Справа № 572/1727/23 Провадження №11-кп/802/87/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконферензв`язку),

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (в режимі відеоконферензв`язку),

захисників обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (в режимі відеоконферензв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_10 , та прокурора на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 24 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 24.05.2024:

1. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Краматорськ Донецької області, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , місце перебування ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», українця, громадянина України, раніше неодноразово судимого і, востаннє вироком Краматорського міськрайонного суду Донецької області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі (початок строку 23.07.2020, кінець строку 23.01.2023),

- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на строк 1 (один) рік 7 (сім) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 23.01.2023.

До набрання вироком законної сили, залишити ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, але не довше 60 (шістдесяти) днів з дня проголошення цього вироку.

- визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018) та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України.

2. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Богоявленка Мар`їнського району Донецької області, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_2 , місце перебування ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше неодноразово судимого і, востаннє вироком Марїнського районного суду Донецької області від 18.11.2021 за ч.2, ч.3 ст.185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 9 місяців (початок строку 21.12.2021, кінець строку 21.09.2026)

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.190 КК України, ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018) та призначити йому покарання: за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік; за ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018) у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Марїнського районного суду Донецької області від 18.11.2021, та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 24.05.2024.

До набрання вироком законної сили, залишено ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, але не довше 60 (шістдесяти) днів з дня проголошення цього вироку.

3. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Родинське Красноармійського району Донецької області, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_3 , місце перебування ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, раніше неодноразово судимого, зокрема востаннє: вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.04.2019 за ч.2 ст.190, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.10.2019 за ч.1 ст.309, ч.2 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71, ст.72 КК України до 4 років позбавлення волі; вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.11.2019 за ч.2 ст.309, ч.4 ст.70, ст.72 КК України до 2 років 9 місяців позбавлення волі; ухвалою Донецького апеляційного суду від 24.12.2019 вирок від 24.10.2019 в частині призначення покарання змінено на підставі ч.4 ст.70 КК України за цим вироком та вироком від 25.04.2019 остаточно визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 14.01.2022 у відповідності до ч.4 ст.70 КК України визначено остаточну міру покарання за вироком від 28.11.2019 та 24.10.2019 у виді позбавлення волі на строк 4 роки, в строк покарання зараховано період з 14.10.2019 по 04.03.2020 (початок строку - 05.03.2020, кінець строку 14.10.2023),

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 3 місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з 14.10.2023.

До набрання вироком законної сили, залишити ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, але не довше 60 (шістдесяти) днів з дня проголошення цього вироку.

4. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Здолбунів Рівненської області, жителя АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого з 26 вересня 2023 року бетонярем 4 розряду ремонтно-будівельної служби м.Рівне в організації ТОВ «Інвестиційна група «АРХІ-БУД»», раніше неодноразово судимого і, востаннє вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.02.2021 за ст.391, 71 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі (кінець строку 16.06.2023),

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України, ч.5 ст.27, ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018) та призначено покарання: за ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік; за ч.5 ст.27, ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018), із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_14 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_14 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання для виконання цього вироку.

Вироком також вирішено долю речових доказів, питання щодо арешту на майно та процесуальних витрат за проведення експертизи.

Так, згідно з даним вироком суду:

ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за скоєння кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та до зняття або погашення судимості у встановленому законом порядку, а саме 12.10.2022 (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), відбуваючи покарання у виді позбавлення волі у державній установі «Катеринівська виправна колонія (№46)», що в с.Катеринівка, по вул.Ткача, 1, Сарненського району, Рівненської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_1 , зателефонував до потерпілої ОСОБА_15 , видаючи себе за іншу особу на ім`я « ОСОБА_16 », та вводячи потерпілу в оману, шляхом повідомлення неправдивих відомостей про необхідність оплати лікування, заволодів коштами ОСОБА_15 на загальну суму 40 000 грн., котрі остання перерахувала на вказані ОСОБА_7 рахунки, в тому числі банківські картки № НОМЕР_2 , емітовану АТ «Акцент-банк», та № НОМЕР_3 , емітовану АТ «Ощадбанк», які завчасно для вказаних цілей підшукано засудженим ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_7 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.2 ст.190 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 , 23.10.2022 в період часу з 15 год. 41 хв. по 19 год. 00 хв., відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Катеринівська виправна колонія №46», що в с.Катеринівка, по вул.Ткача, 1, Сарненського району, Рівненської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_14 , всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_1 , зателефонував до потерпілого ОСОБА_17 , та, використовуючи шахрайський спосіб «Привіт, впізнав?», ввів потерпілого в оману, шляхом видання себе за іншу особу на ім`я « ОСОБА_18 », та під приводом позики коштів на лікування, заволодів коштами належними потерпілому в загальній сумі 15 000 грн., які останній перерахував з банківської картки № НОМЕР_4 , емітованої АТ КБ «ПриватБанк», на банківську картку № НОМЕР_5 , емітовану АТ «Сенс-банк», які завчасно для вказаних цілей підшукано засудженим ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_7 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.2 ст.190 КК України.

Також, ОСОБА_7 , 29.10.2022 приблизно о 11 год. 31 хв., відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Катеринівська виправна колонія №46», що в с.Катеринівка, по вул.Ткача, 1, Сарненського району, Рівненської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018, використовуючи невстановлені засоби мобільного зв`язку, кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_1 , розмовляючи за допомогою засобів мобільного зв`язку із потерпілою ОСОБА_19 , назвавшись племінником на ім`я « ОСОБА_20 », ввів останню в оману шляхом повідомлення неправдивих відомостей про необхідність термінового лікування та під приводом отримання допомоги на лікування, заволодів коштами ОСОБА_19 в сумі 4815 грн., котрі остання перерахувала з банківської картки ОСОБА_21 № НОМЕР_6 на банківську картку № НОМЕР_7 , емітовану АТ «ПУМБ», яку завчасно для вказаних цілей підшукано засудженим ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом.

Після цього, 29.10.2022 приблизно о 13 год. 54 хв., ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_1 , розмовляючи за допомогою засобів мобільного зв`язку із потерпілою ОСОБА_19 , видаючи себе за іншу особу на ім`я « ОСОБА_20 », ввів останню в оману, шляхом повідомлення неправдивих відомостей про виникнення ускладнень під час лікування та під приводом необхідності отримання додаткової матеріальної допомоги, заволодів коштами ОСОБА_19 в сумі 4815 грн., котрі остання перерахувала з банківської картки ОСОБА_21 № НОМЕР_6 на банківську картку № НОМЕР_7 , емітовану АТ «ПУМБ», яку завчасно для вказаних цілей підшукано засудженим ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом.

Після цього, 29.10.2022 приблизно о 17 год. ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, розприділивши ролі із засудженим ОСОБА_8 , всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_1 , розмовляючи за допомогою засобів мобільного зв`язку із потерпілою ОСОБА_19 , видаючи себе за іншу особу на ім`я « ОСОБА_20 », ввів останню в оману, шляхом повідомлення неправдивих відомостей про виникнення ускладнень під час лікування та для підтвердження власної версії повідомив ОСОБА_19 про необхідність розмови із лікуючим лікарем, за якого під час розмови видавав себе ОСОБА_8 . Під час телефонної розмови із потерпілою, ОСОБА_8 підтвердив неправдиві відомості ОСОБА_7 та повідомив потерпілій, що під час лікування « ОСОБА_22 » дійсно виникли ускладнення, які потребують додаткових витрат. У результаті вказаних дій ОСОБА_21 , використовуючи допомогу ОСОБА_23 , з його карткового рахунку № НОМЕР_8 , перерахувала кошти в сумі 6000 грн. на банківську картку № НОМЕР_7 , емітовану в АТ «ПУМБ», яку завчасно для вказаних цілей підшукано засудженим ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом.

В результаті шахрайських дій потерпілій ОСОБА_19 спричинено майнової шкоди на загальну суму 15630 грн.

Ці умисні дії, ОСОБА_7 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.2 ст.190 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 , 01.11.2022 о 14 год. 45 хв., відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Катеринівська виправна колонія №46», що в с.Катеринівка, по вул.Ткача, 1, Сарненського району, Рівненської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_14 , всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_1 , розмовляючи за допомогою засобів мобільного зв`язку із потерпілим ОСОБА_24 , використовуючи спосіб шахрайських дій «Привіт, впізнав?», видав себе за іншу особу, назвавшись товаришем на ім`я « ОСОБА_20 », ввів потерпілого в оману та під приводом позики коштів на лікування, заволодів коштами належними потерпілому в загальній сумі 1000 грн., які останній перерахував з банківської картки № НОМЕР_9 АТ «ПУМБ» на вказану ОСОБА_7 банківську картку № НОМЕР_10 , емітовану АТ «Ощадбанк», яку завчасно для вказаних цілей підшукано засудженим ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_7 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.2 ст.190 КК України.

Також, ОСОБА_7 , 02.11.2022 о 16 год. 45 хв., відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Катеринівська виправна колонія №46», що в с.Катеринівка, по вул.Ткача, 1, Сарненського району, Рівненської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_14 , всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання,яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_11 , розмовляючи за допомогою засобів мобільного зв`язку із потерпілою ОСОБА_25 , використовуючи спосіб шахрайських дій «Привіт, впізнала?», видав себе за іншу особу, назвавшись особою на ім`я « ОСОБА_26 », ввів потерпілу в оману та під вигаданим приводом позики коштів на лікування, заволодів належними потерпілій ОСОБА_25 коштами в загальній сумі 6000 грн., які остання перерахувала з банківської картки № НОМЕР_12 , емітовану «Сенс-Банк», на банківську картку № НОМЕР_13 , емітовану АТ «Універсал Банк», яку завчасно для вказаних цілей підшукано засудженим ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_7 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.2 ст.190 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 , 08.11.2022 о 15 год. 00 хв., відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Катеринівська виправна колонія №46», що в с.Катеринівка, по вул.Ткача, 1, Сарненського району, Рівненської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_14 , всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_11 , зателефонував до потерпілої ОСОБА_27 , використовуючи спосіб шахрайських дій «Привіт, впізнала?», видав себе за іншу особу, назвавшись особою на ім`я « ОСОБА_28 », ввів потерпілу в оману та під вигаданим приводом позики коштів на лікування, заволодів належними потерпілій коштами в загальній сумі 1000 грн., які остання перерахувала з банківської картки № НОМЕР_14 , емітовану АТ «Універсал Банк», на банківську картку № НОМЕР_15 , емітовану в АТ КБ «ПриватБанк», яку завчасно для вказаних цілей підшукано засудженим ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_7 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.2 ст.190 КК України.

Також, ОСОБА_7 , 18.12.2022 в період з 10 год. 27 хв. по 10 год. 33 хв. (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Катеринівська виправна колонія (№46)», що в с.Катеринівка, по вул.Ткача, 1, Сарненського району, Рівненської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_1 , зателефонував до потерпілого ОСОБА_29 , використовуючи спосіб шахрайських дій «Привіт, впізнав?», видав себе за іншу особу, назвавшись особою на ім`я « ОСОБА_20 », ввів потерпілого в оману та під вигаданим приводом позики коштів, заволодів належними потерпілому коштами в сумі 1000 грн., які останній перерахував з банківської картки № НОМЕР_16 , емітованої АТ КБ «Приватбанк», на абонентський номер НОМЕР_17 , чим спричинив потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_7 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, суд кваліфікував за ч.2 ст.190 КК України.

ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за скоєння кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та до зняття або погашення судимості у встановленому законом порядку, а саме 18.10.2022 приблизно о 12 год. (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», що в с.Катеринівка, по вул.Ткача, 1, Сарненського району, Рівненської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, використовуючи абонентський номер НОМЕР_18 , шляхом незаконних операцій з використанням електронно обчислювальної техніки, скориставшись розміщеним на веб сайті «besplatka.ua» оголошенням про продаж цигарок під профілем на ім`я « ОСОБА_30 », використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_19 та IMEI: НОМЕР_1 , під час телефонної розмови, шляхом введення в оману ОСОБА_31 , повідомивши останній неправдиві відомості про намір здійснити продаж товару після здійснення його передоплати, не маючи реального наміру та можливості виконати вказані зобов`язання, незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_31 в сумі 24523 грн., які остання перерахувала на вказану ОСОБА_8 банківську картку № НОМЕР_10 , емітовану АТ «Ощадбанк», яку завчасно для вказаних цілей підшукано засудженим ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_8 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, суд кваліфікує за ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018).

Крім того, ОСОБА_8 , 29.10.2022 о 17 год., відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Катеринівська виправна колонія №46», що в с.Катеринівка, по вул.Ткача, 1, Сарненського району, Рівненської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , розприділивши ролі, всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_1 , розмовляючи за допомогою засобів мобільного зв`язку із потерпілою ОСОБА_19 , назвавшись лікарем її племінника « ОСОБА_20 », якого вдавав із себе засуджений ОСОБА_7 , ввів останню в оману, шляхом повідомлення неправдивої інформації про виникнення ускладнень під час проведення оперування « ОСОБА_20 » та необхідності додаткового відшкодування витрат на лікування останнього, у результаті чого ОСОБА_21 , використовуючи допомогу ОСОБА_23 , з його карткового рахунку № НОМЕР_8 , спільно перерахували кошти в сумі 6000 грн. на банківську картку № НОМЕР_7 , емітовану в АТ «ПУМБ», яку завчасно для вказаних цілей підшукано засудженим ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вище вказану суму.

Такі умисні дії, ОСОБА_8 , які виразилися у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.2 ст.190 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_8 , 05.11.2022 о 10 год. 48 хв., відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Катеринівська виправна колонія №46», що в с.Катеринівка, по вул.Ткача, 1, Сарненського району, Рівненської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_19 та IMEI: НОМЕР_1 , використовуючи оголошення на веб сайті «besplatka.ua» про продаж цигарок під профілем на ім`я « ОСОБА_32 », під час переписки у мессенджері «Viber» та спілкуванні по засобах мобільного зв`язку, шляхом введення в оману ОСОБА_33 , повідомивши останній неправдиві відомості про намір здійснити продаж товару після здійснення його передоплати, не маючи реального наміру та можливості виконати вказані зобов`язання, незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_33 в сумі 662 грн., які остання перерахувала на вказану ОСОБА_8 банківську картку № НОМЕР_13 , емітовану АТ «Універсал банк», яку завчасно для вказаних цілей підшукано засудженим ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вище вказану суму.

Після цього, 06.11.2022 в період часу з 13 год. по 16 год. (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_1 , продовжуючи дії, направлені на введення в оману потерпілої ОСОБА_33 , шляхом повідомлення останній неправдивої інформації про здійснення відправлення товару на її ім`я та необхідності здійснення оплати його повної вартості в сумі 1743 грн. та в подальшому, під приводом здійснення оплати помилково надлишково скерованого товару на суму 2880 грн., повторно незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_33 у загальній сумі 4623 грн., котрі остання перерахувала на вказану ОСОБА_8 банківську картку № НОМЕР_15 , емітовану в АТ КБ «ПриватБанк», яку завчасно для вказаних цілей підшукано засудженим ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на загальну суму 5285 грн.

Ці умисні дії, ОСОБА_8 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, суд кваліфікував за ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018).

Окрім цього, ОСОБА_8 , 05.11.2022 приблизно о 10 год. 48 хв., відбуваючи покарання у виді позбавлення волі у державній установі «Катеринівська виправна колонія №46», що в с.Катеринівка, по вул.Ткача, 1, Сарненського району, Рівненської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_20 , використовуючи оголошення про продаж цигарок, яке розміщене на невстановленому веб-сайті у всесвітній мережі Інтернет, під час спілкування по засобах мобільного зв`язку, шляхом введення в оману ОСОБА_34 , повідомивши останньому неправдиві відомості про намір здійснити продаж товару після здійснення його передоплати, не маючи реального наміру та можливості виконати вказані зобов`язання, незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_34 в сумі 865 грн., які останній перерахував на вказану ОСОБА_8 банківську картку № НОМЕР_21 , емітовану АТ «Універсал банк», яку завчасно для вказаних цілей підшукано засудженим ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_8 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, суд кваліфікував за ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018).

ОСОБА_9 , будучи раніше судимим за скоєння кримінальних правопорушень проти власності, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та до зняття або погашення судимості у встановленому законом порядку, 01.12.2022 в період часу з 11 год. 40 хв. по невстановлений органом досудового розслідування час, перебуваючи у державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», що в с.Катеринівка, Сарненського району, Рівненської області, по вул.Ткача, 1, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_14 , всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_19 , розмовляючи із потерпілим ОСОБА_35 , назвавшись знайомим останнього на ім`я « ОСОБА_36 », під приводом позики коштів на лікування, шляхом обману, незаконно заволодів коштами ОСОБА_37 в сумі 3000 грн., котрі останній перерахував на вказаний ОСОБА_9 картковий рахунок № НОМЕР_22 , емітований АТ «БАНК ВОСТОК», та котрий завчасно підшуканий засудженим ОСОБА_14 для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_9 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.2 ст.190 КК України.

Крім цього, ОСОБА_9 , 09.12.2022 приблизно о 17 год. (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», що в с.Катеринівка, Сарненського району, Рівненської області, по вул.Ткача, 1, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_14 , всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_19 , розмовляючи із потерпілою ОСОБА_38 , назвавшись знайомим останньої на ім`я « ОСОБА_20 », під приводом позики коштів на лікування, шляхом обману, незаконно заволодів коштами ОСОБА_39 в сумі 1000 грн., які остання добровільно перерахувала на вказаний ОСОБА_9 картковий рахунок № НОМЕР_21 , емітований АТ «Універсалбанк», та котрий завчасно підшуканий засудженим ОСОБА_14 для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_9 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.2 ст.190 КК України.

Крім того, ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 13.12.2022 в період часу з 12 год. 21 хв. (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», що в с.Катеринівка, Сарненського району, Рівненської області, по вул.Ткача, 1, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із, ОСОБА_14 , всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_19 , розмовляючи із потерпілою ОСОБА_40 , назвавшись знайомим останньої на ім`я « ОСОБА_28 », під приводом позики коштів на лікування, шляхом обману, незаконно заволодів коштами ОСОБА_40 в сумі 4000 грн., які остання добровільно перерахувала на вказаний ОСОБА_9 картковий рахунок № НОМЕР_23 , емітований АТ «ТАСКОМБАНК», та котрий завчасно підшуканий засудженим ОСОБА_14 для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_9 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.2 ст.190 КК України.

ОСОБА_14 , будучи раніше судимим за скоєння кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та до зняття або погашення судимості у встановленому законом порядку, перебуваючи в державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», діючи як пособник, з метою реалізації попередньо визначеного наміру, обговореного з ОСОБА_7 , спрямованого на заволодіння коштами шляхом обману, домовився з ОСОБА_41 про отримання від останнього та отримав відомості про номера банківських рахунків та паролів доступу, а саме: АТ «Акцент-банк», № НОМЕР_2 , АТ «Ощадбанк», № НОМЕР_3 .

12.10.2022 (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_7 , використовуючи отриману від ОСОБА_14 інформацію про банківські рахунки, діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання спільного злочинного наміру, спрямованого на заволодіння майном громадян, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_1 , ввівши потерпілу в оману, шляхом повідомлення неправдивих відомостей про необхідність оплати лікування, заволодів коштами ОСОБА_15 на загальну суму 40 000 грн., котрі остання перерахувала на вказані ОСОБА_7 карткові рахунки № НОМЕР_2 , емітований АТ «Акцент-банк», та № НОМЕР_3 , емітований АТ «Ощадбанк», які завчасно для вказаних цілей підшукано ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим потерпілій було завдано майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_14 , які виразилися у пособництві заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України.

Крім того, ОСОБА_14 , будучи раніше судимим за скоєння кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та до зняття або погашення судимості у встановленому законом порядку, перебуваючи в державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», діючи як пособник, з метою реалізації попередньо визначеного наміру, обговореного з ОСОБА_8 , спрямованого на заволодіння коштами шляхом обману, домовився з ОСОБА_41 про отримання від останнього та отримав відомості про номер банківського рахунку та паролю доступу, а саме рахунку № НОМЕР_10 , що відкритий в АТ «Ощадбанк».

Так, 18.10.2022 (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_8 , використовуючи отриману від ОСОБА_14 інформацію про банківські рахунки, діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання спільного злочинного наміру, спрямованого на заволодіння майном громадян, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_19 та IMEI: НОМЕР_1 , та оголошення розміщене на веб-сайті «besplatka.ua», шляхом введення в оману ОСОБА_31 , повідомивши останній неправдиві відомості про намір здійснити продаж товару після здійснення його передоплати, не маючи реального наміру та можливості виконати вказані зобов`язання, шляхом обману, заволодів коштами ОСОБА_31 на загальну суму 24 523 грн., котрі остання перерахувала на вказану ОСОБА_8 банківську картку № НОМЕР_10 , емітовану АТ «Ощадбанк», яку завчасно для вказаних цілей підшукано ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинили потерпілій майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_14 , які виразилися у пособництві заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, суд кваліфікував за ч.5 ст.27, ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України № 617-VIII від 22.11.2018).

Крім того, ОСОБА_14 , будучи раніше судимим за скоєння кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та до зняття або погашення судимості у встановленому законом порядку, перебуваючи в державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», діючи як пособник, з метою реалізації попередньо визначеного наміру, обговореного з ОСОБА_7 , спрямованого на заволодіння коштами шляхом обману, домовився з ОСОБА_41 про отримання від останнього та отримав відомості про номер банківського рахунку та паролю доступу, а саме рахунку № НОМЕР_5 , що відкритий АТ «Сенс-банк».

Так, 23.10.2022 (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_7 , використовуючи отриману від ОСОБА_14 інформацію про банківські рахунки, діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання спільного злочинного наміру, спрямованого на заволодіння майном громадян, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_1 , ввівши потерпілого в оману, шляхом повідомлення неправдивих відомостей про необхідність оплати лікування, заволодів коштами ОСОБА_17 в загальній сумі 15 000 грн., котрі останній перерахував з банківської картки № НОМЕР_4 , емітованої АТ КБ «ПриватБанк», на банківську картку № НОМЕР_5 , емітовану АТ «Сенс-банк», яку завчасно для вказаних цілей підшукано ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинили потерпілому майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_14 , які виразилися у пособництві заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України.

Крім того, ОСОБА_14 , будучи раніше судимим за скоєння кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та до зняття або погашення судимості у встановленому законом порядку, перебуваючи в державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», діючи як пособник, з метою реалізації попередньо визначеного наміру, обговореного з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , спрямованого на заволодіння коштами шляхом обману, домовився з ОСОБА_41 про отримання від останнього та отримав відомості про номер банківського рахунку та паролю доступу, а саме рахунку № НОМЕР_7 , що відкритий АТ «ПУМБ».

Так, 29.10.2022 (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , використовуючи отриману від ОСОБА_14 інформацію про банківські рахунки, діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання спільного злочинного наміру, спрямованого на заволодіння майном громадян, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_1 , ввівши потерпілу в оману, шляхом повідомлення неправдивих відомостей про необхідність оплати лікування, заволоділи коштами ОСОБА_19 в загальній сумі 15 630,00 грн., котрі остання перерахувала з банківської картки ОСОБА_21 № НОМЕР_6 та ОСОБА_23 № НОМЕР_8 на банківську картку № НОМЕР_7 , емітовану АТ «ПУМБ», яку завчасно для вказаних цілей підшукано ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинили потерпілій майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_14 , які виразилися у пособництві заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України.

Крім того, ОСОБА_14 , будучи раніше судимим за скоєння кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та до зняття або погашення судимості у встановленому законом порядку, перебуваючи в державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», діючи як пособник, з метою реалізації попередньо визначеного наміру, обговореного з ОСОБА_7 , спрямованого на заволодіння коштами шляхом обману, домовився з ОСОБА_41 про отримання від останнього та отримав відомості про номер банківського рахунку та паролю доступу, а саме рахунку № НОМЕР_10 , що відкритий АТ «Ощадбанк».

Так, 01.11.2022 (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_7 , використовуючи отриману від ОСОБА_14 інформацію про банківські рахунки, діючи за попередньою змовою групою, на виконання спільного злочинного наміру, спрямованого на заволодіння майном громадян, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_1 , ввівши потерпілого в оману, шляхом повідомлення неправдивих відомостей про необхідність оплати лікування, заволодів коштами ОСОБА_24 в загальній сумі 1000 грн., котрі останній перерахував з банківської картки № НОМЕР_9 АТ «ПУМБ» на вказану ОСОБА_7 банківську картку № НОМЕР_10 , емітовану АТ «Ощадбанк», яку завчасно для вказаних цілей підшукано ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинили потерпілому майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_14 , які виразилися у пособництві заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України.

Крім того, ОСОБА_14 , будучи раніше судимим за скоєння кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та до зняття або погашення судимості у встановленому законом порядку, перебуваючи в державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», діючи як пособник, з метою реалізації попередньо визначеного наміру, обговореного з ОСОБА_7 , спрямованого на заволодіння коштами шляхом обману, домовився з ОСОБА_41 про отримання від останнього та отримав відомості про номер банківського рахунку та паролю доступу, а саме рахунку № НОМЕР_13 , що відкритий АТ «Універсал Банк».

Так, 02.11.2022 (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_7 , використовуючи отриману від ОСОБА_14 інформацію про банківські рахунки, діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання спільного злочинного наміру, спрямованого на заволодіння майном громадян, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_11 , ввівши потерпілу в оману, шляхом повідомлення неправдивих відомостей про необхідність оплати лікування, заволодів коштами ОСОБА_25 в загальній сумі 6000 грн., котрі остання перерахував з банківської картки № НОМЕР_12 емітовану «Сенс-Банк» на банківську картку № НОМЕР_13 , емітовану АТ «Універсал Банк», яку завчасно для вказаних цілей підшукано ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинили потерпілій майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_14 , які виразилися у пособництві заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України.

Крім того, ОСОБА_14 , будучи раніше судимим за скоєння кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та до зняття або погашення судимості у встановленому законом порядку, перебуваючи в державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», діючи як пособник, з метою реалізації попередньо визначеного наміру, обговореного з ОСОБА_8 , спрямованого на заволодіння коштами шляхом обману, домовився з ОСОБА_41 про отримання від останнього та отримав відомості про номер банківських рахунків та паролів доступу, а саме рахунку № НОМЕР_13 , що відкритий АТ «Універсал банк», рахунку № НОМЕР_15 , що відкритий АТ КБ «ПриватБанк».

Так, 05.11.2022 (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_8 використовуючи отриману від ОСОБА_14 інформацію про банківські рахунки, діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання спільного злочинного наміру, спрямованого на заволодіння майном громадян, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_19 та IMEI: НОМЕР_1 , використовуючи оголошення на веб сайті «besplatka.ua» про продаж цигарок під профілем на ім`я « ОСОБА_32 », під час переписки у мессенджері «Viber» та спілкуванні по засобах мобільного зв`язку, шляхом введення в оману ОСОБА_33 , повідомивши останній неправдиві відомості про намір здійснити продаж товару після здійснення його передоплати, не маючи реального наміру та можливості виконати вказані зобов`язання, заволодів коштами ОСОБА_33 в сумі 662,00грн., котрі остання перерахувала на банківську картку № НОМЕР_13 , емітовану АТ «Універсал банк», та 4 623,00грн., перерахувала на банківську картку № НОМЕР_15 , емітовану в АТ КБ «ПриватБанк», які завчасно для вказаних цілей підшукано ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинили потерпілій майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_14 , які виразилися у пособництві заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, суд кваліфікував за ч.5 ст.27, ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018).

Крім того, ОСОБА_14 , будучи раніше судимим за скоєння кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та до зняття або погашення судимості у встановленому законом порядку, перебуваючи в державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», діючи як пособник, з метою реалізації попередньо визначеного наміру, обговореного з ОСОБА_8 , спрямованого на заволодіння коштами шляхом обману, домовився з ОСОБА_41 про отримання від останнього та отримав відомості про номер банківського рахунку та паролю доступу, а саме рахунку № НОМЕР_21 , що відкритий АТ «Універсал банк».

Так, 05.11.2022 (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_8 , використовуючи отриману від ОСОБА_14 інформацію про банківські рахунки, діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання спільного злочинного наміру, спрямованого на заволодіння майном громадян, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_20 , використовуючи оголошення про продаж цигарок, яке розміщене на невстановленому веб-сайті у всесвітній мережі Інтернет, під час спілкування по засобах мобільного зв`язку, шляхом введення в оману ОСОБА_34 , повідомивши останньому неправдиві відомості про намір здійснити продаж товару після здійснення його передоплати, не маючи реального наміру та можливості виконати вказані зобов`язання, шляхом обману, заволоділи коштами ОСОБА_34 в сумі 865,00 грн., котрі останній перерахував на банківську картку № НОМЕР_21 , емітовану АТ «Універсал банк», яку завчасно для вказаних цілей підшукано ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинили потерпілому майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_14 , які виразилися у пособництві заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, суд кваліфікував за ч.5 ст.27, ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018).

Крім того, ОСОБА_14 , будучи раніше судимим за скоєння кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та до зняття або погашення судимості у встановленому законом порядку, перебуваючи в державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», діючи як пособник, з метою реалізації попередньо визначеного наміру, обговореного з ОСОБА_7 , спрямованого на заволодіння коштами шляхом обману, домовився з ОСОБА_41 про отримання від останнього та отримав відомості про номер банківського рахунку та паролю доступу, а саме рахунку № НОМЕР_15 , що відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

Так, 08.11.2022 (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_7 , використовуючи отриману від ОСОБА_14 інформацію про банківські рахунки, діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання спільного злочинного наміру, спрямованого на заволодіння майном громадян, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_11 , ввівши потерпілу в оману, шляхом повідомлення неправдивих відомостей про необхідність оплати лікування, заволоділи коштами ОСОБА_27 в загальній сумі 6000 грн., котрі остання перерахувала з банківської картки № НОМЕР_14 , емітовану АТ «Універсал Банк», на банківську картку № НОМЕР_15 , емітовану в АТ КБ «ПриватБанк», яку завчасно для вказаних цілей підшукано ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинили потерпілій майнової шкоди на вищевказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_14 , які виразилися у пособництві заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України.

Крім того, ОСОБА_14 , будучи раніше судимим за скоєння кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та до зняття або погашення судимості у встановленому законом порядку, перебуваючи в державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», діючи як пособник, з метою реалізації попередньо визначеного наміру, обговореного з ОСОБА_9 , спрямованого на заволодіння коштами шляхом обману, домовився з ОСОБА_41 про отримання від останнього та отримав відомості про номер банківського рахунку та паролю доступу, а саме рахунку № НОМЕР_22 , що відкритий в АТ «БАНК ВОСТОК».

Так, 01.12.2022 (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_9 , використовуючи отриману від ОСОБА_14 інформацію про банківські рахунки, діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання спільного злочинного наміру, спрямованого на заволодіння майном громадян, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_19 , розмовляючи із потерпілим ОСОБА_35 , назвавшись знайомим останнього на ім`я « ОСОБА_36 », під приводом позики коштів на лікування, шляхом обману, незаконно заволодів коштами ОСОБА_37 в сумі 3000 грн., котрі останній перерахував на вказаний ОСОБА_9 картковий рахунок № НОМЕР_22 , емітований АТ «БАНК ВОСТОК», та котрий завчасно підшуканий засудженим ОСОБА_14 , а саме для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_14 , які виразилися у пособництві заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України.

Крім того, ОСОБА_14 , будучи раніше судимим за скоєння кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та до зняття або погашення судимості у встановленому законом порядку, перебуваючи в державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», діючи як пособник, з метою реалізації попередньо визначеного наміру, обговореного з ОСОБА_9 , спрямованого на заволодіння коштами шляхом обману, домовився з ОСОБА_41 про отримання від останнього та отримав відомості про номер банківського рахунку та паролю доступу, а саме рахунку № НОМЕР_21 , що відкритий в АТ «Універсалбанк».

Так, 09.12.2022 (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_9 , використовуючи отриману від ОСОБА_14 інформацію про банківські рахунки, діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання спільного злочинного наміру, спрямованого на заволодіння майном громадян, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_19 , розмовляючи із потерпілою ОСОБА_38 , назвавшись знайомим останньої на ім`я « ОСОБА_20 », під приводом позики коштів на лікування, шляхом обману, незаконно заволодів коштами ОСОБА_39 в сумі 1000 грн., які остання добровільно перерахувала на вказаний ОСОБА_9 картковий рахунок № НОМЕР_21 , емітований АТ «Універсалбанк», та котрий завчасно підшуканий засудженим ОСОБА_14 для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_14 , які виразилися у пособництві заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України.

Крім того, ОСОБА_14 , будучи раніше судимим за скоєння кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та до зняття або погашення судимості у встановленому законом порядку, перебуваючи в державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», діючи як пособник, з метою реалізації попередньо визначеного наміру, обговореного з ОСОБА_9 , спрямованого на заволодіння коштами шляхом обману, домовився з ОСОБА_41 про отримання від останнього та отримав відомості про номер банківського рахунку та паролю доступу, а саме рахунку № НОМЕР_23 , що відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК».

Так, 13.12.2022 (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_9 , використовуючи отриману від ОСОБА_14 інформацію про банківські рахунки, діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання спільного злочинного наміру, спрямованого на заволодіння майном громадян, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_19 , розмовляючи із потерпілою ОСОБА_40 , назвавшись знайомим останньої на ім`я « ОСОБА_28 », під приводом позики коштів на лікування, шляхом обману, незаконно заволодів коштами ОСОБА_40 в сумі 4000 грн., які остання добровільно перерахувала на вказаний ОСОБА_9 картковий рахунок № НОМЕР_23 , який емітований АТ «ТАСКОМБАНК», та котрий завчасно підшуканий засудженим ОСОБА_14 для реалізації спільних злочинних намірів та подальшого доступу до коштів, отриманих злочинним шляхом, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вище вказану суму.

Ці умисні дії, ОСОБА_14 , які виразилися у пособництві заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікував за ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України.

Також згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні умисних протиправних дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018).

Зокрема, згідно обвинувального акту ОСОБА_7 в період з 23.10.2022 по 25.10.2022, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Катеринівська виправна колонія (№ 46)», що в с.Катеринівка, по вул.Ткача, 1, Сарненського району, Рівненської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, всупереч абзацу 4 пункту 4 розділу II та пункту 3 розділу XIV «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, використовуючи кінцеве обладнання, яке ідентифікується за IMEI: НОМЕР_11 , під приводом продажу цигарок у всесвітній мережі Інтернет на невстановленому веб-ресурсі, під час телефонної розмови, шляхом введення в оману потерпілого ОСОБА_42 , повідомивши останньому неправдиві відомості про намір здійснити продаж товару після здійснення його передоплати, не маючи реального наміру та можливості виконати вказані зобов`язання, незаконно заволодів грошовими коштами останнього в загальній сумі 4000 грн., котрі останній перерахував на вказаний ОСОБА_7 неідентифікований банківський картковий рахунок та абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_18 , чим спричинив потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

ОСОБА_7 виправдано за пред`явленим йому обвинуваченням (епізод з потерпілим ОСОБА_43 ) за ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018) на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки не доведено, що саме ОСОБА_7 вчинив це кримінальне правопорушення.

Прокурор у кримінальному провадженні в поданій апеляційній скарзі не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинувачених, вважає вирок незаконним, необґрунтованим і невмотивованим в частині виправдання ОСОБА_7 за ч.3 ст.190 КК України та призначення йому покарання. Також не погоджується прокурор із призначеними обвинуваченим ОСОБА_9 і ОСОБА_14 покараннями.

З приводу незаконності виправдання ОСОБА_7 прокурор зазначає про те, що його винуватість доводиться наявними у кримінальному провадженні доказами. Так, відповідно до висновку експерта №595-Е від 02.03.2023 у звукових файлах: 23_10_22_18_54_56_Н_14520_рівне_(СБД)1942434_00.wav; 25_10_22_13_49_11_Н_14520_рівне_(СБД)14121131_00.wav , серед іншого зафіксовано усне мовлення ОСОБА_7 , яке відповідає викладеному у протоколі за результатами НСРД зняття інформації з електронних інформаційних мереж. При цьому, у висновку 19/120-23/8777-В3 від 11.10.2023 зазначено, що встановити чи брав участь ОСОБА_7 у вищевказаній фонограмі, не видається можливим тому виділений фономасив диктора є непридатним для ідентифікації голосу й мовлення людини через недостатню тривалість та незадовільну якість фономасиву. ОСОБА_7 ймовірно не брав участі у розмові в фонограмі. Дати відповідь в категоричній формі висновку не видається можливим через наявність ситуаційних факторів (сторонніх завад та шумів). Однак, місцевий суд, фактично взявши до уваги висновок експерта №19/120-23/8777-В3 від 11.10.2023, відкинув при цьому висновок №595-Е від 02.03.2023 не аргументувавши мотиви цього. Прокурор зазначає, що між вказаними висновками експертів є розбіжності. У зв`язку з цим, сторона обвинувачення в суді першої інстанції клопотала про призначення повторної комісійної експертизи відеозвукозапису у вказаних файлах, однак судом першої інстанції було відмовлено. А тому, прокурор просить повторно дослідити такі висновки експертів та призначити повторну комісійну експертизу відеозвукозапису у файлах усного мовлення ОСОБА_7 : 23_10_22_18_54_56_Н_14520_рівне_(СБД)1942434_00.wav; 25_10_22_13_49_11_Н_14520_рівне_(СБД)14121131_00.wav

Щодо призначених покарань, які на думку прокурора не відповідають тяжкості вчиненого та особам винних, він зазначає наступне. Так, без належної правової оцінки суду залишилися обставини, які вказують на те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 вчинили злочини під час відбування покарання в місцях позбавлення волі, будучи в умовах ізоляції, в порушення Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, в умовах дії воєнного стану. При цьому, шкода потерпілим у повному обсязі не відшкодована. Також не враховано ту обставину, що ОСОБА_9 є особою, яка раніше судима за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.1, 2 ст.309 КК України вироками Красноармійського районного суду Донецької області від 25.04.2019, 24.10.2019, 28.11.2019, тобто рецидив. У вироку не аргументовано яким чином хронічні захворювання ОСОБА_14 пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, і відповідно дають підстави для призначення покарання нижчого від найнижчої межі. ОСОБА_14 під час судового розгляду визнав, що забезпечував надання банківських карток і, водночас заперечив, що усвідомлював, що такі картки будуть використовуватись для протиправних цілей, що не узгоджується з даними, викладеними у протоколах за результатами проведення НСРД. Відповідно це не може свідчити про його щире каяття та відповідно застосування положень ст.69 КК України.

Посилаючись на вищевикладене, прокурор просить:

- скасувати оскаржуваний вирок в частині визнання невинуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст.190 КК України, призначити йому покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч.3 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ч.1 ст.70 КК України, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- скасувати оскаржуваний вирок в частині призначення покарання ОСОБА_9 та ухвалити новий, яким призначити йому покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- скасувати оскаржуваний вирок в частині призначення покарання ОСОБА_14 та ухвалити новий, яким призначити йому покарання за ч.2 ст.27, ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч.2 ст.27, ч.3 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

В іншій частині оскаржуваний вирок прокурор просить залишити без змін.

19 листопада 2024 року до апеляційного суду від прокурора у порядку ст.403 КПК України надійшли письмові зміни до апеляційної скарги, де він посилаючись на ст.5 КК України, зазначає про необхідність закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 по окремих епізодах шахрайства на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, - у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалося кримінальна протиправність діяння.

Посилаючись на вищевикладене, прокурор просить оскаржуваний вирок змінити. На підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України закрити кримінальне провадження щодо: ОСОБА_14 по епізодах з потерпілим ОСОБА_24 , що мав місце 01.11.2022, з потерпілою ОСОБА_39 , що мав місце 09.12.2022, з потерпілим ОСОБА_44 , що мав місце 05.11.2022; ОСОБА_7 по епізодах з потерпілим ОСОБА_24 , що мав місце 01.11.2022, з потерпілою ОСОБА_27 , що мав місце 08.11.2022, з потерпілим ОСОБА_29 , що мав місце 18.12.2022; ОСОБА_8 по епізоду з потерпілим ОСОБА_44 , що мав місце 05.11.2022; ОСОБА_9 по епізоду з потерпілою ОСОБА_39 , що мав місце 09.12.2022.

Матеріали за фактами шахрайства за вказаними епізодами просить скерувати в органи Національної поліції для вирішення питання про притягнення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності.

Вважати засудженими: 1) ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на строк 1 рік 7 місяців; 2) ОСОБА_8 за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч.3 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Марїнського районного суду Донецької області від 18.11.2021, та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць; 3) ОСОБА_9 ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці; 4) ОСОБА_14 за ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч.5 ст.27, ч.3 ст.190 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_14 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

В іншій частині вирок прокурор просить залишити без змін.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_14 - адвокат ОСОБА_10 у поданій апеляційній скарзі не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності винуватості його довірителя, правильності кваліфікації його дій, виду та розміру призначеного покарання, оскаржує судове рішення з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, оскільки він переконаний, що у суду є цілком законні підстави для застосування умовного засудження, передбаченого ст.75 КК України.

Так, апелянт зазначає про те, що місцевий суд віднайшовши підстави для застосування положень ст.69 КК України і, водночас, помилково, за наявності відповідних підстав, не звільнив обвинуваченого ОСОБА_14 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Суд вірно прийняв до уваги наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, відсутність обтяжуючих обставин, особу винного, його відношення до вчиненого, його характеристику, наявність хронічних захворювань, його щире каяття, як підставу для застосування положень ст.69 КК України. Натомість ці ж обставини також вказують на можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_14 без ізоляції від суспільства. Також зазначає, що ОСОБА_14 має ряд хронічних захворювань, що потребують постійного лікування в умовах стаціонару, а в даний час він внаслідок ДТП, яке мало місце 09.06.2024 отримав поєднану травми, що потребуватимуть довготривалого лікування в умовах стаціонару. Окрім того, ОСОБА_14 за весь період судового розгляду кримінального провадження не вчинив жодних дій, які б могли свідчити про відсутність наміру виправитись, а навпаки, - він працевлаштувався, виявив намір вступити до лав ЗСУ чого не зміг реалізувати через стан здоров`я. Тому посилаючись на це, захисник вважає, що достатнім в даному випадку буде покарання, яке фактично призначено судом першої інстанції, однак із застосуванням положенням ст.ст.75, 76 КК України, тобто інституту умовного засудження. У зв`язку з цим, просить змінити вирок в частині призначеного покарання, призначивши ОСОБА_14 покарання не пов`язане із реальним його відбуттям, тобто на підставі ст.75, 76 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційних скарг із змінами, сторони обвинувачення та захисту з приводу своїх апеляційних скарг та інших, апеляційний суд доходить до наступного висновку.

За положеннями ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (ч.1 ст.404 КПК).

Як вбачається із апеляційної скарги сторони захисту, а також зміненої апеляційної скарги сторони обвинувачення, фактичні обставини вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень та їх кваліфікація, правильність висновків суду щодо доведеності їх винуватості у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, учасниками судового розгляду не оспорюється, а тому з урахуванням положень ч.1 ст.404 КПК України, підстав для перегляду вироку в цій частині, - немає.

Перш за все перевіряючи апеляційні доводи прокурора, викладені у змінах до апеляційної скарги щодо часткової декриміналізації діянь, інкримінованих обвинуваченим, апеляційний суд зазначає таке.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Положеннями ст.58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Разом з тим, у ч.1 ст.5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно нової редакції ст.51 КУпАП України, відповідальність за ч.1 ст.51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідальність за ч.2 ст.51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У свою чергу, згідно із ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 2481 грн.

Таким чином, враховуючи положення ПК України та Закону України №3886-IX від 18.07.2024, з 09 серпня 2024 року таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а також заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), стає кримінально караним діянням, якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2481 грн.

За матеріалами кримінального провадження, усім обвинуваченим в даному провадженні інкримінується вчинення певної частини епізодів шахрайства, у тому числі вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб і, зокрема: ОСОБА_14 по епізодах з потерпілим ОСОБА_24 , що мав місце 01.11.2022 (сума 1000 грн.), з потерпілою ОСОБА_39 , що мав місце 09.12.2022 (сума 1000 грн.), які кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України, а також по епізоду з потерпілим ОСОБА_44 , що мав місце 05.11.2022 (сума 865 грн.), який кваліфіковано за ч.5 ст.27, ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018); ОСОБА_7 по епізодах з потерпілим ОСОБА_24 , що мав місце 01.11.2022 (сума 1000 грн.), з потерпілою ОСОБА_27 , що мав місце 08.11.2022 (сума 1000 грн.), з потерпілим ОСОБА_29 , що мав місце 18.12.2022 (сума 1000 грн.), які кваліфіковані ч.2 ст.190 КК України; ОСОБА_8 по епізоду з потерпілим ОСОБА_44 , що мав місце 05.11.2022 (сума 865 грн.), який кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018); ОСОБА_9 по епізоду з потерпілою ОСОБА_39 , що мав місце 09.12.2022 (сума 1000 грн.), який кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України.

Враховуючи те, що вартість мана, яким здійснено заволодіння (шахрайство) за вказаними епізодами, кожним окремо, була меншою за розмір, з якого відповідно до ПК України та Закону України №3886-IX від 18.07.2024, настає кримінальна відповідальність за ст.190 КК України, а саме 2481 грн., то колегія суддів вважає, що вказані дії вказаних обвинувачених не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Пунктом 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається у разі, коли втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 не заперечили проти закриття кримінального провадження щодо них по вказаних епізодах на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

За таких обставин, а також враховуючи вимоги вищезазначеного законодавства та відсутність заперечень обвинуваченого, вирок суду в частині засудження усіх обвинувачених ОСОБА_14 за ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України (епізоди з потерпілим ОСОБА_24 , що мав місце 01.11.2022 (сума 1000 грн.), з потерпілою ОСОБА_39 , що мав місце 09.12.2022 (сума 1000 грн.)), за ч.5 ст.27, ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018) (епізод з потерпілим ОСОБА_44 , що мав місце 05.11.2022 (сума 865 грн.)); ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України (епізоди з потерпілим ОСОБА_24 , що мав місце 01.11.2022 (сума 1000 грн.), з потерпілою ОСОБА_27 , що мав місце 08.11.2022 (сума 1000 грн.), з потерпілим ОСОБА_29 , що мав місце 18.12.2022 (сума 1000 грн.)); ОСОБА_8 за ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018) (епізодз потерпілим ОСОБА_44 , що мав місце 05.11.2022 (сума 865 грн.)); ОСОБА_9 за ч.2 ст.190 КК України (епізод з потерпілою ОСОБА_39 , що мав місце 09.12.2022 (сума 1000 грн.)), підлягає скасуванню, а кримінальне провадження в цій частині, - закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Апеляційний суд також зазначає, що урахуванням встановлених обставин, обвинувачених слід вважати засудженими за тими епізодами злочинної діяльності (шахрайства), які не декриміналізовані, за тими ж статтями (частинами) КК України.

У такому стані вирок в цій частині буде законним, обґрунтованим та вмотивованим в розумінні ст.370 КПК України.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_14 ОСОБА_10 у поданій апеляційній скарзі вказує про невідповідність призначеного покарання цьому обвинуваченому тяжкості кримінальних правопорушень і особі винного внаслідок суворості і, відповідно вважає, що є цілком законні підстави для його звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, тобто не пов`язане із реальним його відбуттям. При цьому, вид та розмір призначеного судом покарання не оскаржується.

Перевіряючи такі доводи апеляційний суд зазначає таке.

При призначенні покарання суд у відповідності до вимог ст.50, 65 КК України повинен призначити його з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Як зазначено у п.1, 2, 3 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину тощо. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Зі змісту ст.75 КК України вбачається, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч.3 ст.127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що вищевказані вимоги матеріального права та роз`яснення Пленуму ВСУ при призначенні обвинуваченому ОСОБА_14 покарання були повністю дотримані судом першої інстанції, а також в повній мірі враховані обставини, на які зроблено посилання в апеляційній скарзі, поданій його захисником.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_14 місцевим судом враховано, що він вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.190 КК України, та ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018), які за формою вини є умисним проти власності, а за кваліфікацією злочинів по ступеню тяжкості відповідно до ст.12 цього Кодексу, відносяться до категорії нетяжких злочинів, а також було враховано і наслідки від його вчинення завдання шкоди потерпілим.

До обставин, які пом`якшують покарання, місцевий суд відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання, судом встановлено не було.

З достатньою повнотою судом взято до уваги дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_14 , а саме те, що він вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, має хронічні захворювання, однак раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності у точи числі за вчинення аналогічних злочинів проти власності, за що відбував реальну міру покарання (позбавлення волі), але належних висновків з цього не зробив, що безумовно свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпечність.

Також як встановлено шкода, яка завдана потерпілим не відшкодована.

Проаналізувавши вищенаведене, апеляційний суд вважає, що при призначенні ОСОБА_14 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, що є мінімальним, яке передбачене санкцією ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України, а також за ч.5 ст.27, ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018) із застосуванням положень ст.69 цього ж Кодексу покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, і статочного на підставі ч.1 ст.70 КК України 2 роки позбавлення волі, суд першої інстанції дотримався вимог закону та в повній мірі врахував ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, наслідки від нього, особу винного й інші обставини кримінального провадження. При цьому, місцевий суд у своєму вироку навів переконливі доводи про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого інституту умовного засудження, передбаченого ст.75 КК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_14 покарання відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідними і достатніми для його виправлення, попередження вчинення як ним так і іншими особами нових кримінальних правопорушень, і не є надто суворим, як про це зазначено у поданій апеляційній скарзі захисника.

З урахуванням викладеного, підстав для зміни вироку та пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_14 призначеного покарання шляхом його звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, з мотивів наведених в його апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

При цьому, те, що обвинувачений має певні захворювання, визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, працевлаштувався, як його захисник зазначає в скарзі, жодним чином не дає підстав для призначення йому покарання не пов`язаного з реальним відбуття покарання, оскільки такі обставини фактично були враховані місцевим судом.

Отже, усі доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_14 , колегія суддів вважає голослівними і до уваги не приймає, оскільки вони фактично були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та відповідно не спростовують висновків місцевого суду і не дають жодних підстав для зміни оскаржуваного вироку, як про це просить апелянт.

З огляду на викладене, вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_14 є законним, обґрунтованим і вмотивованим в розумінні ст.370 КПК України, а тому підстав для його зміни, як про це просить сторона захисту, не немає.

У зв`язку з цим, апеляційна скарга в цій частині не може бути задоволена. Проте, враховуючи те, що частина епізодів злочинної діяльності, які інкримінувались ОСОБА_14 , декриміналізується, то відповідно апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 417 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, та захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_10 , - задовольнити частково.

Скасувати вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 24 травня 2024 року в частині визнання винними:

ОСОБА_14 по епізодах з потерпілим ОСОБА_24 , що мав місце 01.11.2022 (сума 1000 грн.), з потерпілою ОСОБА_39 , що мав місце 09.12.2022 (сума 1000 грн.), які кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України, а також по епізоду з потерпілим ОСОБА_44 , що мав місце 05.11.2022 (сума 865 грн.), який кваліфіковано за ч.5 ст.27, ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018);

ОСОБА_7 по епізодах з потерпілим ОСОБА_24 , що мав місце 01.11.2022 (сума 1000 грн.), з потерпілою ОСОБА_27 , що мав місце 08.11.2022 (сума 1000 грн.), з потерпілим ОСОБА_29 , що мав місце 18.12.2022 (сума 1000 грн.), які кваліфіковані ч.2 ст.190 КК України;

ОСОБА_8 по епізоду з потерпілим ОСОБА_44 , що мав місце 05.11.2022 (сума 865 грн.), який кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018);

ОСОБА_9 по епізоду з потерпілою ОСОБА_39 , що мав місце 09.12.2022 (сума 1000 грн.), який кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України, ч.5 ст.27, ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018), ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України (у редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018), ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за вищевказаними епізодами, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, - у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В решті вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 24 травня 2024 року щодо ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Головуючий

Судді