Номер провадження: 11-кп/813/1250/25
Справа № 947/6802/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Одеській слідчий ізолятор» за участю обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2024 року в кримінальному провадженні №0000088 від 13.01.2024 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, громадянин України, освіта спеціальна середня, офіційно не працюючий, не одружений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 25.05.2009 року вироком Київського районного суду м.Одеси за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 26.04.2011 року вироком Малиновського районного суду м.Одеси за ч.2 ст.156, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі;

- 01.06.2018 року вироком Київського районного суду м.Одеси за ч.3 ст.289, ч.2 ст.187, ст.70 КК України до покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі;

- 31.01.2018 року вироком Біляївського районного суду Одеської області за ч.2 ст.289, ст.71 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі;

- 26.12.2019 року вироком Малиновського районного суду м.Одеси за ч.2 ст.289, ст.70 КК України до покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі;

- 25.04.2022 року вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки;

30.05.2024 року вироком Приморського районного суду міста Одеси за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покаранням за вироком Приморського районного суду міста Одеси від 30 травня 2024 року, ОСОБА_8 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту фактичного затримання та взяття під варту - 15.01.2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Вироком суду вирішено долю речових доказів та заходів забезпечення у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим за те, що 13.01.2024 року приблизно о 16.00 год., він, знаходячись разом з ОСОБА_10 в нежитловому приміщені, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , у нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_10 , шляхом нападу на останнього з застосуванням насильства з метою заволодіння майном потерпілого.

Приступивши до реалізації свого злочинного умислу направленого на відкрите заволодіння чужим майном шляхом нападу, ОСОБА_8 13.01.2024 року приблизно о 16.10 год., знаходячись в нежитловому приміщені, розташованому за адресою: м. Одеса, проспект Небесної сотні, 4/7, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи повторно, здійснив напад на ОСОБА_10 та наніс удар стільцем по голові ОСОБА_10 від якого потерпілий упав на підлогу, а ОСОБА_8 продовжив наносити руками та ногами численні удари в область голови та тулубу ОСОБА_10 , застосувавши таким чином до потерпілого ОСОБА_10 насильство небезпечне для здоров`я останнього, тим самим намагаючись подавити волю потерпілого до опору.

В результаті вказаних протиправних дії ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 були спричинені наступні тілесні ушкодження: рана тім`яної ділянки голови та на нижній повіці лівого ока, які як кожне окремо так і у своїй сукупності при звичайному перебігу у живих осіб супроводжуються короткочасним розладом здоров`я тривалістю більше шести днів, але не більше 3-х тижнів, і по цьому критерію мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також садна на голові в тім`яній ділянці справа, на спинці та нижній поверхні носа, на верхній губі, правій поверхні шиї, синці повік правого, лівого ока та нижньої губи зліва, набряк тканин виличної ділянки зліва, які як кожне окремо, так і у своїй сукупності, не були небезпечними для життя, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Після чого, ОСОБА_8 взяв предмет схожий на ніж, який знаходився в цьому ж приміщені, приклав його лезо до шиї потерпілого ОСОБА_10 та погрожуючи застосуванням фізичного насильства, наказав мовчати та не чинити опору, тим самим остаточно подолав волю ОСОБА_10 до опору, після чого скориставшись безпорадним станом потерпілого, заволодів майном останнього, а саме: мобільним телефоном «Нокіа», вартістю 100 гривень, з сім-картою мобільного оператора «Водафон» № НОМЕР_1 , яка для потерпілого матеріальної цінності не має та на рахунку якої грошові кошти відсутні, мобільним телефоном «Редмі» у чохлі, загальною вартістю 800 гривень, та грошовим коштами у сумі 3000 гривень, а всього заволодів майном на загальну суму 3900 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого разом з викраденими майном зник з місця вчинення злочину.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_8 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покаранням за вироком Приморського районного суду міста Одеси від 30 травня 2024 року, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 1 (один) місяць,з конфіскацією всього належного йому майна.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що місцевий суд при ухваленні вироку неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не повною мірою врахував положення санкції ч.4 ст.187 КК України, в частині призначення додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, та не навів мотивів не призначення додаткового покарання.

В іншій частині вирок суду сторона обвинувачення просить залишити без змін.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу; захисника та обвинуваченого, які залишили вирішення питання на розсуд суду; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ст.ст. 370, 373 КПК України регламентують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України (далі - КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ніким не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, вони не є предметом апеляційного розгляду.

Перевіривши вирок в межах апеляційної скарги, колегія суддів суд приходить до висновку, що доводи прокурора про невірне застосування судом першої інстанції вимог кримінального закону при призначенні покарання є обґрунтованими, з урахуванням наступного.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , місцевий суд врахував характеризуючі данні про особу обвинуваченого. Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років. На підставі ч.4 ст.70 КК України суд визначив обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років та 1 (один) місяць.

Проте, принцип призначення місцевим судом покарання не ґрунтується на вимогах кримінального закону, оскільки відповідно до положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Водночас, санкцією ч.4 ст.187 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Суд першої інстанції не врахував зазначені вимоги закону, припустився помилки та призначивши обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі, не застосував додаткового покарання у виді конфіскації майна тажодним чином не мотивував свого рішення в цій частині.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Положеннями закріпленими в ст. 409 КПК регламентовано підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в тому числі і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно положень ст. 413 КПК, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, зокрема є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Положеннями ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Апеляційний суд враховує, що додаткове покарання, в даному випадку конфіскація майна, має важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, слід констатувати, що місцевим судом при призначенні покарання неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме не повною мірою застосовано положення санкції ч.4 ст.187 КК України в частині призначення додаткового покаранняу виді конфіскації майна, яке передбачене санкцією ч. 4 ст. 187 КК України, а тому доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення є обґрунтованими.

Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №1 «Про практику постановлення судами вироків при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», у разі коли в апеляційній скарзі ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого шляхом призначення йому більш суворого покарання, то у разі задоволення апеляційної скарги, вирок суду першої інстанції скасовується та ухвалюється новий вирок.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413, ст. 414 КПК, в частині призначеного обвинуваченому покарання підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом у цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2024 року в кримінальному провадженні №0000088 від 13.01.2024 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.4 ст.187 КК України - скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покаранням за вироком Приморського районного суду міста Одеси від 30 травня 2024 року, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 1 (один) місяць,з конфіскацією всього належного йому майна.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання ним законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Копії вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4