Номер провадження:1-кп/521/22/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Главані Арцизького району (на теперішній час Болградський район) Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
Відповідно до обвинувального акту, 09 жовтня 2014 року, приблизно о 20:00 годині, у темний час доби, ОСОБА_5 порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме допустив порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 «б» та 12.4 Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що:
п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та, інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.
Порушення виразилися в тому, що водій ОСОБА_5 , у вказаний день та час, керував технічно справним автомобілем «BMW-525», реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснював рух по вул. Прохорівській в Малиновському районі м. Одеси, з боку вул. Запорізької в напрямку вул. Мечникова. Рухаючись у вказаному напрямку із значним перевищенням допустимої в межах населеного пункту швидкістю (128 км/год), водій ОСОБА_5 позбавив себе можливості своєчасно контролювати зміну дорожньої ситуації, проявив неуважність, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «VOLKWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному йому напрямку та виконував лівий поворот на вул. М?ясоєдівську, знаходячись на значній відстані від автомобіля під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП пасажири вказаних автомобілів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, від яких остання померла в лікарняному закладі.
Так, пасажир автомобіля «BMW-525» - потерпілий ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 3082 від 15.12.2015 отримав наступні тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітини у вигляді перелому тіла грудини без зміщення кісних уламків. Вказане пошкодження не було небезпечними для життя, викликає тривалий розлад здоров?я строком понад трьох тижнів (більш ніж 21 день). За цим критерієм, згідно п.п. 2.2.4 і 4.6 «Правил судово-медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Пасажирка автомобіля «VOLKWAGEN TRANSPORTER» ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 460-3343/14 від 11.11.2014 отримала наступні тілесні ушкодження:
- Відкрита черепно-мозкова травма: забита рана, синці, садна на крововиливній основі голови, крововилив в м?які тканини голови в лобно-тім?яній-скронево-потиличної області справа і правий скроневий м?яз, багатоуламковий перелом кісток склепіння та основи черепа з розривами і крововиливами сухожильного шолома, вогнищево-дифузний крововилив під м?якою мозковою оболонкою (субдуральне) на всьому протязі півкуль великого мозку, мозочка і стволового відділу, забиття-розтрощення в правій півкулі головного мозку в центрі опуклої поверхні лобно-тім?яної-скроневої часток з крововиливом у шлуночки;
- Травма тулуба: садна спини між умовними правої лопатки і лівої передньої пахвовій лініями, від проекції 2-го міжреберних проміжків до крижової області;
- Травма плечового пояса: синець в проекції правого плечового суглобу на задній поверхні, садно проекції лівого плечового суглоба:
- Травма кінцівок: синець від верхньої до нижньої третини правого плеча на задньозовнішній поверхні, на тильній поверхні правої кисті; садно в проекції лівого колінного суглоба на передній поверхні, синець в області верхньої третини лівої гомілки на передньозовнішній поверхні;
- Ознаки струсу тіла: крововиливи в пухку клітковину вздовж шийного та грудного відділу хребта на передній поверхні і біля воріт селезінки.
Дані ушкодження супроводжувалися розвитком травматичного шоку III ступеню.
Зазначені ушкодження утворилися практично одночасно (протягом дуже короткого проміжку часу) 1, таким чином, складають єдиний нерозривний морфологічний комплекс ушкоджень у вигляді поєднаної травми голови, тулуба, плечового пояса, правої верхньої та лівої нижньої кінцівок. Вищевказана поєднана травма голови, тулуба, плечового пояса, правої верхньої та лівої нижньої кінцівок у ОСОБА_8 , виходячи з п. 4.8. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Київ, 1995), була небезпечною для життя, в тому числі і в момент заподіяння, має пряме відношення до настання смерті та, за критерієм небезпеки для життя, згідно п.2.1.3. «б», «в» і «г» Правил..., містить ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_8 знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв?язку з отриманими внаслідок ДТП пошкодженнями, а саме відкритою черепно-мозковою травмою з переломом кісток мозкового черепу, що супроводжувалось крововиливами під м?яку мозкову оболонку великого мозку, мозочка та стволового відділу, забиттям-розтрощенням тканини головного мозку.
Згідно висновків автотехнічної експертизи № 793 від 19.03.2015 та комісійної автотехнічної експертизи №2234 від 18.05.2015 в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути зіткнення, виконуючи вимоги п. 12.4 ПДР України та порушення ним вказаних вимог знаходиться у причинному зв?язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та спричинило смерть потерпілого.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за його обвинуваченнням.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , в присутності свого захисника адвоката ОСОБА_4 , своє клопотання підтримав та просив задовольнити, а кримінальне провадження за його обвинуваченням закрити. При цьому обвинувачений зазначив, що згоду на закриття кримінального провадження він надає добровільно та без примусу, йому зрозуміла суть обвинувачення, підстави та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.
Захисник в судовому засіданні вважав клопотання обґрунтованим, просив звільнити від кримінальної відповідальності його підзахисного та закрити кримінальне провадження.
Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Просила суд вирішити питання долі речових доказів, цивільного позову та процесуальних витрат.
Потерпілі в судовому засіданні участі не приймали. Матеріали справи містять заяви потерпілих про розгляд кримінального провадження за їх відсутності.
Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження та заслухавши думку учасників провадження, суд вважає, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Якщо строк давності сплив, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
З обвинувального акту вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_5 ставиться у провину вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Так, відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України (як на час обставин кримінального правопорушення, так і на момент розгляду клопотання) відноситься до категорії тяжкого злочину.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 (десять) років - у разі вчинення тяжкого злочину.
Початком перебігу строку давності у даному провадженні, згідно обвинувального акту, є 09 жовтня 2014 року (дата ДТП), і ця обставина сторонами не заперечується.
З огляду на наведене з цього часу минуло більше 10 (десяти) років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився диференційований строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.
Даних про те, що в період перебігу строку давності у даному провадженні обвинувачений ОСОБА_5 ухилявся від досудового розслідування або суду, або обвинуваченим ОСОБА_5 було вчинено нове кримінальне правопорушення в рамках іншого кримінального провадження, суду не надано та матеріали справи не містять.
Відтак, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.
Інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальне правопорушення не відноситься до переліку правопорушень, зазначених в ч.ч. 4, 5, 6 ст. 49 КК України.
Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17 звернуто увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття, визнання вини.
Таким чином, невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, за умови роз`яснення йому змісту, наслідків звільнення і права заперечувати проти закриття провадження, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання (вказані обставини узгоджуються з висновками, що викладені в постанові Верховного Суду від 29.07.2021 року у справі №552/5595/18).
Обвинувачений ОСОБА_5 , якому були роз`яснені наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, надав свою згоду та наполягав на закритті кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.
Отже, встановивши наявність усіх передбачених законом підстав, зясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_5 , впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд приходить до висновку що клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню, отже він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього, в силу п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, підлягає закриттю.
У даному провадженні прокурором відділу прокуратури Одеської області (на теперішній час Одеської обласної прокуратури) ОСОБА_9 , в інтересах держави в особі Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №1» до обвинуваченого ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином у розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) гривень.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної школи у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
В такому випадку, у зв`язку із закриттям кримінального провадження, суд в рамках кримінального судочинства позбавлений можливості розглянути та вирішити цивільний позов, тому він підлягає залишенню без розгляду.
При цьому суд роз`яснює цивільному позивачу, а також потерпілим, що, у разі наявності позовних вимог, вони мають право вирішити їх у порядку цивільного судочинства.
Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не застосовувались.
Питання щодо долі речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Закриття кримінального провадження стосовно особи з нереабілітуючих підстав не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз (Постанова ККС ВС від 1 лютого 2024 року у справі № 930/497/23 (провадження № 51-4798км23).
Отже, процесуальні витрати у даному провадженні на залучення експертів на загальну суму 4785 (чотири тисячі сімсот вісімдесят п`ять) гривень 20 (двадцять) копійок слід стягнути з ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284-286, 350, 372 КПК України, суд
Цивільний позов прокурора відділу прокуратури Одеської області (на теперішній час Одеської обласної прокуратури) ОСОБА_9 , поданого в інтересах держави в особі Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №1» про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди завданої злочином у розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) гривень залишити без розгляду. Роз`яснити цивільному позивачу та потерпілим їх право звернення до суду в порядку цивільного судочинства у разі наявності позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 4785 (чотири тисячі сімсот вісімдесят п`ять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Речові докази, відповідно до постанов слідчого від 16.02.2015 року, а саме:
- транспортні засоби «Фольксваген Транспортер» д.н. НОМЕР_2 , «Тойота Каріна Е» д.н. НОМЕР_3 та «БМВ 525» д.н. НОМЕР_1 вважати повернутими власникам за належністю;
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1