Справа № 752/6268/23
Провадження № 1-кс/752/1607/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі представників власника майна ОСОБА_3 - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна - ОСОБА_3 про скасування арешту майна, подане в межах кримінального провадження №0000668 від 02.06.2022,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 , подане в інтересах власника майна - ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження №0000668 від 02.06.2022, у якому представник власника майна просив: скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2024 у справі № 752/6268/23, на криптоактиви токени USDT в мережі TRON TRC-20, випущені компанією Tether, що зберігаються на криптовалютному гаманці за адресою НОМЕР_1.

Клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2024 у справі №752/6268/23, накладено арешт на криптоактиви токени USDT в мережі TRON TRC-20, випущені компанією Tether, що зберігаються на криптовалютному гаманці за адресою НОМЕР_1, із забороною користування, розпорядження чи відчуження.

Ухвала про арешт майна постановлена в рамках кримінального провадження № 0000668 від 02.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Адвокат ОСОБА_6 у клопотанні вказує, що власником криптогаманця НОМЕР_1 є ОСОБА_3 . Криптоактиви, які знаходяться на зазначеному криптогаманці, були отримані ОСОБА_3 законним шляхом. Грошові кошти отримані ОСОБА_3 в якості доходу від підприємницької діяльності і 05.11.2024 він здійснив обмін валюти в загальному розмірі 335 426 дол. США на криптовалюту в мережі TRON TRC-20 у загальному розмірі 335 419,83 USDT.

Зазначає, що ОСОБА_3 не є учасником кримінального провадження №0000668 від 02.06.2022. Про арешт належного йому майна ОСОБА_3 дізнався випадкового, після звернення до кіберполіції із заявою про блокування належних йому криптоактивів.

Також представник власника майна вказує про безпідставність визнання криптоактивів, що зберігаються на криптовалютному гаманці речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки відсутні докази того, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, а постанова слідчого про визнання криптоактивів речовими доказами є формальною.

Органом досудового розслідування не наведено доказів, які б свідчили, що арештоване майно має відношення до кримінального провадження в рамках розслідування якого накладено арешт на майно, не проведено жодної дії, спрямованої на встановлення походження арештованого майна з метою встановлення обставин події кримінального провадження.

Арешт майна не є співрозмірним та не переслідує досягнення цілей та завдань кримінального правопорушення, безпідставно обмежує права фізичної особи та перешкоджає власнику майна у володінні таким майном.

На підставі зазначеного, посилаючись на необґрунтованість арешту майна, представник власника майна просив про задоволення клопотання.

В судовому засіданні представники власника майна ОСОБА_3 - адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали клопотання з підстав, зазначених у ньому, просили задовольнити.

Особа, за клопотанням якої було арештовано майно - прокурор Київської міської прокуратури в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки не повідомив.

Слідчий суддя приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності прокурора, який будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення представників власника майна, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Під час розгляду клопотання встановлено, що в межах кримінального провадження №0000668 від 02.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.112024 у справі №752/6268/23, накладено арешт на криптоактиви токени USDT в мережі TRON TRC-20, випущені компанією Tether, що зберігаються на криптовалютному гаманці за адресою НОМЕР_1, із забороною користування, розпорядження чи відчуження. З клопотанням про арешт майна звертався прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_7 .

Згідно змісту зазначеної ухвали слідчого суддівід 15.11.2024, арешт на майно накладено з метою збереження речових доказів.

Так, відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, речовими доказами є саме матеріальні об`єкти. Арешт накладається виключно на майно (матеріальні об`єкти) у передбачених випадках.

Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого, прокурора довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Слідчий суддя звертає увагу, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, за якою кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексу (п. 15 ч. 1 ч. 7, ч. 1 ст. 22 КПК України).

Як вбачається зі змісту ухвали про арешт майна, за версією органу досудового розслідування, здобуті шахрайським шляхом криптоактиви у сумі 331,950 USDT, після здійснення ланцюга переказів, були перераховані на «холодний» криптогаманець з адресою НОМЕР_2. На думку прокурора, зазначені криптоактиви є предметом кримінального правопорушення, та мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , звертаючись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, стверджує, що власником криптогаманця НОМЕР_1 є ОСОБА_3 , криптоактиви, розміщені на зазначеному криптогаманці, були отримані ним законним шляхом.

На підтвердження вказаних доводів, представник власника майна долучив до матеріалів клопотання відомості про те, що ОСОБА_3 є приватним підприємцем, здійснює господарську діяльність з будівництва об`єктів та отримує дохід від підприємницької діяльності.

Розмір доходу ОСОБА_3 за період з 2018 по 2023 роки склав суму в розмірі більше 14 млн грн, що підтверджується копіями податкових декларацій платника податку.

Долучені до матеріалів клопотання відомості у своїй сукупності надають слідчому судді підстави вважати, що власником криптогаманця з адресою НОМЕР_4 .

Доводи представника власника майна про те, що 05.11.2024 ОСОБА_3 здійснив обмін готівкових коштів в загальній кількості 335 426 дол. США на крипто валюту USDT в мережі TRON TRC-20, підтверджуються виписками з додатку електронного гаманця, копії яких долучено до клопотання.

Отже, матеріалами клопотання підтверджено приналежність арештованого майна ОСОБА_3 та законність походження отриманих ним коштів.

Разом з тим, прокурор на розгляд клопотання про скасування арешту майна не з`явився, доводів на підтвердження версії органу досудового розслідування про те, що криптоактиви, які знаходяться на крипогаманці з адресою НОМЕР_3 предметом кримінального правопорушення, не навів. Доказів, які б свідчили про можливу пов`язаність власника криптогаманця із обставинами кримінального провадження №0000668 від 02.06.2022 прокурор також не надав.

Крім того, прокурором не надано слідчому судді доказів, що арештоване майно дійсно може бути використано у якості доказів в рамках кримінального провадження №0000668, з чого слідчий суддя робить висновок про те, що на даний час у сторони обвинувачення відсутні аргументи, які б дозволяли обґрунтовано стверджувати про те, що арештоване майно має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Також прокурором не було доведено існування ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом щодо майна, на яке було накладено арешт.

Положеннями статей 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому дим Кодексом.

Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 у справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24.03.2005 у справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-И). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи сторони обвинувачення про те, що арештоване майно може бути використано як докази під час судового розгляду для встановлення факту або обставин у кримінальному провадженні, є припущеннями.

В ході розгляду клопотання про скасування арешту не встановлена наявність будь-яких фактичних даних (доказів), відповідно до яких є необхідність у збереженні накладеного арешту на криптоактиви, які знаходяться на криптогаманці ОСОБА_3 .

З огляду на відсутність доказів того, що арештоване майно відповідає критеріям речових доказів, визначеним положеннями ст. 98 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, не є співмірним та не переслідує досягнення цілей та завдань кримінального правопорушення, безпідставно обмежує права фізичної особи та перешкоджає у її володінні.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та про наявність підстав для скасування арешту майна.

Керуючись статтями 22, 26, 170, 174, 309, 369-372, 392 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 15.11.2024 року у справі № 752/6268/24 (провадження №1-кс/752/8994/24) на майно, а саме: на крипто активи токени USDT в мережі TRON TRC-20, випущені компанією Tether, що зберігаються на крипто валютному гаманці з адресою НОМЕР_2, із забороною користування, розпорядження чи відчуження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1