ЄУН № 337/2588/24
Провадження № 1-кп/337/112/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в порядку спеціального судового провадження (in absentia), у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кірово Токмацького району Запорізької області, громадянки України, заміжньої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , не є особою, щодо якої здійснюється особливий порядок кримінального провадження, передбачений ст. 480 КПК України, раніше на території України не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 1111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У невстановлені дату та час, але не пізніше січня 2023 року, громадянка України ОСОБА_6 , будучи проросійськи налаштованою особою, діючи з прямим умислом, із власних корисливих та ідеологічних мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Молочанськ Пологівського району Запорізької області, прийняла пропозицію невстановлених осіб з числа представників окупаційної влади держави-агресора рф та добровільно зайняла посаду старости у незаконному органі влади - «Кіровська сільська рада Токмацького району Запорізької області», створеній на території Молочанської міської територіальної громади (мовою оригіналу «Кировский сельский совет Токмакского района Запорожской области»), яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, та розташована за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с. Лагідне (Кірове), вул. Центральна, буд.145.

Перебуваючи на вищевказаній посаді в окупаційній адміністрації держави-агресора рф, громадянка України ОСОБА_6 здійснювала керівництво сільською радою, видавала документи дозвільного характеру, приймала участь у заходах публічного характеру, агітувала місцевих мешканців до співпраці з окупаційною владою, нав`язуючи їм ідеологію держави агресора.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_6 (in absentia), яка показань суду не надавала та будь-яких клопотань від останньої на адресу суду також не надходило.

Водночас, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , яка була забезпечена державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в у Донецькій та Запорізькій областях.

Повістки про виклик обвинуваченої ОСОБА_6 , а також інформацію про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_6 , яка в свою чергу повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про її наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_6 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п.«g» п.3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник ОСОБА_5 у судових засіданнях зазначала, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченою і з`ясувати в неї правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймала участь у реалізації права на захист обвинуваченої ОСОБА_6 під час судового розгляду та висловила свою позицію з приводу всіх процесуальних питань, що відбулись в судових засіданнях.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку рф частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення рф на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку рф частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами рф, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

На підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.1111 КК України, стороною обвинувачення надано наступні докази, які були досліджені судом:

Допитані в судовому засіданні свідки, а саме:

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачену ОСОБА_6 знає з дитинства, навчався з нею в одному класі. Після сьомого класу ОСОБА_6 закінчила школу, вийшла заміж, та має двох синів. До вторгнення ОСОБА_6 працювала прибиральницею в сільській раді. Після окупації, самопроголосила себе старостою, - її поставила російська влада, а не місцеві мешканці. Десь з травня 2022 року росіяни ходили по селу у супроводі військових з автоматами, та показували, де ставити підписи за неї. Так до батька свідка приходила ОСОБА_6 з трьома цивільними і двома автоматчиками, змушували голосувати і показували, де ставити підписи в бюлетені. Сам свідок у сільській раді не був, але його близькі родичі заходили, - бачили, що ОСОБА_6 віддає працівникам розпорядження, а платежі (зокрема за воду) приймає молодша сестра ОСОБА_6 . Також він і родичі бачили, як ОСОБА_6 керувала розподілом російської гуманітарки (казала кому скільки давати), проводила заходи, де агітувала місцевих «переходити» на російські паспорта, та з розкраски зупинки у кольори російського триколора. Їздила по домам і залякувала людей, щоб переробили акти на землю на російські. Також бачив, як біля сільради ОСОБА_6 разом із російськими військовими відпочивали, смажили шашлики. При цьому обвинувачена була весела, посміхалась. Впевнений, що ОСОБА_6 пішла добровільно, заради влади і грошей.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченою ОСОБА_6 жила в одному селі і знає її з дитинства. Їх діти навчались в одній школі. ОСОБА_6 до вторгнення працювала прибиральницею в сільській раді і топила там піч. Перші місяці після вторгнення ОСОБА_6 переживала, а потім на початку травня 2022 року почала привозити гуманітарку. Коли люди дізнались, що допомога російська, почали від неї відмовлятись. Десь в травні-червні 2022 року свідок приїхала до сільської ради платити за комунальні послуги, та побачила, що в головному кабінеті, де висів російський прапор і портрет путіна, сиділа ОСОБА_6 , яка сказала, що тепер вона головна, і якщо щось необхідно, то треба повідомити її і вона допоможе. Десь у вересні 2022 року ОСОБА_6 ходила по домам з якимось іншим колабораціоністом, і агітувала голосувати на виборах за росію. Весною свідок з сестрою вирішили влаштувати дітей онлайн до української школи. Про це стало відомо ОСОБА_6 , яка здійснювала на них тиск, щоб ходили у російську школу, і обіцяла за співпрацю видати квартиру (з яких виїхали люди), та грошову допомогу. Матері свідка пропонувала посаду. Свідку відомо, що ОСОБА_6 забирає ключи у родичів осіб, які виїхали з окупації, і заселяє в їх будинки/квартири солдат. Також ОСОБА_6 організовувала суботник по покрасці зупинки в російський прапор. Батьків свідка ОСОБА_6 примушувала оформлювати російські паспорти, погрожуючи вивести в Ростов . Крім того ОСОБА_6 змушувала людей переоформлювати землю на російський лад. Співпрацювати з окупантами ОСОБА_6 пішла добровільно, саме через жадібність. Можливість виїхати вона мала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_6 знає дуже давно, це була її учениця. ОСОБА_6 рано вийшла заміж, десь класу після восьмого, народила і виховувала дітей, мала неприємності з чоловіком, який забрав у неї дітей. Після ОСОБА_6 вийшла заміж повторно, закінчила школу екстерном, та пішла працювати прибиральницею до сільської ради. Дівоче прізвище обвинуваченої ОСОБА_6 , потім взяла ОСОБА_6 , а потім ОСОБА_6 . Через якийсь час ОСОБА_6 працювала у Комунальній установі по обслуговуванню населення в сільській раді, де приймала платежі, а потім, десь в квітні 2022 року, ОСОБА_14 , з якою та добре дружила, і яка перша пішла на співпрацю з окупантами, просунула її на посаду старости, як свого протеже. Після того ОСОБА_6 збирала людей, і як представник окупаційної влади розповідала, як добре тепер буде жити. Також ОСОБА_6 для цього приходила на хаотичні збори, які виникали, наприклад о 08:00 годині ранку, коли до села привозили свіжий хліб з Ясиного . Виїхала з окупації свідок 21.05.2022 року. Від знайомих, що там залишились свідок знає, що ОСОБА_6 разом із Хлудєєвою проводять профілактичні бесіди з людьми. ОСОБА_6 їздила по пенсіонерам, як сільський голова, до неї звертаються для доставки вугілля, дров, оформлення пенсій, організації транспорту до лікарні. ОСОБА_6 пішла добровільно, зробила свій усвідомлений вибір і обрала свій шлях. Кожна людина мала можливість безперешкодно виїхати.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що ОСОБА_6 знає, оскільки проживали в сусідніх селах. Свідок в Лагідне (до цього Кірове), обвинувачена - в с. Могутнє, що на відстані в 1км. ОСОБА_6 працювала прибиральницею в Лагіднівській сільській раді, потім контролером, - сиділа «по воді», перевіряла лічильники. Після вторгнення, десь влітку 2022 року були збори в селі Лагідне, приїжджали з ради та представники російської влади, і в клубі представляли ОСОБА_6 як нову старосту. Це свідок бачила особисто. До цього свідок спілкувалась з ОСОБА_6 , і явно проросійської позиції у неї не було. Також влітку 2022 року свідок була в приміщення сільської ради, щоб оплатити комунальні послуги, і бачила ОСОБА_6 в кабінеті старости з російським прапором на стіні, яка вела прийом громадян. Військових при цьому не було. ОСОБА_6 займалась організацією видачі гуманітарної допомоги, перехід на виплати російської пенсії. Крім того ОСОБА_6 організовувала проведення референдуму, для чого ходила по сусідам та шукала команду, що буде її підтримувати. Діяла ОСОБА_6 добровільно. Свідок це знає, оскільки обвинуваченій місцеві задавали таке запитання. Свідок виїхала з окупації 26.09.2022 року.

Інформацією за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2023 року (справа ЄУН 4807/7483/23), зняття інформації з електронних інформаційних систем - відомостей з облікового запису електронної поштової скриньки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка перебуває у користуванні ОСОБА_17 , що займає посаду у окупаційному органу влади військово-цивільній адміністрації у місті Молочанськ. Згідно протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 12 грудня 2023 року, у вказаній поштовій скриньці були виявлені такі файли:

- відправлене (вихідне) повідомлення з темою «Молочанск заявка на платеж январь» датоване 21.02.2023 року о 14:10 годині до користувача « ІНФОРМАЦІЯ_3 », з медіафайлом «.jpeg», з документом, в якому на гербовому бланку, за підписом в.о. голови військово-цивільної адміністрації м.Молочанськ ОСОБА_18 звертається до Міністерства фінансів військово-цивільної адміністрації Запорізької області із заявкою на фінансування видатків;

- відправлене (вихідне) повідомлення з темою «Ведомости ЗП январь-февраль Молочанск», датоване 10.03.2023 року о 16:46 годині до користувача « ІНФОРМАЦІЯ_3 », з двома файлами «.xlsx» «Ведомость_ЗП_01_2023» та «Ведомость_ЗП_01_2023». За січень 2023 року, в тому числі містить: в строчці «Староста Лагидного (Кировского) старостинского округа вказана « ОСОБА_6 », наступні стовбці: «тарифная ставка (оклад) руб. 81210.00. Ежемесячная надбавка за особые условия 73089. Ежемесячное денежное поощрение 81210.00. Всего за месяц, руб. 235509. НДФЛ 13% 30616. К выдаче 204893». Документ засвідчений підписом в.о. Голови ВЦА ОСОБА_20

- відправлене (вихідне) повідомлення з темою «Ведомости ЗП январь-февраль Молочанск», датоване 13.03.2023 року о 09:36 годині до користувача «ІНФОРМАЦІЯ_3», з файлами «.jpeg», які в тому числі містить: «Ведомость по начислению заработной платы сотрудникам Военно-гражданской администрации Молочанской городской администрации Пологовского района за январь 2023 года» в строчці «Староста Лагидного (Кировского) старостинского округа» вказана « ОСОБА_6 », наступні стовбці: «Отработано дней 17, часов 136. Тарифная ставка (оклад), руб. 50000.00. Надбавка за особые условия 20000.00. Всего за месяц, руб. 70000. НДФЛ 13% 9100. К выдаче 60900». Документ засвідчений підписом в.о. Голови ВЦА ОСОБА_20 «Ведомость по начислению заработной платы сотрудникам Военно-гражданской администрации Молочанской городской администрации Пологовского района за февраль 2023 года» в строчці «Староста Лагидного (Кировского) старостинского округа» вказана « ОСОБА_6 », наступні стовбці: «Отработано дней 18, часов 143. Тарифная ставка (оклад), руб. 50000.00. Надбавка за особые условия 20000.00. Всего за месяц, руб. 70000. НДФЛ 13% 9100. К выдаче 60900». Документ засвідчений підписом в.о. Голови ВЦА ОСОБА_20

- відправлене (вихідне) повідомлення, датоване 17.03.2023 року о 13:26 годині до користувача «ІНФОРМАЦІЯ_3», з файлами «.pdf», які в тому числі містить: «Ведомость_аванс_март 2023» - «Ведомость №3 начисления заработной платы сотрудникам Военно-гражданской администрации Молочанской городской администрации Пологовского района за март 2023 года» в строчці «Староста Лагидного (Кировского) старостинского округа» вказана « ОСОБА_6 », наступні стовбці: «Тарифная ставка (оклад), руб. 50000.00. Надбавка за особые условия 20000.00. Всего за месяц, руб. 70000. Аванс (1-15 марта) 35000.00. НДФЛ 13% за аванс 4550.00. Аванс к выдаче 30450». Документ засвідчений підписом в.о. Голови ВЦА ОСОБА_18 .

Протокол огляду від 22 січня 2024 року, згідно якого, слідчим проведено огляд Інтернет-сайту «Федеральная налоговая служба россии» за посиланням: «https://egrul.nalog.ru/index.html», під час якого здійснено перехід на сторінку сайту «Предоставление сведений из ЕГРЮЛ/ЕГРИП в электронном виде», де за результатами пошуку «90-Запорожская обл» виявлено інформацію та отримано виписку про юридичну особу «Военно-гражданская администрация Молочанской городской администрации Пологовского района» 271716, Россия, Запорожская обл., Пологовский м.р-н, Молочанское г.п. Молочанск г., Педекино ул., д.17 , орган 9368, Дата присвоения ОГР:22.12.2022, ИНН , КПП:900201001, исполняющий обязаности главы военно-гражданской администрации Молочанской городской администрации Пологовского района ОСОБА_21 , Седенья о номерах юридического лица на день принятия в российскую федерацию : 22(61-Р ОТ 14.06.2022), .

До вказаного протоколу додані роздруковані витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб щодо Військово-цивільної адміністрації Молочанської міської адміністрації Пологівського району. Особа, яка має право без довіреності діяти від імені юридичної особи ОСОБА_17 .

Протокол огляду від 06 березня 2024 року за змістом якого слідчим, за участю свідка ОСОБА_10 за допомогою мережі Інтернет оглянутий сайт «Вконтакте» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_4 », відкрито сторінку Адміністрації Токмацького району, де 30.01.2024 року о 09:49 годині опубліковано публікацію зі світлиною, на якою ОСОБА_6 видає жінці гуманітарну допомогу на фоні прапору рф, і дописом (мовою оригіналу) «Жители отдаленных сел Токмакского района получили гуманитарную помощь. …. От имени сел Кировского старостинского округа хочу выразить благодарность Администрации Токмакского муниципального округа, волонтерам местного отделения ПП «Единая Россия» и общественного штаба «Мы вместе с Россией»…. - сказала староста Кировского старостинского округа ОСОБА_6 , которая выдавала гуманитарную помощь своим социально незащищенным односельчанам.» На світлинах свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_6 .

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 січня 2024 року, проведеного за участю понятих, згідно якого ОСОБА_8 з чотирьох фотознімків осіб впізнала ОСОБА_6 на фототаблиці під №1.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 січня 2024 року, проведеного за участю понятих, згідно якого ОСОБА_7 з чотирьох фотознімків осіб впізнав ОСОБА_6 на фототаблиці під №1.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29 січня 2024 року, проведеного за участю понятих, згідно якого ОСОБА_10 з чотирьох фотознімків осіб впізнала ОСОБА_6 на фототаблиці під №1.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 січня 2024 року, проведеного за участю понятих, згідно якого ОСОБА_16 з чотирьох фотознімків осіб впізнала ОСОБА_6 на фототаблиці під №1.

Інформацією, наданою УДМС України в Запорізькій області (№2301.2-7467/23.1-23 від 25.12.2023 року), відповідно до якої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (до реєстрації шлюбу ОСОБА_6 ), документована громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , виданим Новтроїцьким РВ УМВС України в Херсонській області. До листа долучено роздруковану картку громадянина України ОСОБА_6 .

Інформацією Управління державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області №7035/06.10-36 від 02 січня 2024 року, що відносно ОСОБА_6 виявлені актовий запис №37 про шлюб від 16.08.2003 року. Прізвище до реєстрації шлюбу Пшоняк.

Інформацією Центральною виборчою комісії України №21-24-2833 від 29 грудня 2023 року, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 24 лютого 2022 року не приймала участі у виборах народних депутатів України, депутатів місцевих рад.

Інформацією ГУ ПФУ в Запорізькій області, що ОСОБА_6 як отримувач пенсії на обліку не перебуває.

Інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.1111 КК України, наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення: витяги з ЄРДР, постанову про визначення групи прокурорів, зміни групи прокурорів, постанови про визначення слідчих, повідомлення про підозру та виклик до слідчого ОСОБА_6 , протоколи огляду веб-сайті Офісу Генерального прокурора та у газеті «Урядовий кур`єр», повістки про виклик підозрюваної ОСОБА_6 , доручення про надання безоплатної правової допомоги, постанови про доручення призначити захисника для здійснення безоплатної правової допомоги у кримінальному провадженні, повістки про виклик, тощо, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.

Захисник ОСОБА_5 вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину не доведена, оскільки стороною обвинувачення не підтверджено добровільність дії обвинуваченої. Вважає, що ОСОБА_6 діяла під тиском і примусом окупантів, а тому у справі необхідно ухвалити виправдувальний вирок.

Дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний із зазначених доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 1111 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового провадження.

При цьому, суд вважає, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні було проведено уповноваженими посадовими особами з дотриманням встановлених кримінально-процесуальним кодексом правил. У суду немає сумнівів в його об`єктивності та достовірності, а добуті в його ході докази є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою, і в достатній мірі підтверджують вину обвинуваченої ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим суд бере їх за основу при ухваленні цього вироку.

Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченої ОСОБА_6 , які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини.

Так, вина обвинуваченої ОСОБА_6 повністю підтверджується показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , які за час перебування на тимчасово-окупованій території особисто бачили, спілкувались з ОСОБА_6 , а також від мешканців т.о.т. дізнавались про співпрацю обвинуваченої з окупаційною владою та виконання адміністративних функцій старости у незаконному органі влади.

При цьому, вказані свідки прямо вказали на те, що ОСОБА_6 , діяла добровільно, ініціативно із задоволенням і жагою до влади, а присутні з нею військові забезпечували функцію охоронників, а не конвою. Крім того з такими військовими ОСОБА_6 відпочивала, готувала шашлики, почувалась розкуто.

Не довіряти показам вказаних свідків у суду немає підстав, оскільки обставин, що вони оговорюють обвинувачену, судом не встановлено. Свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві пояснення та надали суду покази під присягою. Їх пояснення є логічними, послідовними, повними, конкретними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами.

Посилання захисника ОСОБА_5 на можливі дії обвинуваченої під примусом військових спростовуються свідченнями свідків, згідно яких військові здійснювали лише функцію охорони, та крім того, ОСОБА_6 в приватних бесідах з мешканцями села розповідала, що це її добровільне рішення.

Свідки підтвердили особу ОСОБА_6 безпомилково впізнавши її зображення поміж фотознімків інших людей.

Пояснення свідків у справі узгоджуються з безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами, зокрема, з відомостями, які містяться в оглянутому сайті «Вконтакте» на сторінці Адміністрації Токмацького району.

Повністю узгоджуються такі докази і з отриманими в результаті негласної слідчої (розшукової) дії бухгалтерськими документами окупаційної військово-цивільної адміністрації, що фіксують офіційне працевлаштування ОСОБА_6 в окупаційному органі, відпрацьований нею час, та нарахування їй заробітної плати і надбавок.

Жодних обґрунтованих доводів, які б давали підстави вважати вищезазначені докази недостовірними, стороною захисту під час судового розгляду не наведено.

За частиною 5 статті 1111 КК України, серед іншого, передбачена відповідальність за добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора. Окупаційна адміністрація російської федерації це сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг (п.6 ст. 11 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). У складі цього правопорушення важливим для кваліфікації є місце його вчинення - тимчасово окупована територія України. У кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України, однак яких суд у цьому кримінальному провадженні не встановив. Організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки зі здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Адміністративно-господарські обов`язки - це обов`язки з управління чи розпорядження державним, колективним або приватним майном.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №638/5446/22 (провадження №51-4092км23).

Дослідивши наведені вище докази, суд не знайшов підтвердження того, що ОСОБА_6 була вимушена зайняти зазначену вище посаду та діла під фізичним чи психічним примусом з боку осіб, які представляли іноземну державу - росію.

Отже, суд вважає, що сукупність безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів переконливо, поза розумним сумнівом, доводить те, що обвинувачена ОСОБА_6 , будучи громадянкою України, після повномасштабного вторгнення рф в Україну, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, у невстановлені дату та час, але не пізніше січня 2023 року прийняла пропозицію представників окупаційної влади держави-агресора рф та добровільно зайняла посаду старости у незаконному органі влади - мовою оригіналу «Кировский сельский совет Токмакского района Запорожской области», та перебуваючи на вищевказаній посаді здійснювала керівництво сільською радою, видавала документи дозвільного характеру, приймала участь у заходах публічного характеру, агітувала місцевих мешканців до співпраці з окупаційною владою, нав`язуючи їм ідеологію держави агресора.

Суд вважає, що обвинувачена безумовно усвідомлювала факт окупації та агресії з боку рф незаконності створення окупаційною владою органів, яким притаманні функції органів влади, створених на тимчасово окупованій території в умовах збройного конфлікту та введеного воєнного стану, здійснювала свідомо, умисно, добровільно за власним волевиявленням.

Також суд враховує і те, що обвинувачена ОСОБА_6 , маючи достатній життєвий досвід та рівень знань не могла не розуміти незаконності вчинених нею дій та можливості завдання своїми умисними діями шкоди державі Україна.

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 1111 КК України, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави агресора.

У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч.5 ст.1111 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_6 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка заміжня, маж неповнолітніх дітей, та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, відповідно до ч.1 ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 судом не встановлені.

Обставиною, яка обтяжує її покарання, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, тривалість, характер і ініціативність вчинених обвинуваченим діянь, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, в межах передбаченого санкцією ч.5 ст.1111 КК України, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги, на максимальний строк, із застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

При цьому суд враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.

Також, призначаючи покарання суд враховує, що згідно ч.1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч.2 ст. 52 КК України конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

Таке покарання стосовно ОСОБА_6 на переконання суду, є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею та іншими особами кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи, що судом призначене покарання у виді конфіскації майна обвинуваченого не підлягають скасуванню арешти, накладені ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 22.04.2024 року у справі ЄУН №331/2250/24 Провадження №1-кс/331/782/2024.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного її затримання.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні. Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 1111 КК України, і призначити їй покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбуття основного покарання ОСОБА_6 слід рахувати з моменту її затримання на виконання цього вироку.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги, слід рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2024 року у справі ЄУН №331/2250/24 Провадження №1-кс/331/782/2024 - залишити в силі.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок може бути оскаржений в Запорізького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1