Справа № 346/6554/24
Провадження № 1-кп/346/400/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

в с т а н о в и в:

в провадженні Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке обґрунтували тим, що обвинувальний акт складений за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України щодо ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст.291 КПК України, а саме не містить посилання на мотив вчинення кримінального правопорушення, що є обов`язковим, а також в обвинувальному акті не повно викладено обставини, які входять до предмету доказування, а саме не зазначено про вжиття ОСОБА_4 заходів щодо виконання конституційного обов`язку захист Вітчизни без зброї. Крім того, вказують на порушення права на захист обвинуваченого, оскільки обвинувальний акт йому було вручено у відсутності захисника. Вважають, що в діях ОСОБА_4 може бути відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК, оскільки він за своїм віровченням та зареєстрованим Статутом релігійної громади Української Церкви Християн Віри Євангельської, помісної Церкви «ВІФАНІЯ» м.Коломия, членом якої він являється з 2009 року, відноситься до релігійного напрямку Християн Віри Євангельської. Віровчення релігійної громади, закликає не використовувати зброю проти інших людей, що унеможливлює виконання військового обов`язку. Станом на сьогодні Другий сенат Конституційного Суду України на відкритій частині пленарного засідання у формі письмового провадження розпочав розгляд справи №3-156/20214(310/24) за конституційною скаргою ОСОБА_6 щодо права на проходження альтернативної служби, особами котрі відмовилися від проходження військової служби з мотивів релігійних переконань та звернулися за проходженням альтернативної (невійськової) служби. У випадку прийняття рішення Конституційним Судом України про неконституційність ч.1 ст.1 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» і буде підтверджено право на альтернативну службу для осіб, котрі не можуть використовувати і застосовувати зброю через релігійні переконання в умовах воєнного стану, в діях обвинуваченого буде відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України. Дану обставину не було враховано прокурором при складанні обвинувального акту. Вважають, що наявні в обвинувальному акті недоліки перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 з посиланням на ст.7, ст.9, ст. 280 КПК України та з врахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду в справі №0306/7567/12 від 02.09.2020 року, заявили клопотання про зупинення судового розгляду до формування позиціїКонституційним Судом України в справі №3-156/2024(310/24) щодо права на заміну військової служби на альтернативну (невійськову) під час дії правового режиму воєнного стану, особами, які відмовились від проходження військової служби з мотивів релігійних переконань.

Прокурор заперечував проти задоволення вказаних клопотань, зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, підстави для його повернення відсутні. Також зазначив, що зупинення провадження в справі до прийняття рішення Конституційним Судом не передбачене діючим КПК України.

Заслухавши позиції сторін, дослідивши клопотання та долучені до них документи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.

Зокрема, згідно з ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність обвинувального акту вимогам Закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

В своїй практиці Європейський суд з прав людини зазначає, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення (формулювання обвинувачення), а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів (правова кваліфікація). (справа «Маттоціа проти Італії»).

Відповідно до п.13 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні обов`язковому доказуванню підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального Закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Як вбачається із обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , він містить найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості обвинуваченого, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, який проводив досудове розслідування, прокурорів, які здійснювали процесуальне керівництво під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення Закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, в тому числі дані про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; дату та місце його складення та затвердження.

Тобто, обвинувальний акт у кримінальному провадженні містить усі складові, передбачені ст.291 КПК України, що дає можливість здійснити належний судовий розгляд кримінального провадження.

Зокрема, в обвинувальному акті міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на статтю закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення із зазначенням дій, які були вчинені обвинуваченим, а також обставини, які, відповідно до положень КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Щодо відсутності в обвинувальному акті посилання на мотив вчинення кримінального правопорушення, то, на думку суду, це не є порушенням вимог ст.291 КПК України, оскільки мотив не є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 .

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 291 КПК України, надання суду матеріалів кримінального провадження до початку судового розгляду забороняється, суд не може на стадії підготовчого судового засідання дійти обґрунтованого висновку про неповноту викладу фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення чи про їх неправильність, оскільки дослідження доказів та їх оцінка є предметом лише судового розгляду.

Тому посилання захисника як на підставу для повернення обвинувального акту прокурору відсутність в діях обвинуваченого складу злочину не відповідає вимога кримінального процесуального закону. Питання про наявність або відсутність складу злочину в діях обвинуваченого, як і інші питання відповідно до вимог ст.368 КПК України, має вирішити суд ухвалюючи вирок за результатами судового розгляду. А тому на стадії підготовчого розгляду вирішення таких питань є передчасним.

Щодо порушення права на захист.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, яке відповідно до ст.12 КК є нетяжким злочином.

Статею 52 КПК України передбачено, що участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Частиною 2 цієї статті передбачені інші випадки, коли забезпечується обов`язкова участь захисника у кримінальному провадженні:

1) щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою;

2) щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою;

3) щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад;

4) щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту;

5) щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, - з моменту встановлення факту наявності в особи психічного захворювання або інших відомостей, які викликають сумнів щодо її осудності;

6) щодо реабілітації померлої особи - з моменту виникнення права на реабілітацію померлої особи;

8) щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження, - з моменту прийняття відповідного процесуального рішення;

9) у разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості - з моменту ініціювання укладення такої угоди.

Стороною захисту не наведено наявність обставин, які б вказували на необхідність забезпечення обов`язкової участі захисника в даному кримінальному провадженні (зокрема при вручені обвинувального акту), не вказано про ненадання можливості обвинуваченому скористатися правовою допомогою та залучити захисник на досудовому розслідуванні, а також не вказано як вплинуло на обсяг прав обвинуваченого відсутність захисника при вручені йому обвинувального акту.

Отже, посилання сторони захисту на порушення обвинуваченого права на захист є хибним.

Суд звертає увагу, що завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду. На стадії підготовчого провадження виконується функція контролю за досудовим розслідуванням, відповідність вимогам КПК України обвинувального акта та організаційна (підготовча) функція до наступної стадії судового провадження - судового розгляду з метою створення належних умов для успішного виконання завдань кримінального судочинства.

Обставини, на які вказує захисник у своєму клопотанні можуть бути досліджені під час судового розгляду, на що сторона захисту має право звертати увагу суду. Також сторона захисту не позбавлена права під час судового розгляду посилатися на встановлені нею порушення КПК України, допущені на стадії досудового розслідування.

Отже, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт в цілому відповідає вимогам ст.291 КПК України, відсутні передбачені Законом підстави для повернення обвинувального акту прокурору.

Щодо клопотання про зупинення провадження в справі.

В своєму клопотання сторона захисту вказує, що провадження в даній справ слід зупинити до формування позиціїКонституційним Судом України в справі №3-156/2024(310/24) щодо права на заміну військової служби на альтернативну (невійськову) під час дії правового режиму воєнного стану, особами, які відмовились від проходження військової служби з мотивів релігійних переконань, вважаючи, що таке рішення може вплинути на відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, оскільки ОСОБА_4 має релігійні переконання та є членом релігійної громади, віровчення якої закликає не використовувати зброю проти інших людей, що унеможливлює виконання військового обов`язку.

Відповідно до п.24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Як було зазначено вище, завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду. В той час як судовий розгляд -це стадія кримінального провадження, на якій суд за результатами повного, неупередженого та безпосереднього дослідження доказів вирішує питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого. Процедура судового розгляду чітко регламентована параграфом 3 Глави 28 КПК України.

Дане кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого провадження, а тому клопотання сторони захисту про зупинення провадження суд вважає заявленим передчасно, оскільки на даній стадії кримінального провадження суд позбавлений можливості встановити наявність об`єктивних обставин що унеможливлюють подальший судовий розгляд, на які в своєму клопотанні посилається сторона захисту, перевірити їх доказами та надати їм оцінку.

Отже, в задоволені клопотання про зупинення провадження в справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст.314, 372 КПК України, -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зупинення провадження в справі - відмовити

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 13.01.2025 року о 13-30 год.

Головуючий суддя : ОСОБА_1