печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2598/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001205 від 01.11.2024, -

В С Т А Н О В И В :

22.01.2025 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором, згідно вимог якого просить накласти арешту у кримінальному провадженні № 0001205 від 01.11.2024 на тимчасово вилучене майно (із позбавленням права відчуження, користування та розпорядження), вилучене в ході особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час затримання останнього в порядку ст. 208 КПК України, а саме на:

- 50 купюр доларів США номіналом 100 доларів США, тобто 5000 доларів США;

- iPhone 15 Pro темно-синього кольору у чорно-прозорому чохлі,

- iPhone 12 темно-синього кольору у чорному чохлі;

- Redmi Model M2010J19SY чорного кольору;

- 11 купюр доларів США номіналом 100 доларів США, тобто 1100 доларів США;

- 16 210 гривень.

Мотивуючи подане клопотання прокурор вказує, що ОСОБА_4 , обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого на ОВО 1 сектору 3 відділу 2 управління 1 Головного управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України, в силу Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» являючись працівником правоохоронного органу та службовою особою, з метою незаконного збагачення себе та інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, діючи з корисливим мотивом, протиправно з прямим умислом згідно плану своїх злочинних дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання його суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, зазначаючи про свої можливості впливати на хід та результати медико-соціальної експертизи, яка здійснюється Центральними медико-соціальними експертними комісіями або іншими структурними підрозділами Київського міського центру медико-соціальної експертизи, в умовах воєнного стану, 19 листопада 2024 року приблизно о 15 год. 20 хв. перебуваючи у салоні автомобіля марки «Seat» моделі «Ibiza», сірого кольору, ДНЗ НОМЕР_1 , припаркованого неподалік адміністративної будівлі 3 відділу 2 управління 1 ГУ ДВКР СБУ, яка розташовується за адресою: м. Вінниця, вул. Стрілецька, 105, одержав від ОСОБА_5 , який діяв в інтересах зятя (чоловіка сестри) ОСОБА_6 та під контролем правоохоронних органів з метою викриття злочину у сфері службової діяльності, першу частину раніше обумовленої суми, яку вимагав раніше, в розмірі 10 000 доларів США (що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 19.11.2024 становило 413 715 грн.) за здійснення впливу на МСЕК для прийняття рішень про встановлення групи інвалідності ОСОБА_6 .

У подальшому, 21 січня 2025 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 , обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого на ОВО 1 сектору 3 відділу 2 управління 1 Головного управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України, в силу Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» являючись працівником правоохоронного органу та службовою особою, з метою незаконного збагачення себе та інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, діючи з корисливим мотивом, протиправно з прямим умислом згідно плану своїх злочинних дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання його суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, зазначаючи про свої можливості впливати на хід та результати оцінювання повсякденного функціонування особи, яке проводиться експертними командами закладів охорони здоров`я комунальної власності територіальної громади міста Києва, в умовах воєнного стану, перебуваючи у салоні автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Lancer», білого кольору, ДНЗ НОМЕР_2 , поблизу вул. Стріленьцої, буд. 105 у м. Вінниці, одержав від ОСОБА_5 , який діяв в інтересах зятя (чоловіка сестри) ОСОБА_6 та під контролем правоохоронних органів з метою викриття злочину у сфері службової діяльності, залишок раніше обумовленої суми, яку вимагав, в розмірі 5 000 доларів США (що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 21.01.2025 становило 210 775,5 грн.) за здійснення впливу на експертну команду закладу охорони здоров`я комунальної власності територіальної громади міста Києва з оцінювання повсякденного функціонування особи для прийняття рішення про встановлення ІІ групи інвалідності його сестрі ОСОБА_7 з метою ухилення ОСОБА_6 від призову до лав Збройних Сил України та перетину останнім кордону, запевнивши ОСОБА_5 в обов`язковості передачі грошових коштів для отримання відповідних документів про встановлення групи інвалідності до кінця поточного тижня.

Після вчинення злочину 21.01.2025 ОСОБА_4 затримано працівниками ДБР в порядку ст. 208 КПК України.

В ході проведення особистого обшуку під час здійснення затримання ОСОБА_4 навпроти загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів- гімназія № 30 ім. Тараса Шевченка за адресою: м. Вінниця, вул. Стрілецька, 62, у затриманого було виявлено та вилучено наступне майно:

- 50 купюр доларів США номіналом 100 доларів США, тобто 5000 доларів США (виявлено у задній правій кишені джинс затриманого);

- iPhone 15 Pro темно-синього кольору у чорно-прозорому чохлі, iPhone 12 темно-синього кольору у чорному чохлі та Redmi Model M2010J19SY чорного кольору (виявлено у передній лівій кишені чорної куртки затриманого);

- 11 купюр доларів США номіналом 100 доларів США, тобто 1100 доларів США (виявлено у лівій внутрішній кишені чорної куртки затриманого у службовому посвідченні);

- 16 210 грн. (виявлено у лівій внутрішній кишені чорної куртки затриманого у службовому посвідченні).

Слідчий у клопотанні вказує, що з метою збереження речових доказів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також які набуті кримінально протиправним шляхом, виникла необхідність у накладанні арешту як на матеріальні об`єкти на раніше вказані речі та документи.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалась фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів.

У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор подав до суду заяву про проведення розгляду клопотання у його відсутність, вимоги підтримав.

Захисник підозрюваного подав до суду заяву про проведення судового засідання без фіксації технічними засобами, клопотання слідчого підтримав частково, разом з тим в частині накладення арешту на наступне майно просив відмовити: iPhone 15 Pro темно-синього кольору у чорно-прозорому чохлі, iPhone 12 темно-синього кольору у чорному чохлі;11 купюр доларів США номіналом 100 доларів США, тобто 1100 доларів США; 16 210 гривень.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, окрім іншого, що неприбуття учасників розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами, їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання їх явки обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у відсутність нез`явившихся осіб.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 0001205 від 01.11.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора.

21.01.2025 ОСОБА_4 затримано працівниками ДБР в порядку ст. 208 КПК України.

В ході проведення особистого обшуку під час здійснення затримання ОСОБА_4 навпроти загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів- гімназія № 30 ім. Тараса Шевченка за адресою: м. Вінниця, вул. Стрілецька, 62, у затриманого було виявлено та вилучено наступне майно:

- 50 купюр доларів США номіналом 100 доларів США, тобто 5000 доларів США (виявлено у задній правій кишені джинс затриманого);

- iPhone 15 Pro темно-синього кольору у чорно-прозорому чохлі, iPhone 12 темно-синього кольору у чорному чохлі та Redmi Model M2010J19SY чорного кольору (виявлено у передній лівій кишені чорної куртки затриманого);

- 11 купюр доларів США номіналом 100 доларів США, тобто 1100 доларів США (виявлено у лівій внутрішній кишені чорної куртки затриманого у службовому посвідченні);

- 16 210 грн. (виявлено у лівій внутрішній кишені чорної куртки затриманого у службовому посвідченні).

Постановою про визнання речових доказів від 21.01.2025 вище зазначені вилучене майно (речі та документи) визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Абзацом 1 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Судовим розглядом встановлено, що затримання, під час якого було вилучено майно та на арешті якого на даний час наполягає сторона обвинувачення, був проведений 21.01.2025, а з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна слідчий звернувся до суду 22.01.2025, що підверджується вхідним штампом Печерського районного суду м. Києва та вказує на дотримання строків на звернення до суду з даним клопотанням.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З огляду на зазначені вимоги закону, слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0001205 від 01.11.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369 та ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає за доцільне, для ефективного розслідування з метою збереження речових доказів накласти арешт на вказане майно.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на вилучене майно, з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 98, 100, 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт, у кримінальному провадженні № 0001205 від 01.11.2024, на тимчасово вилучене майно (із позбавленням права відчуження, користування та розпорядження) в ході особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час затримання останнього в порядку ст. 208 КПК України, а саме на:

- 50 купюр доларів США номіналом 100 доларів США, тобто 5000 доларів США;

- iPhone 15 Pro темно-синього кольору у чорно-прозорому чохлі,

- iPhone 12 темно-синього кольору у чорному чохлі;

- Redmi Model M2010J19SY чорного кольору;

- 11 купюр доларів США номіналом 100 доларів США, тобто 1100 доларів США;

- 16 210 гривень.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту/відмову у ньому може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1