печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9498/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час проведення обшуку в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000068, -

В С Т А Н О В И В :

25.02.2025 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час проведення обшуку в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000068.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 25.09.2024 в межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.09.2024 у справі №757/42605/24-к (провадження № 1-кс-36867/24) проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до протоколу) та вилучено транспортний засіб AUDI A5, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 разом з ключами до нього.

Власник вилученого майна вважає, що воно має статус тимчасово вилученого майна, оскільки майно не має відношення до обставин кримінального правопорушення, які являються предметом досудового розслідування та в подальшому на нього не було накладено арешт, а відтак вилучене майно підлягає поверненню його законному володільцю.

Адвокат з`явився до суду та подав заяву про проведення судового засідання без фіксації технічними засобами та просив вимоги задовольнити.

Слідчий та/або прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність особи, якою подано скаргу та слідчого, при цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 26, 306 КПК України.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000068 від 27.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 358, ч.ч. 1, 2 ст. 199, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 111-1 КК України.

23.09.2024ухвалою слідчого судді було надано дозвіл старшому слідчому в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , а також іншим слідчим групи слідчих та прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000068 на проведення обшуку за місцем переховування відшукуваних речей та документів, а саме транспортного засобу, який в своїй злочинній діяльності використовує ОСОБА_6 , а саме транспортного засобу марки «AUDI A5» з д.н.з. НОМЕР_3 , з VIN-код: НОМЕР_2 , який на праві власності належить: ОСОБА_4 метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, а також наступних речей та документів:

- електронних засобів передачі даних (мобільних телефонів, ноутбуків, ПК, планшетів, флеш-носіїв, жорстких дисків, відеореєстраторів, тощо) з усіма комплектуючими до них, SIM-карток, зарядних пристроїв та носіїв інформації (жорстких дисків, флеш-накопичувачів), на яких міститься інформація щодо обставин, які досліджуються в рамках кримінального провадження;

- електронного та механічного обладнання, багатофункціональних пристроїв, станків, які використовуються для ведення протиправної діяльності;

- чорнових записів, блокнотів, зошитів, документів, які містять відомості щодо обставин, які досліджуються в рамках кримінального провадження, та зразки почерку, підписів та печаток;

- свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, посвідчень водіїв, дипломів про освіту та інших документів та бланків державних установ, організацій, а також приватних установ та організацій, документів із наявними на них водяними знаками, які мають видимі ознаки підробки чи не стосуються особи, в якої вони виявлені;

- цінностей, зокрема валютних, які отримано в результаті збуту підроблених свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, посвідчень водіїв, дипломів про освіту, інших документів та внаслідок ведення протиправної діяльності;

- документів, які стосуються відкриття (реєстрації) криптовалютних гаманців, аккаунтів на крипто валютних біржах, їхнього обслуговування, банківських рахунків, операцій, квитанцій та чеків про здійснення розрахункових операцій у криптовалюті та валюті, банківських карток;

- документів, які свідчать про протиправну діяльність чи отримання неправомірних доходів за її ведення, а також тих, які не стосуються особи, в якої вони виявлені;

- печаток, штампів, кліше, відтисків, заготовок тощо, які використовуються для виготовлення підроблених документів, а також інших частин, комплектуючих, речовин тощо, які використовуються для створення підроблених документів, бланків тощо;

- установчих, розпорядчих, фінансово господарських документів, бухгалтерської документації, щодо установ, організацій, товариств, благодійних фондів, ФОП у яких особи, причетні до вчинення кримінальних правопорушень займали посади директорів та/або виступали їх учасниками, бенефіціарними власниками;

- предметів та речей які містять на собі біологічні сліди осіб, причетних до вчинення вказаних кримінальних правопорушень;

- транспортного засобу марки «AUDI A5» з д.н.з. НОМЕР_3 , з VIN-код: НОМЕР_2 ;

- речей і документів, які свідчать про співпрацю чи взаємозв`язок із рф.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

25.09.2024 в межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.09.2024 у справі №757/42605/24-к (провадження № 1-кс-36867/24) проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 (відповідно до протоколу) та вилучено транспортний засіб AUDI A5, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 разом з ключами до нього.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Враховуючи вказані норми кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене майно (монітори, системні блоки та мобільні телефони), відповідно до протоколу обшуку, на поверненні якого наполягає адвокат, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.09.2024.

Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності особи, яка подала скаргу обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, яка подала скаргу та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час проведення обшуку в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000068.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7