печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

13.03.2025 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону та зобов`язання вчинити дії.

Адвокат в судове засідання з`явилась, подала заяву про розгляд скарги без фіксування технічними засобами, вимоги підтримала.

Представник Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, приходить до наступного висновку.

Так, судовим розглядом встановлено, що в провадженні органу досудового розслідування - Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, (процесуальне керівництво здійснює - Київська спеціалізована прокуратура у сфері Оборони Центрального регіону) перебуває кримінальне провадження за ч. 2 ст. 365 КК України, за заявою ОСОБА_4 від 17.07.2023.

Адвокат стверджує, що 02.09.2024 подано заяву (клопотання) про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000037 від 17.04.2024 р., за ч. 2 ст. 365 КК України, у зв`язку з нанесенням 19.07.2023 при затриманні тілесних ушкоджень.

Разом з тим, 31.01.2025 слідчим ухвалено рішення про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим, яке, як стверджує адвакат, було оскаржено.

Окрім цього, адвокат вказує, що права і обов`язки потерпілого виникли у ОСОБА_4 з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, на думку адвоката, при таких обставинах прокуратура ігнорує вимоги ч.1 ч.2 ст. 55 КПК України, чим порушує права заявника.

Також, зазначено, що 31.01.2025 отримано відповідь від Київської спеціалізованої прокуратури у сфері Оборони Центрального регіону за вих .№09/01-395 вих. 25 від 28.01.2025 з відписками і відмовою визнавати ОСОБА_4 потерпілим та відмовою в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження.

З врахуванням зазначеного, адвокат звернулась до суду та просить суд:

- визнати бездіяльність прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері Оборони Центрального регіону (Першого заступника керівника ОСОБА_5 ) такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства;

- зобов`язати прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері Оборони Центрального регіону (Першого заступника керівника ОСОБА_5 визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000037 від17.04.2024 р. за ч. 2 ст. 365 КК України, допитати ОСОБА_4 в якості потерпілого із врученням пам ятки потерпілого, постанови про визнання потерпілим у кримінальному провадженні, та надати потерпілому ОСОБА_4 матеріали кримінального провадження № 0000037 від17.04.2024 р. і його представнику адвокату ОСОБА_3 для ознайомлення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Згідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно до ч. 4 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу, що частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9 - 1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Відтак, вимоги заявника про визнання бездіяльністі прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері Оборони Центрального регіону (Першого заступника керівника ОСОБА_5 ) такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та зобов`язання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері Оборони Центрального регіону (Першого заступника керівника ОСОБА_5 визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000037 від17.04.2024 р. за ч. 2 ст. 365 КК України, допитати ОСОБА_4 в якості потерпілого із врученням пам`ятки потерпілого, постанови про визнання потерпілим у кримінальному провадженні, та надати потерпілому ОСОБА_4 матеріали кримінального провадження № 0000037 від17.04.2024 р. і його представнику адвокату ОСОБА_3 для ознайомлення, не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу.

Окрім цього, з посилань адвоката не можливо встановити, на підставі якої заяви слідчий суддя мав би прийти до висновку про зобов`язання уповноваженої особи розглянути заяву про визнання потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що КПК України чітко визначено строки оскарження бездіяльності та рішень слідчого, дізнавача, прокурора, що свідчить про необхідність подачі такої скарги в строки з метою своєчасного звернення до суду.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

З врахуванням зазначеного, слідчий суддя прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки вимоги заявника, виходять за межі повноважень слідчого судді.

Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу, що адвокат не позбавлений права звернення до уповноваженої особи у кримінальному провадженні з заявою про визнання особи потерпілим та в разі необхідності звернутись до суду в порядку ст. 220 КПК України або ж оскаржити рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 26, 303, 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1