Справа № 953/2545/25
н/п 1-кс/953/2878/25
"11" квітня 2025 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що не пізніше 31.01.2025, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, у громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території м. Харкова, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, виник кримінальний протиправний умисел, направлений на поширення в умовах воєнного стану інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, із можливістю їх ідентифікації на місцевості, та яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.
Так, ОСОБА_4 у період часу з 21 год 04 хв по 22 год 15 хв 31.01.2025, перебуваючи у м. Харкові, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, використовуючи обліковий запис «?» із номером НОМЕР_3 у застосунку «Telegram», здійснив поширення зібраної інформації, а саме місця дислокації сил оборони України, шляхом направлення повідомлень у застосунку «Telegram» акаунту « ОСОБА_5 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Згідно з відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_3 № 805/2175 від 10.03.2025 в зазначеному районі 31.01.2025 виконували завдання за призначенням підрозділи сил оборони України, що задіяні для виконання завдань по відсічі збройної агресії РФ.
Вищезазначені відомості у відкритому доступі не розміщувалась та не надавались іншим особам для поширення.
10.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова в рамках вказаного кримінального провадження було проведено обшук у будинку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено наступні речі, що належать останньому: мобільний телефон Samsung Galaxy S24 Ultra, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картками з номерами оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .
10.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.114-2 КК України.
10.04.2025 речі вилучені у ОСОБА_4 за місцем його проживання постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Предмет, вилучений 10.04.2025 за результатом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають критеріям ст. 98 КПК України та може свідчити про причетність підозрюваного у вказаному провадженні та/або інших осіб до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, вилучення вказаної речі у ОСОБА_4 , за його участі, за місцем його проживання, у його присутності та пояснень ОСОБА_4 , які він надав під час обшуку, щодо приналежності йому вказаної речі є конкретним фактом, підтверджуючим право власності на майно.
Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказані предмети та документи необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, з метою отримання доказів під час досудового розслідування, зокрема з метою можливості проведення необхідних експертних досліджень, а також забезпечення конфіскації як виду покарання.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В судове засідання слідчий, прокурор не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, 11.04.2025 до канцелярії суду надійшла заява старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_6 , в якій просить розглянути клопотання про арешт майна без її участі (а.с. 49).
11.04.2025 до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , в якій вони просять проводити розгляд клопотання про арешт майна без їх участі (а.с. 50).
Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.04.2024 надано дозвіл слідчому, який здійснює досудове розслідування, чи прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні згідно постанов про призначення групи прокурорів та про створення слідчої групи відповідно, на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у домоволодінні, за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою відшукання та вилучення речей, предметів та документів, що свідчать про причетність ОСОБА_4 та інших осіб до поширення інформації про розташування Сил оборони України, та мають значення для розслідування у даному кримінальному провадженні, а саме: комп`ютерної техніки, документів, носіїв інформації, засобів зв`язку, чорнових записів. (а.с. 33-34).
10.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.04.2025 проведено обшук домоволодінні, за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 08.41 год. до 10.32 год., в ході якого, згідно протоколу обшуку від 10.04.2024, вилучено вказане в клопотанні майно (а.с. 35-37).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 10.04.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон Samsung Galaxy S24 Ultra, з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картками з номерами оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_4 до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання арештованого майна відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1