КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/627/2025 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року, -

за участю:

особи, яка подала скаргу (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - залишено без задоволення.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що враховуючи, що в матеріалах скарги відсутні будь-які відомості, які б могли свідчити про надходження заяви ОСОБА_6 до Державного бюро розслідувань, в додатках до скарги такі відомості відсутні, слідчий суддя дійшов висновку про те, що особою, яка звернулась зі скаргою не доведено, що слідчим, іншою уповноваженою особою Державного бюро розслідувань допущено бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року та ухвалити нову ухвалу, якою зобов`язати органи досудового розслідування внести відомості за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 05.10.2024 до ЄРДР та розпочати слідство.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує про невідповідність висновків слідчого судді фактичних обставинам, оскільки факт надсилання документів він підтвердив у своїй скарзі на адресу суду першої інстанції скріншотами з його електронної пошти, де представив у розгорнутому вигляді повідомлення, що супроводжувало його пдф файл з документами, завірений як електронним підписом , так і простим. Апелянт вказує, що відповідно до цього скріншота видно в паспорті документа дату його відправлення, час та адресу одержувача, а саме «Кому . Дата 5 жовтня 2024 року», при цьому підробити такий документ неможливо. Адреса , за якою було направлено повідомлення, належить Центральному апарату державного бюро розслідувань.

Отже, як вказує апелянт, факт доставки заяви до Центрального апарату державного бюро розслідувань було ним підтверджено документально, про що був обізнаний суд першої інстанції, якому він заявляв про наявність даних скріншотів у матеріалах його скарги. Натомість слідчий суддя послався на лист заступника керівника відділу Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 №38538-24/10-2-04-02-15026/24 від 21.11.2024, відповідно до якого заява ОСОБА_8 від 05.10.2024 серед зареєстрованих вхідних документів центрального апарату Державного бюро розслідування не значиться, що, як стверджує апелянт, не відповідає дійсності.

Представник ДБР, будучи належним чином повідомленим про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, надіславши суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 , оскільки його заява про вчинення кримінального правопорушення станом на винесення ухвали 22.11.2024 р. в ДБР не значилась. Враховуючи наведене та вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, судове засідання проведено у відсутність представника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за його заявою від 05.10.2024.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя виходив з того, що в матеріалах скарги ( додатках до скарги) відсутні будь-які відомості, які б могли свідчити про надходження заяви ОСОБА_6 до Державного бюро розслідувань.

Проте, з таким висновком слідчого судді колегія суддів погодитись не може, оскільки як слідує із додатків до скарги, то ОСОБА_6 було додано скріншоти сторінок електронної пошти, з яких вбачається, що 05.10.2024 ОСОБА_6 зі своєї електронної адреси на електронну адресу , яка належить ДБР було направлено заяву про вчинення кримінального правопорушення від 05.10.2024 підписану електронним цифровим підписом, що на переконання колегії суддів беззаперечно свідчить про направлення ОСОБА_6 такої заяви до ДБР.

Водночас, слідчий суддя залишив поза увагою долучені до скарги матеріали, а також не врахував, що направлення заяви електронною поштою (gmail.com), яку використовував ОСОБА_6 , унеможливлює додати до скарги підтвердження її отримання і реєстрації та всупереч вимогам кримінального процесуального закону, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, прийняв рішення по суті скарги, відмовивши у її задоволенні, чим допустив неповноту судового розгляду під час якої залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та справедливого судового розгляду, що є порушенням вимог кримінального процесуального закону і, згідно ст. 409 КПК України підставою, для скасування оскаржуваної ухвали.

Поряд з цим, колегія суддів зауважує, що посилання слідчого судді на лист заступника керівника Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань від 21.11.2024, згідно із яким заява ОСОБА_6 від 05.10.2024 серед зареєстрованих вхідних документів центрального апарату ДБР не значиться, за наявності наданих ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду доказів, які підтверджують направлення такої заяви до ДБР, не могла бути підставою для відмови у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді, як така, що постановлена з істотним порушенням вимог КПК України, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції скарги ОСОБА_6 , оскільки питання, які порушуються у його скарзі не були предметом розгляду слідчим суддею, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9