Справа № 227/2388/24
В И Р О К

іменем України

19 грудня 2024 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000045, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Новодонецьке, Добропільського р-ну, Донецької обл., громадянина України, з середньою освітою, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

20 липня 2024 року близько 18 год. 10 хв. ОСОБА_5 , знаходячись в зальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 , спілкувався з ОСОБА_4 , з якою підтримує фактичні шлюбні відносини без реєстрації шлюбу. Під час спілкування між вказаними особами відбувся словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, з метою завдання тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, завдав один удар кулаком правої руки по правому плечу ОСОБА_4 .

В результаті вказаних дій ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця зовні правого плеча в середній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав в повному обсязі свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та показав, що потерпіла ОСОБА_4 є його співмешканкою. Вони разом проживають за адресою: АДРЕСА_2 . 20 липня 2024 року між ними була сварка і він взяв потерпілу за праву руку, від чого там утворився синець. ОСОБА_4 вирішила його налякати і викликала поліцію. У вчиненому розкаюється. Просить врахувати, що вони після цього помирилися і продовжують жити разом.

Крім визнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, винуватість ОСОБА_5 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Під час допиту в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що ОСОБА_5 є її співмешканцем і вони разом проживають за адресою: АДРЕСА_2 . 20 липня 2024 року між ними сталася сварка і ОСОБА_5 намагаючись її зупинити взяв за праву руку, від чого там утворився синець. Вона хотіла останнього налякати і викликала поліцію. На цей час вони повністю примирилися і між ними гарні відносини.

За протоколом огляду місця події, 20 липня 2024 року дізнавачем поліції в період часу з 20:00 год. до 20:125 год. оглянуто місце події, яким є квартира АДРЕСА_3 . В зальній кімнаті оглянуто диван, де зі слів ОСОБА_4 вона перебувала в той час, коли ОСОБА_5 спричинив їй тілесні ушкодження.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 22 липня 2024 року, ОСОБА_4 показала, як вона сиділа на дивані і в цей час ОСОБА_5 наніс їй удар кулаком правої руки в область її правого плеча.

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 115 від 23 липня 2024 року, у ОСОБА_4 виявлений синець зовні правого плеча в середній третині, який відноситься до легких тілесних ушкоджень, спричинений від дії тупого твердого предмету та має давнину не більше трьох діб до моменту виявлення і міг бути спричинений за обставин, вказаних ОСОБА_4 під час слідчого експерименту за її участі.

За протоколом проведення слідчого експерименту від 05 серпня 2024 року, ОСОБА_5 показав, як наніс ОСОБА_4 , яка в той момент сиділа на дивані, удар кулаком правої руки в область правого плеча останньої.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_5 , визнаються судом належними і допустимими, оскільки отримані повноваженими особами, з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.

Суд враховує, що в судовому засіданні ОСОБА_5 і ОСОБА_4 показали інший механізм спричинення тілесного ушкодження, аніж той який вони ж вказували під час слідчих експериментів за їх участі на стадії дізнання. Разом з тим, оскільки вказаний на стадії дізнання механізм підтверджений висновком судово-медичної експертизи, а ОСОБА_5 і ОСОБА_4 через примирення та подальше спільне проживання на теперішній час об`єктивно заінтересовані в мінімізації відповідальності обвинуваченого, суд відповідні покази ОСОБА_5 і ОСОБА_4 в частині механізму спричинення тілесного ушкодження відхиляє.

Таким чином вищенаведені докази в їх сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він своїми умисними діями спричинив потерпілій ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого.

Останній не має не знятих та непогашених судимостей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне і зареєстроване місця проживання, де характеризується задовільно, примирився з потерпілою.

У якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, в обвинувальному акті зазначене щире каяття.

Суд враховує роз`яснення, викладені у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», за якими щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Обвинувачений в суді свою провину визнав повністю, однак намагався зменшити ступінь своєї відповідальності в частині механізму спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.

З огляду на викладене, така обставина, як щире каяття, вважається судом недоведеною.

Інші обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлені і на такі обставини сторона захисту не посилається.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді громадських робіт у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки штраф та виправні роботи, через відсутність у ОСОБА_5 постійного джерела доходу, не будуть дієвими, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 60 (шістдесят) годин.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

19.12.2024