ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/3137/24
Провадження №1-кп/477/148/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглядаючи у м. Миколаєві у ході судового розгляду у судовому засіданні, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001950 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Збур`ївка Голопристанського району Херсонської області, громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживає за м. проходження служби у м. Херсон, не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 та її пердставника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2024 року до суду надійшли матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК УКраїни

Ухвалою суду від 23 грудня 2024 року призначено підготовче судове засідання.

24 грудня 2024 року від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, яке задовлено відповідно до ухвали Жовтневого районного суду від 25.12.2024 року, яка діяла до 22 лютого 2025 року.

11 лютого 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою віносно обвинуваченого ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження.

В обгрунтування заявленого клоптання прокурор зазначив про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч.1ст. 177 КПК України, зокрема ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, у кримінальному правопорушенні.

10 березня 2025 року в ході розгляду справи по суті, прокурор ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання та просив обрати обвинуваченому ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою так як строк визначений попереднім рішенням суду витік та обвинувачений з`явився до судового засідання самостійно. Прокурор зміст клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_3 у задоволенні клопотання прокурора просив відмовити та повідомив суду, що з моменту його звільнення з СІЗО він повернувся самостійно до місця служби та на сьодгоднішній день виконує своїх службові обов`язки по захисту Батьківщини за місцем дислокації його військової частини. З потерпілим ОСОБА_8 не спілкується та відносин не підтримує. Будь яких дій, спрямованих на перешкоджання судового розгляду або незаконного впливу на свідків не вчиняв.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у задоволенні клопотання прокурора просила відмовити, оскільки прокурором не доведені заявлені ризики.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала думку прокурорат та просила продовжити обвинуваченому міру запобіжного заходу.

Представник потерпілої ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_9 , просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою та5к як ОСОБА_10 який є потерпілим прожодить службу у частині де проходить службу обвинувачений та останній у свою чергу може повпливати на його покази в судовому засіданні. Крім того, адвокат зазначив, що у разі направлення обвинуваченого у місця активних бойових дій та загибелі останнього або зникнення без вісти його довірителька потерпіла ОСОБА_6 не зможе реалізувати відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши позиції учасників судового провадження в межах клопотання щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження, дослідивши докази, суд установив наступне.

Так, ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 грудня 2024 року за даним кримінальним провіадженням ОСОБА_3 продовжено раніше обраний слідчим суддею запобіжний захід у виді триманняпід вартою строком на 60 днів із зазначенням ризиків можливості переховування від суду та можливості впливу на свідків. Строк діїї зазначеного запобіжного заходу витік 22 лютого 2025 року.

10 березня 2025 року до судового засідання з`явився обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник, потерпіла ОСОБА_6 та її ї представник ОСОБА_7 , прокурор ОСОБА_4 .

Будь-які клопотання про обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_3 із зазначенням наявності нових ризиків, які б перешкоджали розгляду кримінального провадження прокурором не заявлено.

Подання суду усних клопотань про обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому не передбачено нормами КПК так як прокурор повинен зазаначити ризики та обгрунтувати їх наявність.

Що стосується клопотання про продовження міри запобіжного захоу ОСОБА_3 , яке подане суду 10.02.2025 року із зазначенням ризиків таких як переховування від суду та вплив на свідка ОСОБА_10 то такі ризики прокрором не доведені так як:

- ОСОБА_3 будучи звільненим з під варти по закінченню строку дії запобіжного заходу повернувся до військової служби та військова частина за місцем її проходження забезпечила явку обвинуваченого до суду:

- щодо впливу на свідка ОСОБА_10 , який перебуває у безпосередньому підпорядкуванні ОСОБА_11 за місцем проходження служби, то зазначена особа є потерпілим за вказаним кримінальним провадженням та на час подання клопотання будь яких підтверджень місця перебування вказаного потерпілого та факту перебування у підпорядкуванні прокурором не надано. Більш того, зазначений потерпілий не звертався до прокурора, суду або поліції із заявою про спроби вчинення впливу на нього з боку обвинуваченого ОСОБА_3 .

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З огляду на частину 8 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року у справі №14-рп/2003, тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Згідно пункту 36 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Адам`як проти Польщі (Adamiak v Poland), 20758/03,19 грудня 2006 року) в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Системний аналіз норм КПК України вказує на те, що факт скоєння обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення без наявності інших істотних підстав в сукупності, не може бути беззаперечною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Суд не уважає доведеними обставини, які свідчать про продовження існування ризиків у даному кримінальному провадженні, а саме можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконноговпливу на свідків, що передбачені пунктами 1, 3 ч.1ст. 177 КПК України.

Ураховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, про необхідність відмови прокурору що до обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_3 яке заявлене усно у залі суду 10.03.2025 року, а клоптання прокурора від 10.02.2025 року, яке надійшло до суду 11.02.2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_3 залишити без розгляду у зв`язку з закінченням строку дії ухвали про продовження строку тримання під вартою від 25.12.2024 проку.

Керуючись статтями 177, 183, 194, КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_3 заявлене усно у судовому засіданні 10 березня 2025 року залишити без задоволення.

Клопотання прокурора від 10.02.2025 року, яке надійшло до суду 11.02.2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_3 залишити без розглґяду.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1