В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002035 від 21.10.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгород Закарпатської області, українка, громадянки України, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, тимчасово не працюючої, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

З`ясовано, що 20 жовтня 2024 року, близько 22-23 години, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у ході сварки, яка виникла на ґрунті побутових особистих неприязних стосунків зі своїм чоловіком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, схопила кухонний ніж та нанесла останньому один удар в область грудної клітки, в результаті чого потерпілому ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді різано-колотої рани лівої половини передньої стінки грудної клітки, гемопневмоторакс, які по ступеню тяжкості згідно п. 2.1.3 (й) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Вказані вище дії ОСОБА_4 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні прокурором було надано угоду про визнання винуватості, укладену 19 грудня 2024 року між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 .

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 472, 473, ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, а саме: в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. При цьому, ОСОБА_4 погоджується на призначення покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку.

Наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості, згідно з ст.ст. 473, 394, 424, 474 КПК України оговорені сторонами.

Потерпілий відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором, про що надав відповідну заяву.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтвердила суду, що угода про визнання винуватості від 19.12.2024 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.

Обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що права, надані їй законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості вона повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнана; характер обвинувачення та його суть їй зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст121 КК України визнала повністю.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом, на виконання вимог ст.474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченої ОСОБА_4 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і у тому, що угода про визнання винуватості від 19.12.2024 не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 склад кримінального правопорушення, та які вказують на кваліфікацію діяння за ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України та обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 ч.1 ст.121 КК України - є тяжким злочином.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 19.12.2024 вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Кримінальним кодексом України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно з ч.5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За таких обставин, суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченої ОСОБА_4 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 19.12.2024 між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачена ОСОБА_4 вину визнала добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.02.2024 ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 20.12.2024.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування запобіжних заходів, до набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому слід скасувати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

На підставі та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Угоду про визнання винуватості від 19 грудня 2024 року, укладену між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, застосований до обвинуваченої ОСОБА_4 скасувати.

Речові докази:

- металевий предмет, зовні схожий на кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору, який упаковано до паперового конверту НПУ СУ, змив речовини бурого кольору на стерильну марлеву серветку, зроблений із поверхні підлоги кухонного приміщення, який упаковано до паперового конверту НПУ СУ, слід низу взуття, який відкопійовано на ТДМ із поверхні підлоги кухонного приміщення, та упаковано до паперового конверту НПУ СУ, три відрізки клейкої стрічки «скотч» зі слідами папілярних ліній рук, які відкопійовано із двох чашок у кухонному приміщенні, та упаковано до паперового конверту НПУ СУ - знищити

- футболка сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, належна ОСОБА_6 , яку упаковано до паперового конверту НПУ СУ, кофту бірюзового кольору, яку упаковано до паперового конверту НПУ СУ, штани сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, які упаковано до паперового конверту НПУ СУ повернути потерпілому ОСОБА_6

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1