У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/6178/24

провадження № 1-кп/0285/817/24

12 грудня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………....... ОСОБА_1 ,

секретаря…………..............….. ОСОБА_2 ,

за участю:

військового прокурора……….. ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ........................ ОСОБА_4 ,

захисника................................... ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції

кримінальне провадження, внесене 01.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000366,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 ККУ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, одруженого, з неповною середньою освітою,

уродженця с Новобратне Малинського району Житомирської області,

який проживає в АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурором разом із обвинувальним актом 10.12.2024 направлено до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою, яке мотивував тим, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам. Окрім того, зазначив, що метою та підставами продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Сторона захисту заперечила щодо продовження запобіжного заходу, адвокат просив змінити тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Також прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд, проти чого інші учасники судового процесу не заперечили.

Вислухавши думки сторін, суд приходить наступного висновку.

Право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначено в законі, з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина.

Ізоляційний запобіжний захід завжди може бути виправданий, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Застосування (продовження) запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Суд зауважує, що ч.8 ст.176 КПК регламентовано, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, в тому числі ст.407 КК, застосовується виключно запобіжний захід тримання під вартою. Таке положення кримінально-процесуального закону є імперативним та виключає можливість застосування до особи, яка обвинувачується у цій категорії злочинів в умовах військового стану, інших більш м`яких запобіжних заходів.

Строк обраного запобіжного заходу обвинуваченому тримання під вартою спливає 16.12.2024.

Зазначені прокурором ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК, які, згідно ухвали слідчого судді Богунського районного суду м Житомир №295/16367/24 від 15.11.2024, були враховані при обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 , із сплином часу зменшуються, разом із тим вони ще є достатньо суттєвими на даній стадії кримінального провадження, що дає дійти висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, з великою вірогідністю не зможе запобігти існуючим ризикам, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст.2 КПК.

Запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити і запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст.177 КПК України доведені, які стали підставою для застосування запобіжного заходу тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_4 під вартою, стороною захисту доведені не були.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою продовжується цей вид запобіжного заходу щодо нього, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, суд вважає наявними підстави для продовження обраного судом ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою і неможливим на цей час застосування щодо нього іншого альтернативного запобіжного заходу.

Кримінальне провадження підсудне Новоград-Волинському міськрайонному суду, підстав для його закриття або зупинення немає, закритого судового засідання не потребує і може розглядатися у відкритому судовому засіданні.

Передбачені ст.315 КПК України необхідні підготовчі дії, пов`язані з призначенням до судового розгляду, проведені.

Керуючись ст.ст.27,177, 178, 331, 314-316, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора від 10.12.2024 задовольнити.

Продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою на 60 днів.

Визначити строк дії даної ухвали по 09.02.2025 включно.

Призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні на 10:30 год 04.02.2025.

Розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги на неї через Новоград-Волинський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення або з дня отримання її копії.

Головуюча суддя ОСОБА_1