ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1192/25 Справа № 190/2736/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні подання ДУ «П`ятихатська виправна колонія № 122» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року, відмовлено у задоволенні подання ДУ «П`ятихатська виправна колонія № 122) про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Вказану ухвалу, суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів здебільшого проти власності, звільнявся від відбування покарання, але знов вчинив умисне кримінальне правопорушення. Також суд першої інстанції зазначив, що за час відбуття покарання засуджений має два заохочення і лише в 2024 році, стягнень не має, перебуває на профілактичному обліку, схильний до втечі та після його звільнення з місць позбавлення волі можлива зміна його поведінки під впливом оточуючих.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився засуджений та оскаржив в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що перебуваючи в ДУ «П`ятихатська ВК №122», має заохочення та не має стягнень, має добрі характеристики, офіційно працевлаштований та сумлінно ставиться до праці, поставлені завдання виконує в повному обсязі. Приймає активну участі в житті відділення та установи в цілому, дотримується умов розпорядку, відвідує церковні зібрання. Має тяжке захворювання на гепатит «С». Має житло в якому зареєстрований та в разі звільнення буде працевлаштований на роботу.

Позиції учасників судового провадження.

ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Засуджений ОСОБА_7 про дату, час та місце апеляційного перегляду був повідомлений належним чином, клопотань про проведення судового засідання в режимі відео конференції не надходило, у зв`язку з чим розгляд апеляційної скарги було проведено у його відсутність, відповідно до ч. 4 ст. 405 Кримінального процесуального кодексу України.

Висновки суду:

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст.50,65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з положеннями ст.81 КК України, особу може бути умовно-достроково звільнено від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув визначений законом строк покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався в повному обсязі, а ухвала суду є законною, обґрунтованою та достатньо вмотивованою, виходячи з наступного.

Відмовляючи в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував, що останній за весь час відбування покарання має лише два заохочення і лише в 2024 році, які не мають систематичного характеру, не підтверджують того, що засуджений став на шлях виправлення та вважає, що після його звільнення з місць позбавлення волі , можлива зміна його поведінки під впливом оточуючих.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.06.2023 року за ч.1 ст.390, ч.1 ст.71, ч.1 ст. 72 КК України до 2 років позбавлення волі.

23.04.2024 року Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу, ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.190, ч.4 ст. 70 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі.

20.11.2024 року ухвалою П`ятихатського районного суду на підставі ч.2 ст.74 КК України ОСОБА_7 звільнений від покарання, призначеного йому вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння та вважається таким, що відбуває покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.06.2023 року.

Судом апеляційної інстанції досліджено матеріали провадження з яких вбачається, що засуджений з 31.05.2023 року знаходиться в місцях позбавлення волі.

Під час утримання в державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)» режим утримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочення не застосовувалися.

09.08.2023 року прибув для відбування покарання до «П`ятихатської виправної колонії № 122». В установі працевлаштований до швацької дільниці. Роботу виконує вчасно, якісно та сумлінно, проявляє розумну ініціативу, має достатньо навичок для отримання роботи після звільнення. За час відбуття покарання має 2 (два) заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці від 01.04.2024 року та 07.10.2024 року, стягнень не має. На даний час дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, з адміністрацією установи тактовний та ввічливий.

Водночас згідно подання ДУ «П`ятихатська виправна колонія № 122», засуджений ОСОБА_7 перебуває на профілактичному обліку, як схильний до втечі, і після його звільнення з місць позбавлення волі, можлива зміна його поведінки під впливом оточуючих.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що наразі мета призначеного покарання, яка полягає у виправленні засудженого та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, ще не досягнута, оскільки, як видно з характеристики засудженого, що ОСОБА_7 мав 5 судимостей, судами, під час призначення ОСОБА_7 попередніх покарань, вже достатньо застосовувалися законодавчо встановлені «стимулювання» засудженого до виправлення його поведінки та припинення протиправних діянь, проте останній на шлях виправлення не ставав і після звільнень з вказаних підстав завжди повертався до вчинення нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Також колегія суддів відмічає, що згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого, який вважає, що своєю належною поведінкою та ставленням до праці заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було надано об`єктивну оцінку поведінці засудженого за весь період відбуття ним покарання, та правильно зроблено висновок про те, що на даний час ОСОБА_7 можливо і став на шлях виправлення, однак не довів його, що вказує на передчасність розгляду питання про його умовно-дострокове звільнення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, отже наявність двох заохочень, не говорить про безумовне виправлення ОСОБА_7 .

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів того, що засуджений ОСОБА_7 дійсно став на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільненню.Отже суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні подання ДУ «П`ятихатська випрана колонія № 122» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , а тому не вбачає підстав для його скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі засудженого .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні подання ДУ «П`ятихатська випрана колонія № 122» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді