Справа № 442/8530/23
Провадження № 1-кп/442/47/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000903 від 10.10.2023 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України

учасники справи: прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

Судом визнано доведеним, що 29 вересня 2023 року, приблизно о 23:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у вітальній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_6 , вийняв із кишені джинсових штанів останнього, портмоне із шкіряного замінника чорного кольору, в якому виявив банківську картку № НОМЕР_1 , емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», яка відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні» №2346 III від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ПІ від 7 грудня 2000 року, «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року №414 та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, де в той час у нього виник прямий умисел, направлений на її викрадення з корисливих мотивів.

У подальшому, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення офіційного документу, з метою власного збагачення, переслідуючи корисливий мотив, скориставшись тим, що власника квартири спав, шляхом вільного доступу, умисно, повторно, таємно викрав банківську картку для обслуговування банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я потерпілого ОСОБА_6 , яка є різновидом офіційного документу, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального засобу для подальшого заволодіння за допомогою вказаної картки грошовими коштами потерпілого, що зберігались на його банківському рахунку.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив викрадення з корисливих мотивів банківської картки, яка є офіційним документом, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 , винуватим себе у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро кається і прохає суворо не карати. Пояснив, що разом з потерпілим випивади і коли той заснув, з кишені його джинсів витягнув банківську картку. З такою пішов і зняв гроші, які витратив на власні потреби. Посянив, що знав пінкод, оскільки раніше ходили з потерпілим разом в магазин , де він розраховувався карткою.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а інші учасники кримінального провадження не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому позиція учасників кримінального провадження є добровільною, суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінальних правопорушень і винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінальних проваджень доказами.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення з корисливих мотивів офіційного документу.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного у їх сукупності.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочину.

Суд враховує також стан здоров`я обвинуваченого, його характеристику та ставлення до скоєного.

З урахуванням наведеного необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, яке передбачене санкцією санкцією ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі.

Саме таке покарання на переконання суду буде достатнім для виправлення останнього та справедливим.

Витрати у кримінальному провадженні відсутні.

З речовими доказами слід поступити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.01.2024, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Почасток строк відбуття покарання відраховувати з 02.11.2023, тобто з часу його затримання.

Після вступу вироку в законну силу, речові докази: DVD-R диски залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1