Справа№534/523/24
Провадження №1-кп/534/62/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000019 від 26.01.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської області, громадянина України, українця, з вищою технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.263, ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. 25.01.2024 приблизно о 17 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі, де проживає його матір, за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, поклав у карман ніж, який відповідно до висновку експертизи холодної зброї № СЕ-19/117-24/1735-ХЗ від 29.01.2024 відноситься до категорії коротко клинкової холодної зброї колючо-ріжучої дії, виготовлений по типу мисливських ножів загального призначення, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність свого діяння, вийшов з ним із квартири і попрямував у двір будинку АДРЕСА_3 .

ІІ. У подальшому, а саме: 25.01.2024 приблизно о 17 год 30 хв, ОСОБА_4 перебуваючи біля будинку №30 по проспекту Героїв Дніпра в м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області, підійшовши до автомобіля марки «Daewoo Nubire», держаний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , де між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, під час якої у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , стоячи за спиною ОСОБА_6 , наніс ножом, який тримав в руці три удари в ділянку грудної клітини та один удар в область правого плеча. Після чого ОСОБА_6 , намагаючись вибити ніж із руки ОСОБА_4 отримав один удар ножом в область лівої кисті.

Внаслідок чого ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаних ран (непроникаючих) в ділянці грудної клітини в кількості трьох і колото-різаних ран правого плеча та лівої кисті (в кількості двох), які утворилися від дії колюче-ріжучого предмету, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 29.01.2024 №112 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Будучи допитаним у судовому засіданні ОСОБА_4 показав, що події того дня пам`ятає не досконало. Вказав, що збирався їхати в м. Кременчук, ніж взяв з собою щоб подарувати знайомому. Біля будинку стояв автомобіль, і йому здалося, що то автомобіль таксі, який його чекає. Обвинувачений сів до автомобіля, ніж поклав собі на коліна та почав вимагати їхати до м. Кременчук. Обставин нанесення потерпілому тілесних ушкоджень не пам`ятає. Заперечував наявність умислу у своїх діях.

Разом з тим у судовому засіданні обвинувачений висловив щирий жаль з приводу вчинених кримінальних правопорушень.

Захисник обвинуваченого з урахуванням положень ч.2 ст.19 КК України наголошувала щодо відсутності підстав для притягнення до кримінальної відповідальності її підзахисного. Одночасно прохала не призначати обвинуваченому сувору міру покарання.

Попри часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена повністю показами потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 .

Потерпілий ОСОБА_6 показав, що 25.01.2024 близько 17 год 30 хв він знаходився в автомобілі разом зі своєю донькою ОСОБА_7 , коли до них підійшов обвинувачений ОСОБА_4 , сів в автомобіль та почав вимагати їхати до м. Кременчука. Оскільки у обвинуваченого був ніж, а дії останнього потерпілий сприйняв як загрозливі до нього та його доньки, то він бризнув газовим балончиком в обличчя потерпілого. У подальшому обвинувачений вийшов з автомобіля та почав ножом наносити потерпілому тілесні ушкодження в область спини. Потерпілий за допомогою плішні намагався відбитися від обвинуваченого та кілька разів вдарив обвинуваченого, з них не менше одного разу в обличчя, після чого останній заспокоївся.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що 25.01.2024 близько 17 год 30 хв перебувала в автомобілі разом зі своїм батьком, коли до них підійшов обвинувачений та сів в автомобіль на переднє пасажирське сидіння. Свідок сиділа на задньому пасажирському сидінні. ОСОБА_4 почав вимагати щоб його відвезли до м. Кременчук. Потерпілий сказав йому, що якщо необхідно викликати таксі, то вони йому допоможуть, але обвинувачений їх не чув, а лише монотонно повторював, що необхідно їхати до м. Кременчук. Далі обвинувачений вийшов з автомобіля і почав за допомогою ножа наносити її батькові тілесні ушкодження в область спини. Батько зумів з багажника дістати риболовну плішню і дерев`яною її частиною почав відбиватися від нападника, після кількох ударів обвинувачений заспокоївся. Свідок в цей час викликала поліцію та швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_8 показала, що самого конфлікту та факту нанесення тілесних ушкоджень не бачила, так як знаходилася у магазині, а коли поверталася з магазину, то побачила обвинуваченого, який лежав на підлозі та якого тримав потерпілий. Під машиною бачила великий ніж. Потім приїхала швидка допомога, яка забрала спершу обвинуваченого, а потім потерпілого. У потерпілого на спині були порізи від ударів ножом.

Крім показів свідків вина обвинуваченого у вчиненні даних кримінальних правопорушень доведена повністю дослідженими під час судового слідства письмовими доказами, такими як:

- рапортом працівника ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, за змістом якого зі служби «102» надійшло повідомлення про те що, 25.01.2024 о 17 год 15 хв, район м. Горішні Плавні просп. Героїв Дніпра, 30, невідомий чоловік сів з ножом до автомобіля заявниці, де вона перебувала з батьком та почав махати ножом та вимагати щоб його відвезли в м. Кременчук. В результаті протиправних дій невідомого чоловіка, батька поранено в руку. Чоловіка затримано батьком, очікують приїзду поліції (а.с.148);

- рапортом працівника ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, за змістом якого зі служби «102» надійшло повідомлення про те що, 25.01.2024 о 18 год 59 хв, район м. Горішні Плавні просп. Героїв Дніпра, 30, ОСОБА_6 о 17 год 15 хв отримав ножове поранення спини та рук. Відпущений додому. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває під впливом наркотичних речовин (а.с.149);

- протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 25.01.2024, згідно якого об`єктом огляду являється прилегла територія біля буд. АДРЕСА_3 . Учасниками слідчої дії протокол підписано без зауважень (а.с.155-172);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.01.2024 з фототаблицею до нього, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_6 . Зокрема, потерпілий на місці події показав про обставини заподіяння йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_4 . Учасниками слідчої дії зазначений протокол підписано без зауважень (а.с.187-191);

- висновком експерта від 01.02.2024 №122, згідно якого покази потерпілого ОСОБА_6 , дані ним під час проведення слідчого експерименту від 30.01.2024, по механізму, локалізації та кількості нанесених йому тілесних ушкоджень, можуть відповідати даним судово-медичної експертизи на його ім`я (а.с.192);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.01.2024 з фототаблицею до нього, проведеного за участі свідка ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_7 на місці події показала про обставини заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_4 . Учасниками слідчої дії зазначений протокол підписано без зауважень (а.с.193-196);

- додатковим протоколом огляду від 30.01.2024 з фототаблицею до нього, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_6 , під час якого було вилучено куртку потерпілого ОСОБА_6 зі слідами ушкоджень (а.с.197-203);

- висновком експерта від 29.01.2024 №112, згідно якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаних ран (непроникаючих) в ділянці грудної клітини в кількості трьох і колото-різаних ран правого плеча та лівої кисті (в кількості двох), які утворилися від дії колюче-ріжучого предмету, можливо і від дії ножа, в с рок і при обставинах, вказаних у постанові і підекспертним та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с.174-175);

- висновком експерта від 29.01.2024 №СЕ-19/117-24/1735-ХЗ, згідно якого наданий на дослідження предмет являється холодною зброєю. Даний предмет виготовлений по типу мисливських ножів загального призначення і відноситься до категорії коротко клинкової холодної зброї колючо-ріжучої дії. Наданий на дослідження ніж виготовлений заводським способом (а.с.179-183);

- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 26.01.2024 (а.с.173).

Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що обвинувачений її син, з 2006 року він проживає окремо. Проте у період з 2022 по 2023 роки деякий час проживав разом з матір`ю. Син періодично вживає алкогольні напої та іноді у них виникають конфлікти. Про події 25.01.2024 їй нічого не відомо. Ніж для полювання зберігався за адресою її проживання, у сейфі. Після того як дільничний повідомив про ситуацію, що склалася між її сином та потерпілим, перевіривши сейф, свідок виявила відсутність ножа.

Надані покази вказаного свідка не спростовують обставин вчинених кримінальних правопорушень та оцінюються судом у сукупності з іншими доказами наявними у матеріалах кримінального провадження.

Позиція захисника стосовно звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 є помилковою, оскільки не відповідає положенням ст. 19 КК України та не береться судом уваги.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.263 КК України, як носіння, холодної зброї без передбаченого законом дозволу та за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно довідки Горішньоплавнівської міської лікарні обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться (а.с.208).

Суд вказує, що відповідно до положень cт. 20 КК України особа, визнана судом обмежено осудною, тобто та, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними, підлягає кримінальній відповідальності; визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду.

Разом з тим, слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

При цьому, примусові заходи медичного характеру, перелік яких визначений ст.94 КК України, можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Зі змісту висновку судово-психіатричного експерта № 326 від 07.06.2024 убачається, що ОСОБА_4 на даний час, будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством не страждає, а виявляє ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді емоційно-нестійкого розладу особистості ускладненого психічними і поведінковими розладами внаслідок комбінованого вживання психоактивних речовин (алкоголь, амфетаміни, канабіоїди), вживання зі шкідливими наслідками, що не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 в період часу, що відноситься до інкримінованих протиправних діянь, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляв ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді емоційно-нестійкого розладу особистості, стан декомпенсації, ускладнений комбінованим вживанням психоактивних речовин, який позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру, не пов`язаних з госпіталізацією. ОСОБА_4 не виявляє ознак синдрому залежності внаслідок комбінованого вживання психоактивних речовин (хронічного алкоголізму чи наркоманії) і відповідно лікування з цього приводу не потребує (а.с.83-88).

Таким чином з урахуванням наведеного, зазначений у ОСОБА_4 стан міг істотно впливати на його поведінку та діяльність та позбавляв його можливості повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними в період інкримінованого йому діяння. Підпадає під дію ст. 20 КК України.

Згідно рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги, застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких саме і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до п. 8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, та здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

На підставі вищевказаного висновку судово-психіатричного експерта №326 від 07.06.2024, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 є обмежено осудним та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у закладі охорони здоров`я за місцем свого проживання.

Вказане кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 504 КПК України, згідно якої досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності, здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, сімейний стан обвинуваченого, який є неодруженим, відсутність офіційного працевлаштування, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, стан здоров`я обвинуваченого, ставлення обвинуваченого до вчинених ним кримінальних правопорушень, зокрема, щодо часткового визнання обвинуваченим вини у скоєних кримінальних правопорушеннях, відсутність реального відшкодування потерпілому заподіяної шкоди, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, зокрема в судовому засідання намагався частково покласти на потерпілого відповідальність за вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, позицію потерпілого який при призначенні міри покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання в межах санкцій ч.2 ст.263 КК України у виді громадських робіт та ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт.

Натомість покарання про яке в судових дебатах просила застосувати до обвинуваченого його захисник є більш суворим ніж громадські роботи та не буде відповідати меті покарання визначеній у ст. 50 КК України.

Потерпілим заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2 000 грн та моральної шкоди в сумі 50 000 грн. Обвинувачений позовні вимоги в частині стягнення з нього матеріальної шкоди визнав повністю, щодо стягнення моральної шкоди, зазначив, що розмір моральної шкоди потерпілим завищено та просив зменшити її до 10 000 грн.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим ОСОБА_6 позову до обвинуваченого про стягнення завданої внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Покладаючи на обвинуваченого обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд виходить з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

На підставі викладеного, суд вважає позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди обґрунтованим та таким, що належить задоволенню у повному обсязі.

Щодо заявленої потерпілим моральної шкоди, суд зазначає про наступне.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частини третя та четверта статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи, що неправомірними діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_6 було завдано моральну шкоду, на користь останнього має бути стягнуто 40 000 грн, що буде справедливим розміром з урахуванням вини обвинуваченого та глибини фізичних і душевних страждань особи, яка потерпіла від злочину.

Підстав для застосування положень статей 69 та 691 КК України суд не знаходить.

Процесуальні витрати по справі за проведення судової експертизи у сумі 1 893 грн 20 коп, згідно ст.122 КПК України слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Арешт накладений ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 30.01.2024 підлягає скасуванню.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.263, ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання за:

ч.2 ст.263 КК України у виді громадських робіт строком 180 (сто вісімдесят) годин;

ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

На підставі ч.2 ст.20, п.1 ч.1 ст.94 КК України застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської області,українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покласти на КНП «ЛІЛ 1 рівня м. Горішні Плавні» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, за місцем проживання ОСОБА_4 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 30.01.2024 на рибацьку плішню, ніж з дерев?яною ручкою довжиною 29,2 см, довжиною леза 17,1 см, у чохлі коричневого кольору, банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , мобільний телефон Ulefone чорного кольору, куртку сірого кольору.

Речові докази по справі:

-рибацьку плішню повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

-ніж з дерев`яною ручкою довжиною 29,2 см, довжиною леза 17,1 см, у чохлі коричневого кольору передати на потреби Збройних Сил України;

-банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , мобільний телефон Ulefone чорного кольору, куртку сірого кольору повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи у сумі 1 893 грн 20 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 завдану матеріальну шкоду в сумі 2 000 грн (дві тисячі) грн та завдану моральну шкоду в сумі 40 000 (сорок тисяч) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, потерпілому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1