ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5774/25
провадження № 1-кп/753/1523/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, з вищою освітою, працюючого ФОП, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2010 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

2 березня 2025 року приблизно о 01 год. 10 хв. за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 16, працівники УПП у м. Києві, екіпажу «Рубін-251», а саме, поліцейського взводу №1, роти №1, другого батальйону 2 полку з обслуговування лівого берега УПП у м Києві ДПП сержанта поліції ОСОБА_6 та поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 полку № 2 з обслуговування лівого берега УПП в м. Києві ДПП капрала поліції ОСОБА_7 , виконуючи свої службові обов`язки, передбачені ЗУ «Про Національну поліцію», під час складання адміністративних матеріалів за ч.1 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП на громадянина ОСОБА_2 , який перебував у стані сп`яніння та не мав чинного страхового полісу на тз марки «Айді» д.н.з. НОМЕР_1 , отримали від останнього пропозицію надання неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданих їм влади чи службового становища.

У подальшому, ОСОБА_2 , розуміючи незаконність своїх дій, діючи умисно та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, з метою уникнення відповідальності, усвідомлюючи, що вчинив адміністративне правопорушення і розуміючи настання негативних правових наслідків для себе за вчинене адміністративне правопорушення, о 01 год. 20 хв. 2 березня 2025 року запропонував поліцейським ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є службовими особами, неправомірну вигоду у сумі 100 доларів США за не складання відносно нього постанови про за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, що тягне за собою накладення штрафу з позбавленням права керування тз, після чого був попереджений про кримінальну відповідальність за пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі.

Разом з тим, ОСОБА_2 , не зважаючи на попередження про кримінальну відповідальність за пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі, продовжив реалізовувати свій злочинний умисел та повторно запропонував неправомірну вигоду працівникам поліції за невчинення останніми дій відносно нього, що входять у їхні службові обов`язки, а саме: за не складання адміністративних протоколів про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Після чого поліцейськими було викликано слідчо-оперативну групу з метою документування кримінального правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 2 березня 2025 року приблизно о 01 год. його зупинили працівники поліції по вул. Здолбунівська, 16. Йому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, але він відмовився. Йому повідомили, що буде складено протокол. ОСОБА_2 запропонував поліцейським неправомірну вигоду в сумі 100 доларів США щоб його відпустили і не складали протокол. Працівники поліції його повідомили про кримінальну відповідальність за такі дії, проте ОСОБА_2 знову запропонував неправомірну вигоду, після чого працівники поліції викликали слідчо-оперативну групу.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_2 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та захисник не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 369 КК України як пропозиція надати службовій особі неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, будь-яких дій з використанням наданої їй влади чи службового становища.

При обранні виду та міри покарання суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

У ст. 65 КК визначено загальні засади призначення покарання, котрі наділяють суд правом вибору між альтернативами, кожна з яких є законною, як однією із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. За змістом ст. 75 КК рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Обираючи ОСОБА_2 захід примусу, суд ураховує ступень тяжкості вчиненого правопорушення, який є нетяжким, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який несудимий, за даними облікової документації не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, має постійне місце проживання, працює, щире каяття у вчиненому, що судом визнається як обставина, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність на утриманні неповнолітньої дитини 2010 року народження, та вважає за можливе призначити останньому покарання у виді штрафу.

Таке покарання забезпечить дотримання засад призначення покарання, в тому числі його індивідуалізації, буде справедливим, адекватним матеріальному стану обвинуваченої, необхідним і достатнім для її виправлення.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

Речові докази: DVD диск (2 шт) та інші документи, зазначені у постанові про визнання речовим доказом від 18 березня 2025 року,- залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1