Справа № 950/3703/24
Номер провадження 1-кп/950/98/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині кримінальне провадження № 0000271 від 23.08.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, має на утриманні неповнолітню дитину, засновник ФГ, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що при невстановлених обставинах у невстановлений час, день та місці, але не пізніше 2019 року, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на самовільне будівництво будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці у межах міста Лебедин, Сумської області та на проїзній частині запроектованої об`їзної автомобільної дороги для пропуску транзитного транспорту, тобто на землях транспорту, розташованій за координатами: 50°33'16.6"N 34°28'32.5"E. (50.554615, 34.475696), яка перебуває у комунальній власності Лебединської міської ради.

Достовірно знаючи та розуміючи, що ним буде вчинено неправомірні дії, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 умисно, в порушення вимог ст. 14 Конституції України, згідно з якою земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, за відсутності будь яких підстав набуття права на землю, передбачених ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону, нехтуючи вимогами ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, згідно з якою громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі - продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю), ст. 125 Земельного кодексу, згідно з якою право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, ст. 126 Земельного кодексу, згідно з якою право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які регламентують набуття і реалізацію права на землю, ч. 5 ст. 26, п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, без належного оформлення права власності, права користування чи оренди земельної ділянки та державної реєстрації вказаного права, у не встановлений слідством час, але не пізніше березня 2019 року, ОСОБА_3 фактично використав земельну ділянку за координатами: 50°33'16.6"N 34°28'32.5"E. (50.554615, 34.475696) площею 0,0336 га, з метою подальшого самовільного будівництва, огородив її парканом та завіз туди будівельні матеріали, тим самим здійснив самовільне зайняття земельної ділянки. У продовження своїх злочинних дій, у період часу з березня 2019 року по вересень 2019 року, більш точної дати кримінальним провадженням не встановлено, ОСОБА_3 самовільно, за відсутності будь-яких правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку, дозвільних документів на будівництво там будівель та споруд, із залученням раніше знайомого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та інших осіб, яким не повідомив про протиправність своїх дій, для використання у власних інтересах побудував на вказаній самовільно зайнятій земельній ділянці одноповерховий будинок з прибудовами із влаштуванням фундаменту із бетону та стін із шлакоблоку, цегляної печі та свердловини, які відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-19/119-24/16207-БТ від 27.11.2024, проведеної в ході досудового розслідування, за всіма ознаками є нерухомим майном.

Відповідно до методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 131 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 р. № 963», розмір шкоди, завданий державі внаслідок самовільного зайняття вищевказаної земельної ділянки, площею 0,0336 га, становить 2529,61 гривні, що підтверджується висновком судової інженерно-екологічної експертизи № СЕ-19/119-24/17084-ФХЕД від 06.11.2024.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене щодо земель в охоронних зонах.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у скоєному визнав повністю та надав пояснення суду. З площею самовільно зайнятої земельної ділянки, зазначеною в обвинувальному акті, погоджується повністю.

У скоєному ОСОБА_3 щиро розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи згоду учасників процесу, судом було визнано недоцільним дослідження показів свідків та інших доказів стосовно фактичних обставин справи, зібраних в ході досудового слідства, так як вони правильно усвідомлюються обвинуваченим, іншими учасниками процесу і ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, зважаючи на ступінь його тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Визначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що скоєне ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 197-1 КК України, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та в нарко кабінеті не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд дійшов до висновку, що покарання ОСОБА_3 слід призначити у межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 197-1 КК України, у виді штрафу, але з застосуванням ст. 69 КК України.

Також суд вважає необхідним відповідно до статей 118, 122, 124, 126 КПК України стягнути з обвинуваченого кошти на відшкодування витрат за проведення експертиз №СЕ-19/119-24/16207-БТ від 27.11.2024 року в сумі 11142,60 грн., та №СЕ-19/119-24/17084-ФХЕД від 06.11.2024 року в сумі 2387,70 грн.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн., який підлягає сплаті на р/р UA0018554, ГУК Сум. обл/ Лебединська МТГ/21081100, код бюджетної класифікації 21081100, код 37970404, Казначейство України (ЕАП), адміністративні штрафи та інші санкції.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, має на утриманні неповнолітню дитину, засновник ФГ, несудимого, кошти на користь держави (ГУК Сум. обл/ Лебединська МТГ/24060300, код 37970404, Казначейство України (ЕАП), р/р UA0018554, код бюджетної класифікації 24060300, Інші надходження) кошти на відшкодування витрат за проведення експертизи №СЕ-19/119-24/16207-БТ від 27.11.2024 року в сумі 11142,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, має на утриманні неповнолітню дитину, засновник ФГ, несудимого, кошти на користь держави (ГУК Сум. обл/ Лебединська МТГ/24060300, код 37970404, Казначейство України (ЕАП), р/р UA0018554, код бюджетної класифікації 24060300, Інші надходження) кошти на відшкодування витрат за проведення експертизи №СЕ-19/119-24/17084-ФХЕД від 06.11.2024 року в сумі 2387,70 грн.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_6