Справа № 751/2678/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/177/25
Категорія - продовження строку тримання особи під домашнім арештом. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

04 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відео конференції із прокурором з використанням його власних технічних засобів, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю сел. Десна Чернігівського району Чернігівської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, продовжений строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та строк покладених на нього процесуальних обов`язків у межах строку досудового розслідування, до 28 квітня 2025 року.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозр у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, доведеність та наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду клопотання не зменшилися та не зникли, а досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершене з об`єктивних причин. На даний час для зміни ОСОБА_6 визначеного запобіжного заходу на більш м`який, як про це просила захисниця, відсутні підстави.

В апеляційній захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді змінити, пом`якшивши ОСОБА_6 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт із забороною залишати житло у певний період доби.

Не заперечуючи той факт, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачене покарання до 15 років позбавлення волі, звертає увагу на те, що протягом двох місяців її підзахисний перебував під цілодобовим домашнім арештом без засобів електронного контролю, отже, ніщо не заважало йому вдатися до втечі, у випадку наявності у нього таких намірів. Однак, своєю поведінкою ОСОБА_6 довів відсутність такого ризику, тим більше ризику переховуватись на тимчасово окупованій території України.

Щодо відсутності ризику знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, захисник звертає увагу, що за два місця досудового розслідування стороною обвинувачення не вжито жодних заходів щодо пошуку та встановлення місць можливого зберігання привласнених на їх думку продуктів харчування та документів які підтверджують належність вилучених за результатами обшуків продуктів до військового майна. Обшуки проведені у всіх відомих, за результатами НСРД, органу досудового розслідування місцях, їх результати зафіксовані у відповідних протоколах. Сам ОСОБА_6 відсторонений від посади, тому не буває на службі, на має доступу до будь-яких документів, що свідчить про надуманість заявленого ризику, який нічим не підтверджується.

Ризик незаконного впливу на свідків, на думку захисника, також є необґрунтованим. Пройшло два місяці досудового слідства, сторона обвинувачення допитує свідків, при цьому, її підзахисний жодним чином не намагається ні особисто, ні через будь-кого із знайомих чи рідних зв`язатися не те, що з уже допитаними свідками, але й з ким небуть, хто міг би бути гіпотетичним свідком. На даний час ОСОБА_6 виключений з особового складу частини, в якій він проходив службу на день затримання. При цьому, стороною обвинувачення не допитані близькі родичі підозрюваного, крім його приятельки.

На даний час мати підозрюваного ОСОБА_9 вибула у відрядження до зони бойових дій, вітчим ОСОБА_10 вибуває у відрядження до зони бойових дій в перших числах квітня, в той час, як дідусь ОСОБА_6 є інвалідом першої групи, за яким догляд здійснює саме ОСОБА_6 , через гіпертонічний криз та загальне погіршення здоров`я знаходиться в реанімаційному відділенні Козелецької районної лікарні.

Отже, захисник переконана, що для сторони обвинувачення не був таким важливий допит цих осіб, адже на даний час можливість їх допиту в найближчий час фактично вже втрачена, при тому, що втрата такої можливості пов`язана не з впливом підозрюваного.

Усі процесуальні дії, на які вказує прокурор, як на такі, що має виконати до кінця досудового розслідування, є такими, що ОСОБА_6 не має можливості на щось впливати.

Просить врахувати, що на день розгляду клопотання ОСОБА_6 залишився у будинку сам із бабусею, яка не виходить з будинку, дід підозрюваного, в якого ампутовані обидві ноги та за яким він здійснював постійний догляд, знаходиться в лікарні.

Отже, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, постійно опікуючись своїми немічними бабусею й дідусем, на даний час позбавлений можливості це робити. Інших осіб, які б могли здійснювати догляд та надавати допомогу цим особам, підозрюваний не має.

Висловлюючи прохання пом`якшити домашній арешт та надати підозрюваному можливість хоча б на декілька годин залишати будинок, сторона захисту посилалась саме на життєву необхідність у цьому, адже, елементарно, у випадку нагальної потреби, підозрюваний не має права вийти до аптеки за ліками, магазину за продуктами, або іншими необхідними речами.

Документи, які підтверджують вказані обставини подавались слідчому судді, але не були враховані при прийнятті рішення. Дивним, на думку захисника, є рішення слідчого судді про надання дозволу підозрюваному залишати місце проживання при оголошенні повітряної тривоги та прямування до укриття, адже, з реалій, що склалися, повітряна тривога оголошується протягом доби багато разів та може тривати багато годин поспіль, як вдень,так і вночі. При цьому, в укритті одночасно з підозрюваним можуть перебувати різні люди, в тому числі й ті, які тим чи іншим чином причетні до кримінального провадження, але в цьому випадку слідчий суддя ризику для кримінального провадження не вбачала, але вважала небезпечним те, що протягом кількох годин підозрюваний матиме можливість безперешкодно забезпечити свої та його безпорадних баби й діда побутові потреби.

Враховуючи, що однакові ризики не можуть існувати на всіх етапах досудового розслідування, а з перебігом часу ризики для кримінального провадження, які існують на початку досудового розслідування, зменшуються, а також з урахуванням особистих обставин підозрюваного, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту можливо пом`якшити, надавши ОСОБА_6 можливість хоча б на декілька годин на добу залишати місце проживання.

Заслухавши доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, вказали на відсутність доказів, які б підтверджували наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків, з урахуванням часу, що минув та потреб досудового розслідування, просили зважити на обставини, які склалися в родині підозрюваного та необхідність у здійсненні догляду за немічними бабусею й дідусем, вважали за можливе змінити застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід, надавши йому можливість на кілька годин на добу залишати місце проживання для вирішення необхідних потреб, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, звернув увагу на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також той факт, що досудове розслідування не завершене з об`єктивних причин, а заявлені ризик не зменшились та продовжують існувати, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження, у провадженні слідчого управління ГУНП в Чернігівській області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 серпня 2024 року за №0000433 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

В рамках досудового розслідування 27 січня 2025 року за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, у порядку ст. 208 КПК України, був затриманий ОСОБА_6 .

28 січня 2025 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 січня 2025 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Постановою керівника Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_11 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000433 від 22.08.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, продовжений до 28 квітня 2025 року.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні прокурора доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для вирішення питання про застосування запобіжного заходу або продовження його строку.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Отже, той факт, що перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом без застосування засобів електронного контролю ОСОБА_6 не вдався до втечі, як на цьому наголошує захисник в апеляційній скарзі, не свідчить про те, що він не зробить цього в майбутньому, усвідомивши всю тяжкість покарання, яка йому загрожує у разі визнання винуватим.

Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який йому загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі до 15 років, при тому, що вчинення кримінального правопорушення пов`язане із привласненням продуктів харчування із зловживанням своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану з метою подальшої реалізації за грошову винагороду невизначеному колу осіб, тобто вчиненому з корисливою метою.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, тому усвідомлюючи тяжкість і невідворотність покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. При цьому, настання такого ризику можливе на будь-якій стадії, як досудового розслідування, так і судового розгляду.

Більш того, бездоганна поведінка підозрюваного, на яку неодноразово звертає увагу захисник в апеляційній скарзі, свідчить лише про те, що той запобіжний захід (цілодобовий домашній арешт), який застосував слідчий суддя до ОСОБА_6 є цілком достатнім, а покладені на нього процесуальні обов`язки є дієвими та являють собою додатковий стримуючий фактор для підозрюваного.

Не може колегія суддів погодитись з доводами захисника й про те, що ризик впливу на свідків зменшився та не доведений, оскільки ОСОБА_6 не вживав заходів щодо впливу на свідків, а його близькі, на необхідності допиту яких наголошувала сторона обвинувачення, досі не допитані та на даний час відсутні можливості їх допитати.

По-перше, ризик можливого впливу на свідків з боку підозрюваного є триваючим та втрачає свою актуальність виключно після допиту всіх свідків під час судового розгляду судом.

По-друге, показання свідків, які вони надають під час досудового розслідування, є важливими для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, але ці показання не приймаються до уваги під час постановлення остаточного судового рішення за результатами судового розгляду. Тому, ризик впливу на свідків буде тривати до допиту цих осіб судом.

По-третє, не допит близьких підозрюваному осіб, не вказує на відсутність ризику можливого впливу на інших свідків у кримінальному провадженні. Та обставина, що під час судового розгляду про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу прокурор наголошував на необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через необхідність допиту близьких та рідних підозрюваному осіб, а в подальшому не допитав цих осіб, не вказує на відсутність існування заявленого ризику.

Більш того, потреба в допиті цих осіб могла відпасти після проведення необхідних слідчих та розшукових дій в кримінальному провадженні, але ці питання не входять до компетенції слідчого судді, адже слідчий є самостійним у прийнятті процесуальних рішень в рамках проведення досудового розслідування.

По-четверте, відсторонення ОСОБА_6 від посади та виключення з особового складу військової частини жодним чином не зменшують ступінь можливості настання такого ризику, як вплив на свідків, оскільки більша частина свідків не є військовослужбовцями військової частини, де проходив військову службу підозрюваний,тому відсторонення його від посади не зможе запобігти можливості настанню заявленого ризику, як помилково про це заявляє сторона захисту.

Критика захисником позиції слідчих суддів у наданні підозрюваному дозволу прослідувати до укриття, у разі оголошення повітряної тривоги, де він може перебувати в одному приміщенні тривалий час з особами, які мають відношення до кримінального провадження, не приймається до уваги.

З огляду на те, що в країні оголошений воєнний стан та триває збройний конфлікт, повітряна тривога оголошується у разі небезпеки ракетних обстрілів та через застосування ворожими військами інших видів озброєння, що загрожує життю та здоров`ю громадян.

Стаття 3 Конституції України проголошує: «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю». Отже, життя найбільша цінність, якою володіє людина.

Таким чином, вірним є рішення суду про надання переваги життю та безпеці підозрюваного, ніж можливості настання заявленим та підтвердженим ризикам у кримінальному провадженні. Більш того, рішення суду в цій частині відповідає реальним вимогам сьогодення, в якому ми живемо через вороже вторгнення військо сусідньої держави, а тому не може ставитись у провину слідчому судді, при тому, що слідчим суддею вжиті всі можливості для того, щоб запобігти настанню заявленим у провадженні ризикам.

Факт наявності в ОСОБА_6 дідуся, який має інвалідність першої групи, та бабусі похилого віку, які потребують стороннього догляду і за твердженням захисника цей догляд здійснює саме підозрюваний, жодним чином не вказують на можливість зміни раніше визначеного запобіжного заходу, як безпідставно стверджує захисник.

Крім того, колегія суддів звертає увагу сторони захисту, що до моменту затримання бабуся та дідусь ОСОБА_6 перебували в такому ж самому становищі, але на той час, і його матір, і його вітчим, і він сам перебували на військовій службі, тобто усвідомлювали, що в будь-який момент можуть відбути у службові відрядження, а тому мали кому доручити догляд за особами, які перебувають на їх піклуванні.

На даний час ОСОБА_6 перебуває під домашнім арештом, а тому не позбавлений можливості здійснювати реальний догляд за бабусею й дідусем, а необхідність в придбанні ліків, продуктів харчування, тощо не обмежується самим лише походами до магазину та аптеки, як про це вказує захисник. Доставку всього необхідного, в тому числі й ліків, можливо замовити через кур`єра, що не становить жодних труднощів та не порушує права підозрюваного.

Даних, які б свідчили, що з плином часу ризики неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 зменшились ні підозрюваним, ні його захисниками надано не було.

Обставини справи, характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , особливості розслідування такої категорії справ та необхідність встановлення всіх об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення, а також зважаючи на необхідність у здійсненні ряду слідчих та процесуальних дій, вказують на те, що при більш м`якому запобіжному заході не буде забезпечена належна процесуальна поведінка підозрюваного, а заявлені ризики є реальними, на час розгляду клопотання не зменшились та не зникли, і слідчий суддя вірно вказав на це у своєму рішенні та продовжив строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце свого проживання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2025 року про продовження підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14