ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1468/25 Справа № 182/7505/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року, якою відносно обвинуваченого в об`єднаному кримінальному провадженні №0001224 від 06.10.2023 року та № 0000030 від 05.01.2024 року, ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09 травня 2025 року включно з визначенням розміру застави, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту.

Продовжено щодо ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на 60 днів, до 09 травня 2025 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень 00 коп.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

На вказане рішення захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в яких вказує про свою не згоду з оскаржуваним рішенням. В обґрунтування вказує, що суду не було надано доказів того, що ризики, передбачені ст. 177 КК України, реально існують. При вирішенні питання щодо продовження дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 посилання прокурора на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, мали характер припущень. Вважає, що прокурор не обґрунтував наявність ризиків на даний час, які існували при обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 . Вказує, що ніяких доказів переховування ОСОБА_7 від органів розслідування та (або) суду надано не було. Вказує, що ОСОБА_7 повідомив, що має хворого батька, разом з яким він мешкає. Вважає, що вказані обставини свідчать про наявність стійких соціальних зв`язків та наявність осіб, що можуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 . Вказує, що ОСОБА_7 висловив бажання у разі зміни запобіжного заходу піти на службу в ЗСУ, що робить безпідставним припущення прокурора про те, що ОСОБА_7 заробляє на життя злочинним шляхом. Вказує, що на даний час, правопорушення, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_7 , частково декриміналізовані, про що судом винесено відповідну ухвалу від 27.11.2024 року. Зазначає, що прокурором суду надано змінений обвинувальний акт у кримінальному провадженні, але не надіслано його копії сторонам кримінального провадження. Вважає, що перебування в суді інших кримінальних проваджень щодо ОСОБА_7 , не мають прийматись до уваги під час розгляду клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу в цьому кримінальному провадженні. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та запобіжний захід у вигляді тримання під вартою замінити на домашній арешт за адресою його мешкання в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

В рамках розгляду даної апеляційної скарги учасники кримінального провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про проведення апеляційного розгляду за їх участі до суду не надійшло. В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 просила розгляд апеляційної скарги проводити в письмовому провадженні, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану апеляційну скаргу за відсутності сторін кримінального провадження.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників по справі, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що в провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувають об`єднані кримінальні провадження № 0001224 від 06.10.2023 року, №0000030 від 05.01.2024 року за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких є тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років.

Як встановлено з матеріалів провадження, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 продовжено під час судового засідання в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом продовжуючи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , враховано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, фактичні обставини справи та стадію судового розгляду, особу обвинуваченого та характер пред`явленого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі.

Зокрема, суд виходив з того, що обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовженні строку його дії, та на які в своєму клопотанні посилається прокурор, не змінилися. Суд вважав, що інший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як він до затримання офіційно не працевлаштувався.

Суд першої інстанції, із врахуванням вищенавеного, не знайшов підстав для застосування інших запобіжних заходів альтернативних триманню під вартою, як таких, що не достатні для запобігання ризиків та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідно до ст. 183 КПК України з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, майнового та сімейного стану обвинуваченого, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 визначив розмір застави достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України - в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн., та покладенням обов`язків.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції також врахував, що обставини на які посилається обвинувачений не можуть бути стримуючими факторами належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Отже, суд зважив на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, відсутність належних гарантій та підтверджених соціальних зв`язків, які б переважали ризики ухилення від суду, та обґрунтовано прийшов до висновку про продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного заявленого ризику передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Доводи апелянта про зворотне є безпідставними, а фактично подана апеляційна скарга викликана самим лише недосягненням бажаного результату у виді звільнення з під варти, що в жодному випадку не може бути підставою для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу.

Доводи апелянта, що обвинувачений не ухилявся і не ухилятиметься від явки до суду, висловив бажання у разі зміни запобіжного заходу піти на службу в ЗСУ, не зменшує наявність ризиків, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому, оскільки його правослухняна поведінка наразі зумовлена виключно дієвістю обраного запобіжного заходу, а не високими моральними якостями.

Крім того ОСОБА_7 до застосування запобіжного заходу до лав ЗСУ мобілізуватись не намагався.

Наявність постійного місця проживання та хворого батька, про що зазначає захисник обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Крім того, ці обставини існували і на час вчинення інкримінованого обвинуваченим злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Крім того даних, що ніхто крім обвинуваченого не має можливості доглядати батька останнього до суду не надано, як не надано даних про необхідність такого догляду і під час апеляційного перегляду.

Стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано документально підтверджених та переконливих доказів, що унеможливлюють перебування ОСОБА_7 під вартою. Отже, судом першої інстанції вірно враховано вимоги ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, особу обвинуваченого, в тому числі його стан здоров`я та відомості, які характеризують особу обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо процесуальних порушень з боку сторони обвинувачення при поданні зміненого обвинувального акту, колегія суддів залишає без розгляду, оскільки такі не є предметом розгляду в розумінні положень ст.422-1 КПК України.

Ураховуючи сукупність обставин, в тому числі стадію судового провадження, а також дані про особу ОСОБА_7 суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність даних які б свідчили, що зазначені ризики не існують, а більш м`які запобіжні заходи не спроможні забезпечити належний розгляд провадження та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та про необхідність продовження щодо останнього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам, в тому числі вагомості наявних доказів, які вказують на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення останньому, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наразі тримання обвинуваченого під вартою є обґрунтованими та виправданими, оскільки виключно в такому виді можливо забезпечити досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року, якою відносно обвинуваченого в об`єднаному кримінальному провадженні №0001224 від 06.10.2023 року та № 0000030 від 05.01.2024 року, ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09 травня 2025 року включно з визначенням розміру застави без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді