У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001509 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2016 року про звільнення підозрюваної

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Марганець Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, пенсіонерки, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_4

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

01.08.2024 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання від Ужгородської окружної прокуратури про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності ОСОБА_4 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні №0001509 від 05.05.2016 року.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 26.03.2008 близко 20 години 00 хвилин громадянка ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні нотаріальної контори ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом зловживання довірою, заволоділа належними громадянці ОСОБА_8 грошовими коштами в сумі 170000$ (згідно курсу НБУ на час вчинення злочину 858 500 гривень), під приводом реалізації частини майна розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , площею 682,8 м. кв. При цьому, громадянка ОСОБА_4 не могла реалізувати жодне майно, оскільки не мала на це повноважень, у тому числі не була власником таких приміщень.

Також, у клопотанні зазначено докази, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення: заява про вчинення злочину ОСОБА_8 від 04.05.2016; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 11.05.2016; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 11.05.2016; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 12.05.2016; речовим доказом - аудіо записом розмов; копій договору купівлі продажу від 26.03.2008 року; витягом з державного реєстру правочинів від 26.03.2008; довіреністю від ГО «Школа здоров?я» від 26.03.2008; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 23.05.2016 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 31.05.2016; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_11 від 21.06.2016; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 31.08.2016; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 15.09.2016; висновком №2326/2337 експертизи відео-звукозапису у кримінальному провадженні №0001509 від 20.06.2017.

У клопотанні вказано, що кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, вчинене 26.03.2008, відноситься до категорії тяжких злочинів, з моменту вчинення якого минуло більше 15 років, з урахуванням строків зупинення кримінального провадження, відтак наявні пiдстави для вирiшення питання про звільнення останньої від кримінальноi вiдповiдальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності сплив строк притягнення особи до кримінальної відповідальності. Дотримання умов передбачених ч.1-3 ст. 49 КК України є безумовною і обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Потерпіла ОСОБА_8 не заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності.

До суду подана письмова заява представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_5 від 31.07.2024, в якій вказано що не заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності, та не заперечує щодо закриття даного кримінального провадження в порядку ст. 49 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримав подане до суду клопотання, зазначив, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_4 вчинене 26.03.2008 року, відноситься до тяжкого злочину, з моменту вчинення якого минув строк більше 10 років, протягом якого підозрювана нових кримінальних правопорушень не вчиняла, від слідства та суду не ухилялась. Враховуючи наведене, просив суд на підставі п.4 ч.1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за підозрою у вчиненні нею кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Також просив вирішити питання щодо речових доказів, процесуальних витрат та скасування арешту.

Потерпіла ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце підготовчого судового засідання повідомлялася належним чином. При цьому, заслухавши думку учасників процесу, які не висловили заперечень щодо проведення підготовчого судового засідання, суд вважає за можливе провести підготовче судове засідання за відсутності потерпілої ОСОБА_8 .

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив провести підготовче судове засідання по справі без участі потерпілої, також зазначив що ОСОБА_8 щодо звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності не заперечує.

У підготовчому судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора та просила суд звільнити її від кримінальної відповідальності, зазначила що надала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності, розуміє суть підозри, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, що це не реабілітуюча обставина. Свою вину за ч.4 ст. 190 КК України не визнає, але зважаючи на наявні у неї захворювання не має сил доводити свою невинуватість. Просить закрити дане кримінальне провадження.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 не заперечила щодо звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, оскільки з часу вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_4 пройшло 16 років, органом досудового розслідування не було доведено її вину, не здобуто доказів, що її підзахисна вчинила злочин. Враховуючи, що ОСОБА_4 погоджується на закриття кримінального провадження просила клопотання задовольнити, а вказане кримінальне провадження закрити.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників провадження, роз`яснивши наслідки закриття провадження за вказаних обставин, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п. 1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Судом встановлено, що подане прокурором клопотання відповідає вимогам передбаченим ст. 287 КПК України.

Крім того, з матеріалів клопотання встановлено, що Слідчим відділом Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001509 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

02.10.2017 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження № 0001509 від 02.10.2016 року, складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Так, під час розгляду клопотання судом встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах.

В силу вимог ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

На даний час, з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (26.03.2008) минуло більше десяти років, тобто строки притягнення до відповідальності за його вчинення минули та існують законні підстави для застосування положення п.4 ч.1 ст.49 КК України.

Підстав для перерви чи зупинення перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності підозрюваної ОСОБА_4 згідно ст.49 КК України судом не встановлено, сторонами в підготовчому судовому засіданні відповідних зауважень також не подано.

Таким чином, на час розгляду судом вказаного клопотання, передбачений законом строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення минув.

Частиною 3 статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26 березня 2020 року у справі №730/67/16-к вказав, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Тобто, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

У підготовчому судовому засіданні підозрюваній ОСОБА_4 роз`яснено суть підозри, підставу звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Судом встановлено, що підозрювана цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень надала згоду на її звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Окрім того, з наданих прокурором матеріалів, вбачається, що ОСОБА_4 нового злочину не вчинила.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження за наявності підстав, передбачених ч.2 ст.284 КПК України, зокрема у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

За наведеного, враховуючи що з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, закінчилися строки давності, їх перебіг не зупинявся і не переривався, що є підставою для звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на що остання надала свою згоду, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи наведене, арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.10.2017 (справа №308/10375/17) на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , підлягає скасуванню.

Запобіжний захід до підозрюваної не застосовувався.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, у висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові № 598/1781/17 (провадження №13-47кс20) від 17.06.2020 року зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження.

Згідно висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові № 203/241/17 від 12.09.2022 року, який суд вважає за можливе врахувати при ухваленні рішення, зазначено, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

На підставі наведеного, судові витрати у розмірі 8962,40 грн. за проведення експертизи експертизи №2326/2337 від 20.06.2017 слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 284, 286, 288, 314, 369, 371 КПК України, ст. ст. 12, 49, 190 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України на підставі п.4 ч.1 ст. 49 КК Ураїни, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0001509 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.10.2017 (справа №308/10375/17) на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

Речові докази: звукозапис №11, розміром 1,32 МБ тривалістю 56 секунд, формат м4а; звукозапис №46, розміром 1,13 МБ тривалістю 48 секунд, формат м4а; звукозапис №79, розміром 781 КБ тривалістю 32 секунди, формат м4а та звукозапис розміром 15,6 МБ тривалістю 13 хвилин 02 секунди, формат мр3, копію свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 23.07.1996 на 2 арк.; копію договору купівлі продажу від 26.03.2008 на 2 арк.; копію витягу з реєстру правочинів від 26.03.2008 на 1 арк.; колію витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.03.2008 на 1 арк.; копію довіреності ОСОБА_14 від 26.03.2008 на 1 арк., - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1