЕСА_3 , де у нього раптово виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме електричного тримера марки «Philips All-in one Trimmer one tool easy stling for face & hair 7in 1», який на праві власності належить його батькові ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаний час у зазначеному місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, скориставшись відсутністю за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_9 , та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_9 , а саме електричного тримеру марки «Philips All-in one Trimmer one tool easy stling for face & hair 7in 1», вартість якого складає 883,33 грн.

Крім того, 06.07.2023 року в вечірній час доби, ОСОБА_7 перебував за місцем мешкання в квартирі АДРЕСА_3 , де у нього раптово виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме плазмений телевізор марки «Kivi 55UP50 GU», який на праві власності належить його батькові ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, перебуваючи у вказаний час у зазначеному місці, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, скориставшись відсутністю за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_9 , та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 таємно викрав майно, що належить ОСОБА_9 , а саме плазмений телевізор марки «Kivi 55UP50 GU», вартість якого, складає 10833,00 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за цим епізодом кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного часу.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (за епізодом від 30.06.2023 року), закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв?язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України (за епізодом від 06.07.2023) до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.05.2023 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

В інший частині вирок залишити без змін.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 відповідають об?єктивно з`ясованим фактичним обставинам кримінального провадження, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Разом із тим вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що судом першої інстанції допущено порушення норм ч.ч. 1, 2 ст. 369 КПК України та ч. 2 ст. 373 КПК України, оскільки одне судове рішення у формі вироку містить одночасно два різних процесуальних рішення - як про визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (за епізодом від 06.07.2023), так і про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (за епізодом від 30.06.2023) на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв?язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, що належить вважати істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора який, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимого цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

З цією вимогою кореспондуються вимоги ч. 1 ст. 370 КПК України про ухвалення ріщення компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини 1 статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Як вбачається з апеляційної скарги прокурора, останнім не оспорюється правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 інкримінованих діянь, кваліфікація його дій за епізодом від 06.07.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, законність та справедливість за видом та розміром покарання, призначеного йому як за вчинення цього кримінального правопорушення, так і за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України, а також обгрунтованість рішення про закриття кримінального провадження за епізодом від 30.06.2023 року на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння, у зв`язку із чим вирок суду у цій частині з урахуванням обмежень, встановлених ст. 404 КПК України, не переглядається.

Що стосується апеляційних доводів прокурора про недотримання судом першої інстанції вимог процесуального закону щодо форми судового рішення про закриття кримінального провадження, то вони є обгрунтованими та заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому слідчий суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Згідно із ч. 7 ст. 284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Наведеними положеннями КПК України чітко визначено, що судове рішення про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, приймається судом у формі ухвали. Натомість викладення такого рішення у вироку суду належить вважати неправильним застосуванням кримінального процесуального закону.

З огляду на зазначене, оскаржуваний вирок суду в частині закриття кримінального провадження за епізодом від 30.06.2023 року підлягає скасуванню, із постановленням у межах повноважень суду апеляційної інстанції, визначених ст. 417 КПК України, ухвали про закриття кримінального провадження у цій частині згідно із п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Підстав для скасування вироку у повному обсязі, як про це порушує питання прокурор а апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, оскільки із цього приводу у скарзі не наведено мотивування, а також прокурор просить вважати ОСОБА_7 засудженим до того самого покарання за ч. 4 ст. 185 КК України та остаточного покарання за правилами ст. 71 КК України, що визначені оскаржуваним вироком.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 жовтня 2024 року у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, скасувати в частині закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (за епізодом від 30.06.2023 року).

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (за епізодом від 30.06.2023 року), - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4