Провадження № 1-кп/742/124/25
Єдиний унікальний № 742/5563/24
ВИРОК

іменем України

20 січня 2025 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001454 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Прилуки Чернігівської області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою вищою освітою, не одружену, студентку 4-го курсу Київського національного університету будівництва і архітектури, раніше не судиму,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2023 року близько 18 год. 12 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи технічно справним автомобілем марки VOLKSWAGEN TOURAN реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул.Київська в м.Прилуки в напрямку від вул.Військова до вул.Ветеранська в м.Прилуки, діючи необережно, проявила неуважність, кримінальну протиправну недбалість, не передбачила настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинна була і могла їх передбачити, неправильно оцінила дорожню обстановку, яка склалась, тим самим створила своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода, якого вона об`єктивно спроможна була виявити, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, унаслідок чого неподалік буд.229 по вул..Київська м.Прилуки здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який переходив проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля марки VOLKSWAGEN TOURAN реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми, численних саден обличчя, уламкового перелому кісток носу, крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин голови, субарахноїдальних крововиливів (крововиливи під м`які мозкові оболонки) обох півкуль головного мозку та мозочка з ділянкою забою лівої скроневої долі; закритої травми органів грудної клітки, прямих та непрямих переломів ребер справа, перелому 11-го грудного хребця, крововиливи в корені обох легень та діафрагму, правобічного гематораксу (кров в правій плевральній порожнині близько 200 мл); численних синців та садна верхніх та нижніх кінцівок, закритого багатоуламкового перелому правої плечової кістки, закритого перелому ліктьового відростку правої ліктьової кістки, відкритих переломів дистальних фаланг 2,3,4-го пальців правої кисті, закритих багатоуламкових переломів правої великогомілкової кістки та голівки правої малогомілкової кістки, закритих багатоуламкових переломів лівої великогомілкової кістки та гомілки правої малогомілкової кістки, гемартрозів обох колінних суглобів (кров в порожнинах колінних суглобів), крововиливу в праву навколо ниркову клітковину, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настання смерті ОСОБА_9 . Смерть ОСОБА_9 настала в Комунальному некомерційному підприємстві «Прилуцька центральна міська лікарня» 29.10.2023.

У даній дорожній обстановці ОСОБА_7 порушила вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме: п.п.б п.2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її змуну і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі; п.п. д п.2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п.12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 винною себе у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, фактичних обставин кримінального провадження не оспорює, давши показання суду по факту дорожньо-транспортної пригоди, щиро кається у скоєному, просить суд суворо її не карати. Просила врахувати, що відшкодувала потерпілій шкоду, завдану кримінальним правопорушенням.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив відшкодування обвинуваченою матеріальної та моральної шкоди, спричиненої смертю ОСОБА_9 в розмірі 300 000 грн. Не наполягав на призначенні обвинуваченій суворої міри покарання, вважаючи за можливе її звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинувачену. Зміст цих обставин вірно розуміється обвинуваченою та іншими учасниками судового провадження, сумнівів стосовно добровільності їх позиції у суду немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_7 у судовому засіданні не добуто.

Сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить винність обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю доказаною, і її дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із класифікації злочинів, критерії якої передбачені ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

При обранні міри покарання ОСОБА_7 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є за ч.2 ст.286 КК України тяжким злочином, особу винної та її позицію до вчиненого, яка є особою молодого віку, з базовою вищою освітою, не одружену, студентку 4-го курсу Київського національного університету будівництва і архітектури, раніше не судиму, яка за місцем проживання характеризується позитивно; згідно довідки КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» від 12.09.2024 під наглядом лікаря-психіатра не перебуває, згідно довідки КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня» від 12.09.2024 під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, раніше не судиму, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої та відсутність обставин, які обтяжують таке, відшкодування потерпілій матеріальної та моральної шкоди, і вважає за можливе призначити їй покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі, в межах санкції даної статті.

При цьому, суд враховує, що у відповідності до ст.3 Конституції України, життя людини визнається в Україні найвищою соціальною цінністю, а відтак покарання за позбавлення життя людини, навіть у результаті ДТП, тобто злочину, скоєному з необережності, але з причин грубого порушення ПДР, має відповідати його меті, визначеної ч.2 ст.50 КК України.

Суд звертає увагу, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення належить до суспільно небезпечних злочинів у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, а тому позиція потерпілої у справі щодо виду та розміру покарання, яке вона повинна понести за вчинене, при вирішенні цього питання судом не є вирішальною.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За таких обставин, суд, враховуючи позицію прокурора та потерпілої щодо міри покарання, з урахування фактичних обставин злочину та встановлених даних про особу обвинуваченої, вважає за доцільне призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті, передбаченої ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк, що дасть можливість останній оцінити свої дії та стати на шлях виправлення в результаті проведення уповноваженим органом з питань пробації профілактичних заходів, а також призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху та буде необхіднім та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд, призначаючи обвинуваченій додаткове покарання, підкреслює, що вибір покарання належить до дискреційних повноважень суду, а тому з урахуванням роз`яснень, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 січня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», враховуючи конкретні обставини справи, приходить до висновку, що таке покарання є доцільним.

Зважаючи на характер порушень Правил дорожнього руху та тяжкість наслідків злочину, не застосування обвинуваченій додаткового покарання за вище зазначених обставин справи створить уяву безкарності у водіїв, які, порушуючи правила дорожнього руху, наражають пішоходів, навіть за дотримання останніми ПДР, на смертельну небезпеку.

По матеріалам кримінального провадження потерпілою цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати, в частині витрат пов`язаних з проведенням експертиз по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави, на підставі ст.ст.118, 124, 126 КПК України.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ч.4 ст. 174 КПК України суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст.349, 370-371, 374, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 /два/ роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обовязки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України засуджену ОСОБА_7 зобов?язати не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу - не обирати.

Стягнути з засудженої ОСОБА_7 на користь держави в рахунок відшкодування витрат понесених на проведення експертиз по даному кримінальному провадженню 12 843 грн. 76 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили:

-одяг учасника ДТП ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме куртку чорного кольору, пару шкарпеток, сверт, штани повернути потерпілій ОСОБА_5 ;

- автомобіль маркиVOLKSWAGEN TOURAN реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику та скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01.11.2023.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.

Копію вироку негайно вручити засудженій, представнику потерпілої та прокурору.

Суддя ОСОБА_10