Справа № 527/722/25
провадження № 1-кс/527/145/25
УХВАЛА

іменем України

26 лютого 2025 року слідчий суддя Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , начальника СД ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине клопотання дізнавача ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000031, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 22 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання дізнавача ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000031, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 22 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 22.02.2025 до відділу поліції № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про те, що 22.02.2025 року під час звернення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_1 ) до сервісного центру МВС смт. Семенівка Кременчуцького району Полтавської області з питанням перереєстрації транспортного засобу, при огляді експертом сервісного центру ОСОБА_8 було виявлено підроблений номер двигуна на автомобілі ВАЗ 1111, д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_9 .

22.02.2025 року працівниками ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, було проведено огляд автомобіля ВАЗ 1111, д.н.з. НОМЕР_2 за участю користувача ОСОБА_7 , спеціаліста експерта сервісного центру ОСОБА_8 , понятих, під час огляду якого спеціалістом було виявлено, що ідентифікаційне номерне позначення наданого на дослідження автомобіля ОСОБА_7 піддавалось змінам шляхом перезакріплення не в умовах заводу виробника номерної панелі на яку нанесене номерне позначення «ХТА111100J0000109», в ході якого автомобіль марки ВАЗ 1111, д.н.з. НОМЕР_2 поміщено на майданчик зберігання транспортних засобів СПД ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області за адресою вул. Шевченко, 43 смт. Семенівка Кременчуцького району Полтавської області, також вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля ВАЗ 1111 НОМЕР_3 , довіреність НТР357860 про уповноваження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 управляти, керувати та розпоряджатися автомобілем ВАЗ-1111, 1988 р.в.

За вказаним фактом 22.02.2025 відомості внесено до ЄРДР за №0000031 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Вилучене у ході проведення огляду майно визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 167 КПК України у даному випадку вилучений автомобіль марки ВАЗ 1111, д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , довіреність НТР357860 є предметом кримінального правопорушення, тобто являється речовим доказом.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України не застосування арешту щодо автомобіля марки ВАЗ 1111, д.н.з. НОМЕР_2 майном набутим внаслідок вчинення кримінального правопорушення - може призвести до його приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення, передачі та його використання, зокрема і в подальшій злочинній діяльності.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, передачі та використання, зокрема і в подальшій злочинній діяльності або настанню інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а також з метою забезпечення спеціальної конфіскації необхідно застосувати заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

У судовому засіданні прокурор та начальник СД клопотання підтримували.

Власник майна у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали (а.с. 1-19), дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.5, ч.7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене 22 лютого 2025 року майно, набуло статусу тимчасово вилученого майна та визнане речовим доказом у кримінальному провадженні.

Зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у п.2 ч.2 ст. 167 КПК, має значення речового доказу у кримінальному провадженні та може підлягати дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження. Клопотання дізнавача подане до суду у строк, визначений ч.5 ст. 171 КПК України. Дізнавачем доведено наявність обставин, викладених в ч.11 ст. 170 КПК України.

З огляду на викладене, клопотання підлягає задоволенню, як обґрунтоване та таке, що відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131,132, 167, 167,170-173, 175, 372, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 22.02.2025 року під час огляду транспортного засобу за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: автомобіль марки ВАЗ 1111, д.н.з. НОМЕР_2 згідно свідоцтва НОМЕР_3 (зареєстрований на ОСОБА_9 , жителя АДРЕСА_2 ), позбавивши інших будь яких осіб можливості відчуження, розпорядження вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку, із залишенням автомобіля марки ВАЗ 1111, д.н.з. НОМЕР_2 на майданчику зберігання транспортних засобів СПД ВП № 1 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області. (вул. Шевченка, 43 смт. Семенівка Кременчуцького району Полтавської області).

Накласти арешт на майно, вилучене 22.02.2025 року під час огляду транспортного засобу за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , довіреність НТР357860, позбавивши інших будь яких осіб можливості відчуження, розпорядження вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку, із залишенням речей у матеріалах кримінального провадження № 0000031 від 22.02.2025 року у ВП № 1 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області. (вул. Шевченка, 43 смт. Семенівка Кременчуцького району Полтавської області).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1