КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7198/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , з доповненнями захисника ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, не одруженого, з вищою освітою, маючого на утриманні малолітню дитину, працевлаштованого старшим технологом в АТ "Київський вітамінний завод", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року задоволено клопотання заступника начальника - начальника СВ ВП № 2 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 , погоджене начальником Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, у межах строку досудового розслідування, строком на 34 (тридцять чотири) доби, тобто до 26 листопада 2024 року (включно).

Визначено строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 26 листопада 2024 року (включно).

Визначено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.

У разі сплати застави зарахувати в рахунок сплачену заставу у розмірі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок визначеної згідно ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.09.2024 року.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- не відлучатись з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не спілкуватись з неповнолітньою потерпілою, законним представником потерпілої та свідками у даному кримінальному провадженні.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подали апеляційні скарги, захисником ОСОБА_6 , подано доповнення до апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі, з доповненнями просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника - начальника СВ ВП № 2 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та застосувати запобіжний захід, який дозволить підозрюваному здійснювати трудову діяльність в он-лайн форматі (дистанційно) для утримання сім`ї (батька інваліда 2 групи, матері пенсіонерки та доньки) у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить змінити оскаржувану ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави, якою визначено розмір застави у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень 00 коп., та на підставі ч. 6 ст. 12 КК України знизити до двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для працездатних осіб 75 700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) грн. ОСОБА_8 , з урахуванням його заробітної плати та наявності утриманців у підозрюваного.

Захисник ОСОБА_6 на обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, з доповненнями зазначає, що Києво-Святошинським районним судом Київської області не наведено жодних доказів, на підтвердження обставин, а також у вказаній ухвалі від 24.10.2024 вказано, що не проведено жодної експертизи, які б безпосередньо вказували на вину підозрюваного.

Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції повністю проігноровано той факт, що ОСОБА_8 раніше не судимий, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, до затримання часто бачився з нею, тобто активно приймає участь у вихованні доньки, а також своєчасно сплачує аліменти на утримання дитини. А також, в дитини підозрюваного наявні проблеми зі здоров`ям з НОМЕР_1 .

Крім того, апелянт зауважив, що підозрюваний у зв`язку з внесенням застави його матір`ю ОСОБА_11 був звільнений з Лук`янівського СІЗО та за час перебування на свободі підозрюваний відвідував роботу кожного дня, та за час роботи за жовтень 2024 року проявив себе як дисциплінований та відповідальний працівник, успішно виконує свої посадові обов`язки. Крім того, щодня відводив дитину до школи та проводив з нею вихідні.

Тобто, дані факти підтверджують той факт, що за час перебування на свободі з 08.10.2024 по 21.10.2024 підозрюваний належним чином виконував встановлені кримінально процесуальним законодавством обов`язки та жодним чином не переховувався від органів досудового розслідування та не здійснював вплив на потерпілу та навіть наміру такого не було.

Відтак, захисник вважає, що ризики заявлені в клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою нічим не доведені та є суто припущеннями, а отже не містять жодної доказової бази.

Апелянт зауважує на тому, що слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_8 служив у лавах ЗСУ та входив до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення. Крім того, ОСОБА_12 є доглядачем та утримувачем батька інваліда другої групи.

Також судом першої інстанції проігноровано, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та характеризується позитивно за місцем проживання, а також скарг, заяв чи звернень на нього а ні від сусідів, а ні від інших осіб не надходило.

Апелянт наголошує на тому, що судом першої інстанції визначено розмір застави у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 605 600 грн. 00 коп., що є занадто високий, оскільки у підозрюваного є двоє утриманців (батько інвалід 2-ї групи та малолітня дитина з проблемами розвитку), які потребують значної фінансової допомоги та заробітна плата у ОСОБА_12 є не настільки високою, щоб сплатити вказаний вище розмір застави.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням із прокурором не пізніше ніж за 5 днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під варто, проте, строк дії попередньої ухвали встановлено до 26.10.2024, а клопотання про продовження строку тримання під вартою подане лише 24.10.2024, тобто з порушенням процесуальних строків.

В доповненнях до апеляційної скарги апелянт зазначає, що ухвалою Київського апеляційного суду від 21.10.2024 погіршено становище підозрюваного та вона лягла в основу оскаржуваної ухвали, порушивши принцип неможливості повороту до гіршого та як наслідок через істотні порушення допущенні суддями апеляційної інстанції відносно підозрюваного, незважаючи на внесення застави та істотне порушення норм кримінального процесуального законодавства, яке виражалось у розгляді апеляційної скарги прокурора, яка подана поза межами строку на апеляційне оскарження.

Захисник ОСОБА_7 на обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_8 не переховувався від слідства і не буде переховуватись від слідства та має міцні соціальні зв`язки.

На переконання апелянта, судом першої інстанції визначено розмір застави, який є занадто високим, оскільки у підозрюваного на утриманні є фактично троє утриманців.

Апелянт вказує на те, що судом не звернуто увагу на те, що 08.10.2024 ОСОБА_8 був звільнений з Київського слідчого ізолятора під заставу та ходив на роботу, та не впливав на потерпілу та свідків. Згідно характеристики з АТ "Київський вітамінний завод" від 22.10.2024 за період роботи жовтень 2024 проявив себе, як дисциплінований та відповідальний працівник. Успішно виконував свої посадові обов`язки, що підтверджується характеристикою та табелем обліку використання робочого часу від 22.10.2024.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги, з доповненнями сторони захисту та просили її задовольнити, з наведених в них підстав, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаних апеляційних скарг, з доповненнями, вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, з доповненнями, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , з доповненнями захисника ОСОБА_6 , не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Ухвала слідчого судді про продовження строку тримання особи під вартою повинна відповідати вимогам ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Доводи захисників про те, що слідчий суддя виніс незаконну та необґрунтовану ухвалу, не ґрунтуються на змісті оскаржуваної ухвали.

Перевіривши доводи апеляційних скарг, з доповненнями та матеріали справи, встановлено, що у провадженні слідчого відділу Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0002633 від 25.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.07.2024 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував в районі житлового масиву «Русанівка», де зустрівся з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та запропонував останній погуляти. На вказану пропозицію неповнолітня ОСОБА_13 погодилась так як напередодні ОСОБА_8 вчиняв психологічний тиск на останню, погрожуючи опублікувати в мережі Інтернет відео сексуального характеру за участі останньої.

В подальшому, рухаючись на автомобілі марки «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_8 разом з неповнолітньою ОСОБА_13 направились за адресою: АДРЕСА_2 , придбавши по дорозі продукти харчування та забравши речі з місця проживання ОСОБА_8 .

Близько 18 год. 35 хв. ОСОБА_8 разом з неповнолітньою ОСОБА_13 прибули за вищевказаною адресою та піднялись до помешкання. В подальшому, в період часу з 18 год. 35 хв. 24.07.2024 по 06 год. 35 хв. 25.07.2027 у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на вчинення дій сексуального характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_13 .

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_8 , 24.07.2024 близько 20 год. 30 хв., скориставшись тим, що залишився наодинці з неповнолітньою ОСОБА_13 почав приставати до останньої, намагаючись зняти з неї одяг. В подальшому, ОСОБА_8 , долаючи фізичний опір неповнолітньої ОСОБА_13 , почав знімати з неї одяг, після чого, знявши свій одяг, здійснив вагінальне, анальне та оральне проникнення в тіло останньої з використанням своїх геніталій проти її волі та всупереч її бажанню.

Таким чином, ОСОБА_8 , своїми умисними діями, які виразилися у зґвалтуванні неповнолітньої особи, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 152 КК України.

25.07.2024 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, працюючого старшим технологом «Київський вітамінний завод», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимого затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину.

26.07.2024 у порядку, передбаченому статтями 276-278 КПК України ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

27 липня 2024 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 30 днів з моменту його затримання, тобто 23.08.2024 року (включно).

07.08.2024 постановою прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_14 визначено підслідність у кримінальному провадженні №0002633 від 25.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України за Фастівським РУП ГУНП в Київській області.

21 серпня 2024 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 36 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто 25.09.2024 року (включно).

23 вересня 2024 року постановою керівника Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_15 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0002633 від 25.07.2024 року за підозрою ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України до трьох місяців, до 26.10.2024 включно.

23 вересня 2024 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.10.2024 року (включно) з визначенням розміру застави 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень) із визначенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

08.10.2024 на виконання ухвали від 23.09.2024 за підозрюваного ОСОБА_8 внесено заставу у розмірі 242240 грн., та останній звільнився із СІЗО і перебував під заставою до 21.10.2024.

21.10.2024 Київським апеляційним судом частково задоволено апеляційну скаргу прокурора, а ухвалу слідчого судді від 23.09.2024 скасовано. Постановлено нову ухвалу відповідно до якої відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено тримання під вартою на строк до 26.10.2024 включно та визначено новий розмір застави у сумі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 грн. Підозрюваного ОСОБА_8 взято під варту у залі суду.

Також у вказаній ухвалі визначено, що у разі сплати застави зарахувати в рахунок сплачену заставу у розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень) визначеної згідно ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.09.2024.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покладено обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

23.10.2024 заступник начальника - начальник СВ ВП № 2 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 , за погодженням із начальником Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідчий зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК не зменшилися і не перестали існувати, а тому виникла необхідність в продовженні строку застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, досудове розслідування завершити неможливо внаслідок особливої складності провадження, необхідності в завершенні проведення судово-медичних експертиз призначених 29.07.2024, у кількості шести одиниць, завершенні проведення комп`ютерно-технічної експертизи призначеної 02.08.2024, завершенні проведення судової молекулярно-генетичної експертизи призначеної 01.08.2024, проведення додаткового допиту неповнолітньої потерпілої з метою уточнення відомостей, які мають доказове значення під час досудового розслідування запланованого на 22.10.2024, визначитися із остаточною кваліфікацією, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів.

Також, 18.10.2024 надійшов висновок експертного дослідження №041-1329-2024, відповідно до якого в мазках з вмістом піхви та задньопрохідного отвору ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлені сперматозоїди, у зв`язку із чим виникла необхідність у проведенні додаткової судово-молекулярно генетичної експертизи спрямованої на встановлення належності вище вказаних сперматозоїдів.

Слідчий зазначає, що під час проведення вищевказаних процесуальних дій, можна встановити відомості, що мають значення для кримінального провадження та які самостійно, а також у сукупності із іншими доказами будуть мати суттєве значення для з`ясування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Водночас, їх проведення потребує додаткового часу з огляду на вище викладене, крім того, виконати вимоги ст. 290 КПК України.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий вказував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_16 від 25.07.2024;

- протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 від 25.07.2024;

- протоколом огляду місця події від 25.07.2024;

- протоколом обшуку від 25.07.2024;

- протоколом обшуку від 25.07.2024;

- протоколом обшуку від 25.07.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 25.07.2024;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 26.07.2024;

- речовими доказами у кримінальному провадженні, іншими доказами в їх сукупності.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий зазначив, наступне:

- п. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним вчинено особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Відтак, розуміючи невідворотність покарання за особливо тяжкий злочин, підозрюваний може почати переховуватися від слідства. Враховуючи, що в державі триває воєнний стан, а частина території непідконтрольна, то розшук підозрюваного у випадку його переховування може бути значно ускладнений;

- п. 3 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі буде незаконно впливати на неповнолітню потерпілу у даному кримінальному провадженні, оскільки обізнаний про місце проживання останньої, її перебування, номер телефону, а тому може з схилити її до дачі не правдивих показів у судовому засіданні; Прошу суд врахувати, що враховуючи, що покази потерпілої у даному провадження мають вирішальне значення, то даний ризик у поведінці підозрюваного є особливо інтенсивним. Крім того, підозрюваний є чоловіком, фізично розвинутішим за неповнолітню потерпілу-дівчину, відтак, підозрюваний у випадку не застосування до нього тримання під вартою, може становити реальну небезпеку для життя і здоров`я неповнолітньої потерпілої.

Вказані обставини, на переконання сторони обвинувачення, свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним у клопотанні ризикам, у зв`язку із їх недієвістю, а тому до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді саме тримання під вартою.

Зокрема, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання буде недієвим у зв`язку із явною невідповідністю тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , оскільки останній підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, пов`язаному із застосуванням фізичного насильства до потерпілої.

Запобіжний захід у виді поруки не може бути застосований, оскільки на даний час відсутні відомості про осіб, які готові виступити поручителями.

Запобіжний захід у виді застави не може бути застосований, оскільки у органа досудового слідства на даний час відсутні відомості щодо можливості внесення застави підозрюваним або заставодавцем у тій сумі, яка була б здатна убезпечити вищевказані ризики.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту не може бути дієвим, оскільки підозрюваний залишаючись на свободі може через засоби зв`язку впливати на потерпілу або її родичів для того, щоб змісити змінити її покази.

24.10.2024 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області вказане клопотання слідчого задоволено та продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, у межах строку досудового розслідування, строком на 34 (тридцять чотири) доби, тобто до 26 листопада 2024 року (включно).

Визначено строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 26 листопада 2024 року (включно).

Визначено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.

У разі сплати застави зарахувати в рахунок сплачену заставу у розмірі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок визначеної згідно ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.09.2024 року.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- не відлучатись з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не спілкуватись з неповнолітньою потерпілою, законним представником потерпілої та свідками у даному кримінальному провадженні.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_8 , строку тримання під вартою перевірялись судом при розгляді клопотання. При цьому був вислуханий підозрюваний ОСОБА_8 , доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення сторони захисту щодо його задоволення та викладено їх позиції в оскаржуваній ухвалі, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя встановив, що у даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є обґрунтованою, що дає підстави для вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Крім того, слід зазначити, що згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 , до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, є вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобіганню ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

Крім того, слідчий суддя, з огляду на долучені до матеріалів судового провадження матеріали, враховуючи характер та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів у кримінальному провадженні, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, вважав доведеними ризики (які як убачається із попередньої ухвали суду від 21.10.2024 року по теперішній час не зменшилися та продовжують існувати), що останній може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя вважав доведеним необхідність продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, оскільки, на переконання слідчого судді, саме такий вид заходу забезпечення кримінального провадження як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Таким чином слідчим суддею досліджено доводи викладені в клопотанні та з урахуванням, тяжкості та суспільної небезпечності кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , а також наявності ризиків на які посилалась сторона обвинувачення, а тому, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Доводи апелянтів, що ризики заявлені в клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою нічим не доведені, колегією суддів не приймаються до уваги та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності вчинення ним дій, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК.

Відтак, як уже зазначалось вище, з урахуванням даних про особу підозрюваного, в їх сукупності, характеру вчиненого злочину, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні та слідчим суддею в ухвалі вказаних ризиків.

Посилання апелянтів на позитивні характеризуючі дані підозрюваного приймаються колегією суддів до уваги, проте не спростовують висновків слідчого судді щодо існування вищезазначених ризиків у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_12 .

Разом з цим, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України, визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні - 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

А тому, на переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею розмір застави, є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відтак, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Таким чином, доводи апелянтів, щодо розміру застави, який на їх думку є занадто високим, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, взявши до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного.

З урахуванням зазначеного всі інші обставини, на які посилались захисники під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді місцевого суду, як про це зазначають в апеляційних скаргах захисники підозрюваного, колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження. Натомість доводи та твердження сторони захисту, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційних скарг захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , з доповненнями захисника ОСОБА_6 , без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , з доповненнями захисника ОСОБА_6 , -залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4