Справа № 569/5580/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Управління Служби безпеки України в Рівненській області молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий, у рамках кримінального провадження № 0000126 від 22.08.2024 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням, у якому просить обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до Конституції України - Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» від 27.01.2015 № 129-VIII, російську федерацію визнано державою агресором, яка проводить агресію на території України з кінця лютого 2014 року.

З 19.02.2014 представниками рф розпочато збройне вторгнення збройних сил рф на територію України, приховане твердженням керівників рф про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями інших підрозділів збройних сил рф здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечили військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя.

Після остаточної військової окупації території Автономної Республіки Крим, представниками збройних формувань рф фактично узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

18.03.2014 рф оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Факт тимчасової окупації рф території України та здійснення збройної агресії проти України підтверджено у преамбулі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII. У вказаній преамбулі зазначено, що збройна агресія рф розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24.02.2022 переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України.

Наслідком такої збройної агресії рф проти України стала тимчасова окупація частини території України.

Відповідно до наказу №309 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження переліку територій, на якій ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованою рф» вся територія Автономної Республіки Крим від 20.02.2014 віднесена до території, яка тимчасово окупована рф та на якій на даний час фактично не діють органи державної влади України.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє і по даний час.

У подальшому, на окупованій території Автономної Республіки Крим, представники окупаційної адміністрації створили так звану «администрацию города Армянск Республики Крым».

Громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи факт наявної збройної агресії рф проти України, а також суспільну небезпеку своїх дій, направлених на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, будучи ідеологічно проросійськи мотивованою особою, в порушення вимог Конституції та законів України, усвідомлюючи, що так звана «Адміністрація Перекопського району, м. Армянськ, АР Крим», відповідно до положень ст. 64 Женевської Конвенції 1949 року є незаконно створеним органом, діючи добровільно, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше грудня 2014 року, добровільно перейшов на бік ворога в умовах збройного конфлікту та був призначений на посаду «заместителя главы администрации города Армянск», після чого в липні 2015 році добровільно погодився прийняти участь в конкурсі на посаду «главы администрации города Армянск Республики Крым» (мовою оригіналу), за результатами якого переміг та відповідно до «Решения 17 сессии первого созыва №141 от 06.08.2015 г.» 06.08.2015 був призначений на дану посаду.

В подальшому, у вересні 2024 році добровільно погодився прийняти участь в конкурсі на посаду «главы администрации города Армянск Республики Крым», за результатами якого переміг та відповідно до «Решения 3 сессии третьего созыва №18 от 15.10.2024 г.» був 15.10.2024 повторно призначений на посаду «главы администрации города Армянск Республики Крым», на якій перебуває по даний час.

ОСОБА_6 , перебуваючи на вищевказаній посаді, використовуючи надані йому повноваження, організовував заходи щодо матеріально технічного забезпечення регулярних підрозділів збройних сил зс рф, які на даний час ведуть бойові дії на території України.

Таким чином, ОСОБА_6 , реалізуючи свої повноваження на вищезазначеній посаді, своїми умисними діями сприяє становленню, утриманню та зміцненню окупаційної влади рф, шляхом безпосередньої участі у функціонуванні псевдодержавного органу рф на тимчасово окупованій території України, з метою недопущення здійснення контролю українською владою на території м. Армянськ Автономної Республіки Крим, тим самим вчинивши дії на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності та державній безпеці України.

Надалі, прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури у встановленому КПК України порядку, а саме - шляхом розміщення 06.03.2024 на сайті Офісу Генерального прокурора та 08.03.2023 у газеті «Урядовий кур`єр» відповідних повісток, здійснено виклик ОСОБА_6 на 12 березня 2025 року задля вручення останньому оригіналу повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та проведення із ним слідчих (процесуальних) дій, однак ОСОБА_6 не з`явився і причини неявки не повідомив.

12.03.2025 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, яке вручено у спосіб, передбачений вимогами КПК України.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_6 за викликами не з`явився та жодним чином не повідомив про причини неявки, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території з метою уникнення кримінальної відповідальності.

20.03.2025 ОСОБА_6 оголошено у розшук, проведення якого доручено оперативним співробітникам 1 відділу ГВ ЗНД Управління СБУ в Рівненській області.

Відповідно до рапорту 1 відділу ГВ ЗНД Управління СБ України в Рівненській області № 67/5/1/4-7 від 19.03.2025, на даний час ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України в м. Армянськ АР Крим, що дає достатні підстави вважити, що останній переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення відповідальності.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, а саме: протоколами огляду від 06.03.2025; протоколом огляду від 07.03.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 08.03.2025, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років з конфіскацією майна.

Викладене вище вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_6 ухиляється від явки на виклик прокурора, оголошений у розшук та перебуває у м. Армянськ АР Крим, тобто на території, яка відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російськоюфедерацією», внесена до вказаного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а також запобігти ризикам передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливо без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні повністю підтримав клопотання, просив його задоволити з викладених у ньому підстав, вказавши про те, що підозрюваного оголошено у розшук та з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, тому просив клопотання задовольнити з викладених у ньому підстав.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання слідчого вказавши на необґрунтованість підозри та заявлених ризиків, а тому просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених до нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно вплинути на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Як встановлено слідчим суддею, СВ УСБУ в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000126 від 22.08.2024 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

У рамках вказаного кримінального провадження, 12.03.2025 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, яке вручено у спосіб, передбачений вимогами КПК України.

У подальшому, зважаючи на те, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території у м. Армянськ АР Крим, 20.03.2025 оголошено в державний розшук.

Під час розгляду клопотання, слідчим суддею встановлено наявність ризиків передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Так, враховуючи той факт, на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, яке характеризуються латентністю його вчинення, складністю та вичерпною можливістю збирання доказів у зв`язку з окупацією російською федерацією території на якій вчинено злочин, співпраці підозрюваного з окупаційними органами влади, у зв`язку з чим необхідний тривалий період часу для пошуку фактичних обставин, які можуть бути використані під час судового розгляду як докази, а перебування підозрюваного на волі призведе до неможливості повного та об`єктивного досудового розслідування з вищенаведених причин, оскільки останній може перешкоджати досудовому розслідуванню шляхом впливу на свідків та інших осіб з метою приховування вказаної протиправної діяльності шляхом схиляння останніх до надання органу досудового розслідування неправдивих показань, повідомлення інших осіб, які причетні до вчинення інших злочинів пов`язаних з окупацією території України, про факти які йому стали відомі у ході слідства, а також впливати іншим чином.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо та показання учасників кримінального провадження отримує усно, що не виключає ризику впливу ОСОБА_6 на свідків після дачі ними показань у ході досудового розслідування до початку судового розгляду.

Враховуючи особливу складність даного кримінального провадження, наявність факту вчинення зазначеного кримінального правопорушення на території тимчасово непідконтрольній Україні, а також факт переходу на сторону ворога, що свідчити про наявність в ОСОБА_6 документів, які дають право перебувати та проживати на території російської федерації, яка здійснює контроль на тимчасово окупованих територіях України та інших документів створених ним, при проведенні відповідної протиправної діяльності, які підозрюваний може знищити.

Таким чином, викладене дає обґрунтовані підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому необхідним є застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, у даному кримінальному провадженні наявний значний суспільний інтерес, з огляду на той факт, що ОСОБА_6 пред`явлена підозра за вчинення злочину проти основ національної безпеки України, а тому безпосередньо стосується запиту громадянського суспільства на дотримання вимог Конституції України щодо збереження суверенітету та територіальної цілісності України.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_6 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжних захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Разом з тим, відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Як встановлено слідчим суддею, 20.03.2025, відповідно до вимог ст. 281 КПК України, підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в державний розшук, у зв`язку з його перебуванням на тимчасово окупованій території України, провадження по справі зупинено.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Наведені обставини, а також те, що 21.03.2025 слідчим суддею Рівненського міського суду Рівненської області у даному кримінальному провадженні надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у зв`язку з переховуванням підозрюваного на тимчасово окупованій території України, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, є підставою для розгляду даного клопотання за відсутності підозрюваного.

Враховуючи викладене те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, а також в ході розгляду клопотання прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення. Окрім того, обґрунтованими є доводи сторони обвинувачення про необхідність запобігання спробам останнього ухилитися від органів досудового слідства, оскільки його оголошено у розшук.

Таким чином, із врахуванням ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доставити до органу досудового розслідування, який здійснює кримінальне провадження.

Не пізніше сорока восьми годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, доставити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Рівненського міського суду Рівненської області для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали не зазначати.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подача апеляційної скарги не зупиняє дію ухвали суду.

Слідчий суддя