Справа № 643/1648/25
Провадження № 1-кс/643/635/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000426 від 19.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 255, ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000426 від 19.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 255, ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку 2023 року, але не пізніше 15.03.2023, перший заступник Старовірівського сільського голови Красноградського району Харківської області ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, використовуючи свої службові повноваження і пов`язані з ними можливості, спланував вчинити протягом 2023 року заволодіння бюджетними коштами Старовірівської сільської територіальної громади Красноградського району Харківської області під час виконання договорів з капітального та поточного ремонтів автомобільних доріг шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів про якість і обсяги виконаних будівельних робіт, а також про вартість використаних будівельних матеріалів. ОСОБА_4 , розуміючи, що самостійно не зможе вчинити кримінальні правопорушення діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище вирішив створити злочинну організацію з метою заволодіння бюджетними коштами Старовірівської сільської територіальної громади, до складу якої були залучені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Відповідно до плану створення та діяльності злочинної організації ОСОБА_4 розподілив ролі та функції між співучасниками вчинення злочинів, а також розробив механізм і ієрархічну структуру підпорядкування членів злочинної організації.

ОСОБА_4 , виконуючи в ній функції організатора і керівника, здійснював загальне керівництво злочинною організацією; планував злочинну діяльність, спрямовану на вчинення конкретних кримінальних правопорушень; розподіляв ролі між співучасниками, керував їх діями як особисто так і через довірених осіб та безпосередньою брав участь у заволодінні бюджетними коштами Старовірівської сільської територіальної громади; організовував проведення тендерних закупівель і забезпечував визнання переможцями суб`єктів господарської діяльності, підконтрольних учасникам злочинної організації ( ТОВ «Євродорбуд-плюс», ПП «Дорожньо-ремонтне експлуатаційне підприємство»), для чого залучив до складу злочинної організації як пособника уповноважену особу Старовірівської сільської ради Красноградського району Харківської області ОСОБА_8 , яка обіймає посаду спеціаліста 2 категорії загального відділу; організовував і забезпечував укладання договорів з капітального та поточного ремонтів автомобільних доріг із суб`єктами господарської діяльності, підконтрольними учасникам злочинної організації; організовував внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей про якість і обсяги виконаних будівельних робіт, а також про вартість використаних будівельних матеріалів; забезпечував підписання офіційних документів із завідомо неправдивими відомостями службовими особами Старовірівської сільської ради, необізнаними про кримінально протиправну діяльність злочинної організації; організував і забезпечував підписання представником технічного нагляду актів приймання виконаних робіт із завідомо неправдивими відомостями про якість і обсяги виконаних будівельних робіт, а також про вартість використаних будівельних матеріалів, для чого залучив до складу злочинної організації як пособника ОСОБА_7 , фізичну особу підприємця, інженера технічного нагляду; організував і забезпечував подальше перерахування бюджетних коштів за виконані будівельні роботи з капітального та поточного ремонтів автомобільних доріг відповідно до завідомо неправдивих відомостей про їх вартість; розподіляв між всіма учасниками кошти, отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень; отримував свою частину коштів, отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, у самостійно визначеному розмірі.

З метою встановлення повного кола осіб, причетних до вчинення вказаних злочинів у кримінальному провадженні надано доручення 7-му управлінню (з обслуговування Харківської області) ДСР Національної поліції України, з відповідей на яке вбачається що, до вчинення вказаного кримінального правопорушення, можливо, причетний громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який є першим заступником голови Старовірівської сільської ради. При цьому встановлено, що останній фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

28.01.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208, 615 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2025 (справа № 643/936/25, провадження № 1-кс/643/405/25) надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

28.01.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Samsung galaxy A54 5G», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з наявною в ньому SIM-карткою з номером абоненту НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; мобільний телефон «Honor 7C PRO», IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 з наявною в ньому SIM-карткою з номером абоненту НОМЕР_8 .

Вищезазначене вилучене майно належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , т. НОМЕР_9 .

У зв`язку із тим, що вказане майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, та містить інші дані, які будуть використані, як доказ факту і обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, постановою слідчого від 28.01.2025 вказане майно визнано речовим доказом.

Зазначені речі потребують подальшої перевірки шляхом детального огляду, аналізу отриманої інформації та перевірки шляхом проведення подальших слідчих (розшукових) дій, дослідження з участю спеціалістів Вилучені мобільні телефони ОСОБА_4 «Samsung galaxy A54 5G», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з наявною в ньому SIM-карткою з номером абоненту НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; «Honor 7C PRO», IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 з наявною в ньому SIM-карткою з номером абоненту НОМЕР_8 , можуть містити відомості, які мають важливе значення для досудового розслідування, а також свідчити про причетність інших осіб до вчиненого злочину. Зокрема, серед відомостей, які можуть мати значення для досудового розслідування, на вказаних мобільних телефонах можуть міститись фото-, відео записи, журнал телефонних дзвінків, SMS, MMS, повідомлення, електронні документи, а також листування яке здійснювалось у месенджерах, тощо, та які містять відомості про готування, вчинення інкримінованого особі злочину, в тому числі відомостей щодо розподілу ролей між співучасниками, а також грошових коштів, отриманих злочинним шляхом.

Таким чином, потреба арешту зумовлюється необхідністю забезпечення доказової бази та обґрунтованою підозрою вважити, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що майно може бути відчужене, приховане або пошкоджене.

Щодо мети накладення арешту відповідно до ч. 2 ст.171 КПК України, 28.01.2025 слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, винесено постанову про визнання речовим доказом вилученого майна, оскільки мається необхідність проведення ряду слідчих, процесуальних дій, в тому числі експертних досліджень з вилученим майном.

Слідчий в судове засідання не з`явився, разом з клопотанням надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Крім того просив враховувати велике навантаження на органи Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони під час військового стану вказане клопотання розглянути за відсутності прокурора.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Виходячи зі змісту вимог ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним з яких, згідно з п. 7 ч. 2 вказаної статті, є арешт майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, та є тимчасовим позбавленням за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи, що у органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза перереєстрації права власності на вказане рухоме майно до закінчення розгляду клопотання, тому з метою забезпечення арешту майна є доцільним проводити розгляд даного клопотання без виклику власника майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та яке вилучене за адресою: АДРЕСА_1 : мобільний телефон «Samsung galaxy A54 5G», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з наявною в ньому SIM-карткою з номером абоненту НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; мобільний телефон «Honor 7C PRO», IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 з наявною в ньому SIM-карткою з номером абоненту НОМЕР_8 , має значення для забезпечення даного кримінального провадження. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, шляхом заборони їх відчуження, користування та розпорядження, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та яке вилучене за адресою: АДРЕСА_1 : мобільний телефон «Samsung galaxy A54 5G», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з наявною в ньому SIM-карткою з номером абоненту НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; мобільний телефон «Honor 7C PRO», IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 з наявною в ньому SIM-карткою з номером абоненту НОМЕР_8 .

Визначити місцем зберігання арештованого майна камеру зберігання речових доказів Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (м. Полтава, вул. Гоголя, 25).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1