Справа №761/7797/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1509/2025 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

28 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 4 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0000058 обвинувачену:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Києві, громадянку України, українку, з середньою освітою, не працюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , яка являється особою з обмеженими можливостями (інвалідністю ІІ групи), раніше не судиму,

визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено їй покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з 04.04.2024 року, а саме з дня оголошення вироку.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_8 , із розрахунку день за день строк попереднього ув`язнення останньої, а саме період з моменту фактичного затримання 06.01.2022 року по 03.04.2024 року включно.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, арешту майна та речових доказів у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, за наступних обставин.

ОСОБА_8 16 год. 00 хв., 06.01.2022, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , з мотиву раптово виниклих особистих неприязних відносин вступила в словесний конфлікт зі своїм чоловіком ОСОБА_9 внаслідок чого у неї виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті останньому.

Так, ОСОБА_8 06.01.2022, о 16 год. 02 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , утримуючи в правій руці предмет, який має колюче-ріжучі властивості, наблизилась до ОСОБА_9 спереду та вказаним предметом нанесла потерпілому не менше одного удару в область грудної клітини, в ділянці розташування життєво важливих органів людини, що призвело до смерті потерпілого.

На вказаний вирок захисник обвинуваченої подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 04.04.2024 року змінити, визнати ОСОБА_8 винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 118 КК України та призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що судом у вироку не враховано ті обставини, що потерпілий неодноразово завдавав обвинуваченій тілесні ушкодження, що підтверджує показання обвинуваченої про те, що потерпілий накинувся на неї, а вона захищалась. Крім того, обвинувачена після поранення потерпілого викликала швидку допомогу, отже не бажала його смерті.

Зазначає, що висновок суду про механізм нанесення удару ножем за показаннями обвинуваченої та їх невідповідність висновку експерта від 13.04.2022 року неможливо покласти в основу обвинувального вироку, оскільки суд не володіє спеціальними знаннями задля такого висновку.

Посилається на те, що показання свідка ОСОБА_10 неможливо покласти в основу обвинувального вироку, оскільки сама обвинувачена не заперечує той факт, що своїми діями спричинила смерть свого чоловіка.

На думку захисника, суд допустив неповноту судового розгляду, оскільки не викликав і не допитав судово-медичного експерта ОСОБА_11 .

Обвинувачена в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та перекваліфікувати її дії на ст. 118 КК України.

Вказує, що 06.01.2022 року в неї виник конфлікт з потерпілим, який накинувся на неї та почав душити, вона відштовхуючи його руки від своєї шиї поранила його ножем в область грудей, оскільки перебувала на кухні та мала в руках ніж. Після чого, негайно викликала швидку допомогу задля порятунку потерпілого.

Зазначає, що коли приїхали працівники поліції, вона надала пояснення про події, наголосила на тому, що захищалась та показала знаряддя злочину.

Звертає увагу на те, що на ній були тілесні ушкодження, нанесені потерпілим, однак вони не були зафіксовані в установленому законом порядку. Крім того, свідок ОСОБА_12 в суді повідомила завідомо неповну інформацію щодо обставин її захисту від потерпілого.

Посилається на те, що вона не мала умислу на вбивство потерпілого, а лише захищалась, тому в її діях наявний склад злочинів, передбачених ст. 118 або ст. 119 КК України.

Крім того, судом не враховано те, що вона надавала першу медичну допомогу потерпілому та одразу викликала швидку допомогу, вчинила злочин під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстким поводженням або таким, що принижує честь і гідність особи, системного характеру з боку потерпілого. Також, вчинила злочин з перевищенням меж необхідної оборони.

Вважає, що судово-медична експертиза від 09.01.2022 року не доводить умислу на нанесення тілесного ушкодження, а містить лише опис тілесних ушкоджень та причину смерті потерпілого.

В підсумку вказує, що судом не взято до уваги стан її здоров`я, обставини, що передували вчиненню злочину, а саме неодноразове нанесення потерпілим їй тілесних ушкоджень, дані про особу потерпілого, який мав алкогольну залежність та перебував на обліку у лікаря нарколога.

Заслухавши доповідь судді, думки захисника та обвинуваченої, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 115 КК України судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК України наведено докладні мотиви.

За матеріалами провадження місцевим судом ретельно перевірено доводи сторони захисту щодо необхідності перекваліфікації дій ОСОБА_9 на ст. 118 КК України. Зазначені в судовому рішенні мотиви про визнання цих доводів безпідставними, апеляційний суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідив і проаналізував показаннями:

- обвинуваченої ОСОБА_8 , яка у вчиненні інкримінованого їй обвинуваченням злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України винною себе не визнала. Так, ОСОБА_8 , суду пояснила, що 06.01.2022 року, точного часу не пам`ятає вона з своїм чоловіком ОСОБА_9 перебували за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 та розпивали спиртні напої. Того ж дня, потерпілий попросив у обвинуваченої кошти, для поїздки в невідомому для ОСОБА_8 напрямку, на що остання відмовила чоловіку. Не погоджуючись з відмовою ОСОБА_9 вдарив обвинувачену, а у відповідь остання вдарила ОСОБА_9 після чого він пішов до іншої кімнати. Пізніше, ОСОБА_8 почала готувати чоловіку їжу, при цьому тримаючи в руках кухонний ніж. В це й же час потерпілий, накинувся на обвинувачену ззаду та почав душити її, та в цей момент ОСОБА_8 різко повернулась обличчям до ОСОБА_9 , з ножем в руках та намагалась зняти руки чоловіка зі своєї шиї, однак випадково ніж ввійшов у тіло чоловіка (знизу до верху). Коли відбулись вказані події, обвинувачена злякалась та відразу викликала швидку допомогу, оскільки наміру вбивати ОСОБА_9 у неї не було. Всі дії обвинувачена вчинила неумисно, з метою свого захисту, в чому розкаюється та шкодує про скоєне;

- потерпілого ОСОБА_13 , який повідомив, що вбитий ОСОБА_9 був його рідним братом. З обвинуваченою знайомий, оскільки вона була дружиною його брата. За словами свідка, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 познайомились в товаристві анонімних алкоголіків у 2013-2014 роках. Після знайомства проживали разом з 2015 року та одружилися. Під час спільного проживання ОСОБА_8 з ОСОБА_9 , у подружжя були часті конфлікти, на фоні якого обвинувачена, за словами покійного брата, била його пательнею. Також, потерпілий по суті справи пояснив, що 06.01.2022 року, йому зателефонувала сусідка та повідомила, що у квартирі брата когось зарізали. Потрапивши за адресою квартири, потерпілий побачив працівників поліції та попросився побачити брата. В приміщені квартири ОСОБА_13 побачив мертвого брата, тіло якого лежало на підлозі, обпершись об диван, крові було не багато, руки опущені, губи сині, а на грудній клітині з правої сторони рана. Будь яких інших обставин події, потерпілому не відомо;

- свідка ОСОБА_10 , яка суду пояснила, що являється інспектором поліції. 06.01.2022 року о 16 год. 09 хв. на лінію 102 поступив виклик. Прибувши за адресою: АДРЕСА_1 , двері квартири відкрила обвинувачена, яка повідомила, що під час спільного розпивання алкогольних напоїв чоловік почав її ображати словесно, та у відповідь на це вона нанесла йому удар ножем. Під час спілкування з обвинуваченою, будь-яких слідів нанесення їй тілесних ушкоджень, в тому числі слідів удушення, виявлено не було. Пройшовши до кімнати свідок побачила чоловіка, який лежав на ліжку та подавав ознаки життя, однак на запитання не реагував. Ніж, яким було нанесено удар померлому заходився на кухні, при цьому ознак приготування їжі, під час зовнішнього огляду кухні виявлено не було. До приїзду слідчо-оперативної групи свідок з колегою знаходилися в квартирі, де відбулись вищезгадані події.

На підтвердження встановлених обставин щодо винуватості обвинуваченої, крім наведених показань, судом першої інстанції також враховано дані, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- витягу з кримінального провадження № 0000058 від 06.01.2022 року, відповідно до якого було внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та відповідно до фабули якого, 06.01.2022 року, приблизно о 16.00 год. за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , маючи на меті злочинний умисел на умисне протиправне заподіяння смерті нанесла не менше одного удару ножем в грудну клітину своєму чоловіку ОСОБА_9 , від якого останній помер;

- рапорті, складеного інспектором вз 27бпп УПП в м. Києві ОСОБА_12 , згідно якого 06.01.2022 року о 16.09 год. в складі екіпажу ОСОБА_14 ( ОСОБА_12 , ОСОБА_15 ) отримано виклик від Київ -55 «інші тілесні ушкодження « за адресою АДРЕСА_1 . Прибувши за вказаною адресою двері квартири відкрила ОСОБА_8 , котра повідомила, що спільно з чоловіком розпивала алкогольні напої. Під час розмови стався конфлікт, після якого ОСОБА_8 взяла в руки предмет схожий на ніж та нанесла чоловіку удар в область грудей. Зайшовши до кімнати було виявлено ОСОБА_9 котрий лежав на ліжку з ножовим пораненням. Першочергово було надано останньому медичну допомогу, на місці події працювала БШМД 62. Під час надання медичної допомоги чоловік помер. ОСОБА_8 було затримано, а на місце події викликано СОГ Шевченківського району;

- фабулі витягів з бази даних «Армор» та ЄО згідно якої за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до повідомлення лікаря бригади швидкої допомоги №62, потерпілою особою являється ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого 06.01.2022 року о 16.29 год. затримана жінка, вдарила чоловіка в область грудної клітини, в ділянці серця (учасники події в нетверезому стані);

- фабулі (телеграма №273, від 06.01.2022 року о 17.44) витягу з бази даних «Армор» відповідно до якої за номером тел. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 06.01.2022 о 16:29 за адресою: АДРЕСА_3 Лікар ОСОБА_16 : ОСОБА_9 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 :біологічна смерть до приїзду Дата скоєння: 06.01.2022 16:29:00. Пояснення: 16.05, затримана жінка, яка вдарила чоловіка ножем в область грудної клітини. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході побутового конфлікту, завдала смертельного ножового поранення грудної клітини своєму чоловіку гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який від отриманого поранення помер на місці. Гр. ОСОБА_8 затримується в порядку ст. 208 КПК України. 06.01.2022 рапорт інспектора (в2 р7 64 п1) УПП ОСОБА_17 відповідно до якого прибувши на місце виклику по АДРЕСА_1 було встановлено, що гр-ка ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_1 після розпивання алкогольних напоїв з чоловіком ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 на грунті раптово виниклого конфлікту нанесла чоловікові удар ножем в область грудей, внаслідок чого останній помер на місці. В ході огляду місця події виявлено та вилучено: - 1 предмет ззовні схожий на ніж з речовиною бурого кольору (з приміщення кухні); - 4 відтиски папілярних узорів долоні; - особисті документи на ім?я померлого; - зрізи та змиви з рук померлого; - зразок букального епітелію померлого. Труп направлено до КМБСМЕ для проведення розтину. Гр-ку ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України. Телеграма до ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В М. КИЄВІ N?284 від 06.01.2022 21:23:13. Надалі прийнято рішення про реєстрацію ЄРДР N? 0000058 дата: 06.01.2022 16:53:51;

- протоколі огляду місця події, проведеного слідчим СВ ВП№2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_19 від 06.01.2022 року, який проводився з 16.50 год. до 17.40 год. та ілюстративної таблиці до нього, згідно якого місцем огляду являлась квартира АДРЕСА_2 . У кімнаті №1 на великому ліжку яке розташоване посередині кімнати виявлено труп чоловіка, який вертикальною частиною тіла, лежить на ліжку на лівому боці та ступнями впирається в підлогу. На підлозі, яка вкрита паркетом невеликі плями крові, площею близько 60 см. Під час проведеного огляду було вилучено: зрізи нігтьових пластин з лівої та правої руки, букальний епітелій, змиви, з правої та лівої руки, відріз клаптику паперу з просині, змив речовини бурого кольору, дактило карту трупа, мобільний телефон, 4 сліди папілярних візерунків;

- ілюстративній таблиці, згідно якої суд встановив, що місце та факт нанесення потерпілому ОСОБА_9 удару ножем в область грудної клітини, що підтверджується ілюстраціями № 1, 10, 12, 22, 28, на яких чітко видно нанесений удар та невелику кількість крові, на кожному окремому знімку, які зафіксовані в квартирі, за адресою АДРЕСА_1 ;

- протоколі огляду місця події, проведеного слідчим Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_20 , від 06.01.2022 року, який проводився з 17.50 год. до 19.40 год., відповідно до якого місцем огляду була квартира АДРЕСА_2 розташована на другому поверсі, другого під`їзду, п`ятиповерхового будинку, типу « Хрущовки». Під час проведення огляду кухні, у вказаній квартирі на столі застеленого коричневою скатертиною ближче до лівої сторони в середній частині столу виявлено предмет схожий на ніж, який має рукоятку світло-коричневого кольору та металевий клинок. На клинку предмета схожого на ніж наявне значне нашарування бурого кольору, а також незначні краплі речовини бурого кольору наявні на рукоятці предмету схожого на ніж (вказаний предмет було вилучено);

- висновку експерта № 011-123-2022 від 09.01.2022 року, згідно якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлено ушкодження: одне проникаюче колото-різане поранення грудей (вхідна рана розташована на грудях спереду зверху зліва, рановий канал довжиною приблизно 11,5см від рани іде спереду назад, трохи справа наліво і зверху вниз, по його ходу ушкоджені ліве третє ребро, права легеня, перикард, серце); подряпина на правому передпліччі. Вказані ушкодження виникли незадовго до смерті, від дії гострого предмету, яким міг бути клинок ножа. Смерть ОСОБА_9 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудей з ушкодженням легені і серця. Вказаний висновок зроблено на основі таких даних: наявність вищеописаного прижиттєвого проникаючого поранення грудей, по ходу якого ушкоджені ліве третє ребро, права легеня, перикард і серце, морфологічні ознаки великої внутрішньої кровотечі, централізації кровотоку та швидкого настання смерті, шунтування кровотоку в нирках;

- висновку експерта № 012-15-123-2022 від 13.04.2022 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_9 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудей з ушкодженням легені і серця, що призвело до розвитку крововтрати і шоку. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлено ушкодження: одне проникаюче колото-різане поранення грудей (вхідна рана розташована на грудях спереду зверху зліва, рановий канал довжиною приблизно 11,5см від рани іде спереду назад, трохи справа наліво і зверху вниз, по його ходу ушкоджені ліве третє ребро, права легеня, перикард, серце); подряпина на правому передпліччі. Ці ушкодження виникли незадовго до смерті, від дії гострого предмету по типу клинка ножа. Проникаюче колото-різане поранення грудей з ушкодженням легені і серця має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, між ним і настанням смерті існує прямий зв?язок. Подряпина на передпліччі має ознаки легкого тілесного ушкодження; між нею і настанням смерті прямого зв?язку немає. Більш імовірно, що ця подряпина виникла першою в момент нанесення поранення грудей при спробі захисту рукою від удару гострим предметом;

- висновку експерта № 051-72-2022 від 14.01.2022року, яким встановлено, що в крові трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в концентрації - 3,64 проміле;

- висновку експерта № 072-5-2022 від 25.01.2022 року, згідно якого при медико-криміналістичному дослідженні клаптя шкіри з ділянки грудної клітини та фрагмента грудини з трупа ОСОБА_9 встановлено: 1. А) На клапті мається одна рана від дії колючо-ріжучого предмета типу клинка ножа, що мав з одного боку П-подібний обушок, а з протилежного боку досить гостре лезо двосторонньої заточки. В ділянці одного краю рани мались нашарування заліза, міді, цинку. Б) На фрагменті грудини мається крайове навкісне, надсічення в дії згаданого клинка ножа без можливості визначення набору трас;

- висновку експерту № 082-50-2022 від 13.01.2022 року, відповідно до якого кров трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2. відноситься до групи О ізогемаглютинінами Анти -А та анти-В.;

- висновку експерта СЕ-19/111-22/1247-Д з ілюстративною таблицею до нього від 14.01.2022 року, згідно якого сліди пальців рук (руки) з найбільшими розмірами по осях 12х20мм, 18х21мм, 16х19мм та 17х20мм - придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). Сліди пальця руки з найбільшими розмірами по осях 12х20мм, 18х21мм та 17х20мм залишені середнім пальцем, слід пальця руки з найбільшими розмірами по осях 16х19мм залишений безіменним пальцем правої руки гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- висновку експерта №081-56-2022 від 04.02.2022 року, відповідно до якого кров трупа потерпілого гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, тобто його організму властивий антиген Н. Кров підозрюваної гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1., відноситься до групи АВ (V) з супутнім антигеном Н. На наданому на експертизу фрагменті тканини (об.N?1), вилученому за місцем події, виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові в об.N?1 виявлений тільки антиген Н, що не виключає можливість походження даної крові від потерпілого гр. ОСОБА_9 ;

- протоколі отримання біологічних зразків для експертизи проведеного 06.01.2022 з 20 год. 26 хв., по 20 год. 32 хв. проведеного слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_21 , згідно якого у підозрюваної ОСОБА_8 за допомогою зонд тампону відібрано зразок букального епітелію з ротової порожнини. Також відібрано змиви з правої та лівої долоні;

- протоколі отримання біологічних зразків для експертизи проведеного 24.01.2022 з 14 год. 10 хв., по 15 год 05 хв. слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_22 , у підозрюваної ОСОБА_8 за допомогою шприца 5 мл. з лівої руки у підозрюваної відібрано 5 мл. крові;

- висновку експерта №081-36-2022 від 14.01.2022 року, згідно якого в змивах з правої та лівої долонь ОСОБА_8 наданих на дослідження, кров методом висхідної тонкошарової хроматографії не знайдена;

- висновку експерта №081-35-2022 від 13.01.2022 року, відповідно до якого кров трупа ОСОБА_9 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, тобто його організму властивий антиген Н. Кров гр. ОСОБА_8 відноситься до групи АВ (IV) з супутнім антигеном Н. В змиві з підлоги (об.N?1), наданому на дослідження, знайдена кров людини, при встановлені групової належності якої виявлений антиген Н. Ця кров могла походила від потерпілого ОСОБА_9 та не могла походити від гр. ОСОБА_8 , організму якої властиві основні антигени А та В.;

- висновку експерта №091-19-2022 від 13.01.2022 року, згідно якого при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук (об.1,2) потерпілого ОСОБА_9 виявлені кров людини, статева належність якої не встановлена через відсутність клітинних елементів крові, а також епітеліальні клітини слизових оболонок людини, які в об.1 належать особі чоловічої генетичної статі, в об.2 кількість клітин замала для встановлення їх статевої і групової належності. При визначенні групової належності крові в об.1,2 та клітин в об.1 виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження слідів від потерпілого ОСОБА_9 , та виключає від підозрюваної ОСОБА_8 ;

- висновку експерта №042-41-2022 від 17.01.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_8 при надходженні до ІТТ, СІЗО для надання медичної допомоги не зверталась При проведенні судово-медичного обстеження остання будь-яких видимих тілесних ушкоджень на шкірних покривах та видимих слизових на момент огляду не виявлено;

- висновку судово - психіатричної експертизи №64 від 17.02.2022 року, згідно якої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, до якого відносяться інкриміновані їй діяння і в теперішній час страждала і страждає на органічний астенічний розлад (F06.6 за МКХ-10) внаслідок перенесених раніше черепно-мозкових травм (в 2008 та 2012 році) та хронічної інтоксикації психоактивними речовинами (опати, алкоголь), але вони виражені в такому ступеню, що в період часу, до якого відносяться інкриміновані їй діяння і в теперішній час ОСОБА_8 могла та може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України, ОСОБА_8 не потребує. В період часу, до якого відносяться інкриміновані їй діяння ОСОБА_8 перебувала у стані простого алкогольного сп?яніння. ОСОБА_18 страждає на психічні і поведінкові розлади в результаті сполученого вживання наркотиків та вживання інших психоактивних речовин у вигляді синдрому залежності: відносно вживання наркотиків - F19.20 (в теперішній час утримання), відносно вживання спиртного F19.21 (в теперішній час утримання, але в умовах, що виключають вживання). Вона потребує застосування медичних заходів з цього приводу, а саме - лікування на загальних підставах. Протипоказань для такого лікування у неї не виявлено. Підекспертна під час вчинення інкримінованого їй діяння у стані фізіологічного афекту або іншому емоційному стані, що істотно вплинув на свідомість і поведінку, не перебувала;

- висновку експерта №КСЕ-19/111-22/1675-БД та фото таблиці до нього, згідно якого на наданому на дослідження предметі, схожому на ніж, а саме на клинку (об?єкти N?N? 3.1, 3.2), руків?ї (об?єкт N? 3.4) виявлено кров людини та клітини з ядрами; на руківі предмета, схожого на ніж (об?єкт N? 3.3) виявлено клітини з ядрами, крові не виявлено. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові та клітин з ядрами на клинку (об?єкти N?N? 3.1, 3.2) та руків?ї (об?єкт N? 3.4) предмета, схожого на ніж та клітин з ядрами на руків?ї предмета, схожого на ніж (об?ект N? 3.3) (таблиця 1.1, додаток 1). 3. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразків букального епітелію підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об?єкт N? 1.1), трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об?єкт N? 2.1) (таблиця 1.1, додаток 1). Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові та клітин з ядрами на руків?ї предмета, схожого на ніж (об?єкт N? 3.4) є змішанами, містять генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразків букального епітелію підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об?єкт N? 1.1), трупа ОСОБА_9 , 1220:ІНФОРМАЦІЯ_2. (об?єкт N? 2.1);

- висновку експерта №КСЕ-19/111-22/1675-ХЗ та фото таблиці до нього, яким встановлено, що наданий на дослідження ніж не являється холодною зброєю, відносяться до кухонних ножів господарсько-побутового призначення та виготовлений саморобним способом.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і доводи, викладені стороною захисту в апеляційних скаргах, були предметом дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази та дав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що досліджені, судом першої інстанції докази, з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, свідчать про те, що стороною обвинувачення доведено, як подію кримінального правопорушення саме в тому об`ємі, які інкримінуються обвинуваченій ОСОБА_8 так і те, що зазначений злочин вчинено саме обвинуваченою.

Доводи сторони захисту, які зводяться до незгоди з кваліфікацією дій обвинуваченої були предметом детального аналізу суду першої інстанції і обґрунтовано визнані безпідставними. З цими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Надаючи оцінку доводам захисту щодо відсутності у обвинуваченої умислу на вбивство потерпілого, оскільки обвинувачена лише захищалась від дій потерпілого, який в ході раптово виниклої суперечки почав її душити, а тому обвинувачена перебувала у стані необхідної оборони, однак перевищила її межі, оскільки перебувала на кухні та мала в руках ніж, колегія суддів зазначає, що такі доводи не знайшли об`єктивного підтвердження.

Так, з системного аналізу кримінального закону випливає, що умисне вбивство (стаття 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК України). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Закріплене вказаною правовою нормою право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (ч. 3 ст. 27 Конституції України).

Згідно з ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Разом з тим, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Отже, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Виходячи з положень ст. 36 КК України, обов`язковою умовою кваліфікації вбивства за ст. 118 КК України є перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони, тобто вчинення потерпілим суспільно небезпечного посягання на життя, здоров`я, інші охоронювані законом права, інтереси винного або іншої особи, інтереси держави або суспільства, яке би викликало об`єктивну необхідність у негайному захисті шляхом заподіяння фізичної шкоди у визначених законом межах. Якщо буде встановлено, що винний не перебував у такій обстановці, вчинене ним слід кваліфікувати за ст. 115 КК України.

Таким чином, у разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.

Вказана правова позиція знайшла відображення у висновках Верховного Суду, викладеними у постановах від 2 липня 2019 року у справі № 524/113/15-к (провадження № 51-2472км18) та від 2 вересня 2021 року у справі № 722/910/19 (провадження № 51-1936км21).

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачена захищалась від неправомірних дій потерпілого і діяла в стані необхідної оборони, є неприйнятними, оскільки ст. 36 КК України передбачено право на захист не від будь-якого протизаконного вчинку, а лише від суспільно-небезпечного посягання.

Як вбачається з показань самої обвинуваченої, у неї виник конфлікт із потерпілим, внаслідок якого він вдарив обвинувачену, а у відповідь остання вдарила потерпілого після чого він пішов до іншої кімнати. Пізніше, потерпілий, накинувся на обвинувачену ззаду та почав душити її, та в цей момент обвинувачена різко повернулась обличчям до потерпілого з ножем в руках та намагалась зняти руки потерпілого зі своєї шиї, однак випадково ніж ввійшов у тіло потерпілого (знизу до верху). Коли відбулись вказані події, обвинувачена злякалась та відразу викликала швидку допомогу, оскільки наміру вбивати потерпілого у неї не було. Всі дії обвинувачена вчинила неумисно, з метою свого захисту, в чому розкаюється та шкодує про скоєне.

Колегія суддів критично відноситься до показань обвинуваченої, наданих в суді першої інстанції та на які посилається в апеляційних скаргах захисник та обвинувачена, в частині того, що обвинувачена захищалась від небезпечних дій потерпілого, зокрема, з огляду на стан потерпілого, який після отриманого удару не вчиняв ніяких активних дій, оскільки на тілі обвинуваченої при проведенні судово-медичного обстеження будь-яких видимих тілесних ушкоджень на шкірних покривах та видимих слизових на момент огляду не виявлено. Крім того, обвинувачений знаходився в стані алкогольного сп`яніння - 3,64 проміле і така концентрація алкоголю в крові відповідала сильному ступеню алкогольного сп`яніння, тому він не міг завдати шкоди обвинуваченій.

З цього приводу колегія суддів бере до уваги описаний в огляді трупу та при проведенні відповідних експертиз характер тілесних ушкоджень в області тулубу потерпілого.

Отже, такі дії обвинуваченої вірно розцінені як умисні, спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_9 та такі, що не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту.

При цьому, з висновку експерта №042-41-2022 від 17.01.2022 року вбачається, що ОСОБА_8 при надходженні до ІТТ, СІЗО для надання медичної допомоги не зверталась При проведенні судово-медичного обстеження у останньої будь-яких видимих тілесних ушкоджень на шкірних покривах та видимих слизових на момент огляду не виявлено.

Таким чином, колегія суддів констатує невстановлення як під час судового розгляду, так і під час апеляційного перегляду, достатніх доказів, які б підтвердили, що з боку ОСОБА_9 мало місце таке суспільно небезпечне посягання, яке б обумовило з боку ОСОБА_8 невідкладну необхідність в заподіянні шкоди (у даному випадку удару ножем потерпілому в життєво важливу частину тіла - тулуб), для негайного відвернення або припинення суспільно небезпечного посягання.

На переконання колегії суддів, сукупність всіх встановлених судом першої інстанції обставин кримінального правопорушення, з урахуванням способу заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілому, який не становив небезпеки, оскільки перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, а саме нанесення удару ножем в область тулубу, який беззаперечно є життєво важливим органом людини, характеру і локалізації тілесного ушкодження, свідчить про те, що обвинувачена повністю усвідомлювала, що може наступити смерть потерпілого та бажала настання таких наслідків, що вказує на наявність прямого умислу на скоєння вбивства ОСОБА_9 .

Колегія суддів вважає, що поєднання обставин, обстановки та умов, за яких було вчинено вбивство ОСОБА_9 , засвідчують, що під час нанесення тілесного ушкодження намір вчинити розправу над потерпілим домінував і був визначальним мотивом завдання удару у життєво важливий орган - тулуб.

Характер та локалізація заподіяного тілесного ушкодження, виходячи з критерію «поза розумним сумнівом» вказує, що дії обвинуваченої в умовах конфлікту були спрямовані на умисне позбавлення життя потерпілого.

Твердження сторони захисту на відсутність умислу у обвинуваченої на вбивство потерпілого є непереконливими, такими, що спрямовані на пом`якшення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, та суперечать зібраним по справі та дослідженим в суді першої інстанції доказам, які узгоджуються між собою і в сукупності доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи сторони захисту про перебування обвинуваченої у момент інкримінованого їй злочину у стані необхідної оборони не знайшли свого підтвердження, через невстановлення наявності передбаченого ст. 36 КК України такого суспільно небезпечного посягання в діях потерпілого, яке вимагало заподіяння смерті останньому.

Таким чином, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що кваліфікується як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Твердження апеляційної скарги обвинуваченої щодо вчинення вбивства з необережності не знайшли свого підтвердження за матеріалами кримінального провадження. Такі доводи суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене.

Так, на відміну від умисного вбивства, специфіка вбивства з необережності, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 119 КК України, полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Тобто, вбивство з необережності має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

З урахуванням наявних у справі доказів дії обвинуваченої не можуть бути визнані такими, що охоплюються кваліфікацією ст. 119 КК України.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченій, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно норм ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченій ОСОБА_8 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості скоєного нею кримінального правопорушення та його наслідки, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Страждає на тяжкі захворювання та являється особою з обмеженими можливостями (інвалідність ІІ групи). Прийняв до уваги обставину, що за висновком судово-психіатричної експертизи №64 від 17.02.2022 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, до якого відносяться інкриміновані їй діяння і в теперішній час страждала і страждає на органічний астенічний розлад (F06.6 за МКХ-10) внаслідок перенесених раніше черепно-мозкових травм (в 2008 та 2012 році) та хронічної інтоксикації психоактивними речовинами (опати, алкоголь), але вони виражені в такому ступеню, що в період часу, до якого відносяться інкриміновані їй діяння і в теперішній час ОСОБА_8 могла та може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України, ОСОБА_8 не потребує. Також, під час вчинення інкримінованого їй діяння у стані фізіологічного афекту або іншому емоційному стані, що істотно вплинув на свідомість і поведінку, не перебувала.

Також суд врахував обставину яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої не встановлено, і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання в межах встановленої санкцією інкримінованої статті.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а визначений розмір покарання є достатнім і необхідним для її виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченої та ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального закону, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 4 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Суддя Суддя Суддя