УХВАЛА

03 березня 2025 року

м. Київ

справа № 204/3994/24

провадження № 51-772 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року щодо останнього,

установив:

Відповідно до змісту касаційної скарги, вказаним вироком, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 2 місяці.

Не погоджуючись із цими судовим рішеннями захисник ОСОБА_4 оскаржила їх у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу захисника належить залишити без руху, встановивши їй строк для усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України, при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Підставами для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до вимог ст. 415 КПК України, є: встановлення порушень, передбачених пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Проте захисник подала касаційну скаргу без додержання зазначених положень кримінального процесуального закону.

У касаційній скарзі захисник, порушуючи питання про скасування оскаржуваних судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, на обґрунтування своїх вимог посилається лише на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду.

Проте, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Водночас неповнота судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Однак захисник взагалі не наводить доводів щодо незаконності ухвали апеляційного суду.

Зокрема захисник не вказує, які порушення були допущенні судом першої інстанції, котрі можуть бути підставами для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Також відповідно до вимог ч. 5 ст. 427 КПК України, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Однак захисник не додала до касаційної скарги копій судових рішень, які оскаржує.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою захисника.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведене колегія суддів касаційного суду вважає, що касаційну скаргу захисника належить залишити без руху, встановивши їй десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції захисником має бути підтверджено, що вона не пропустила цей строк.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року щодо останнього залишити без руху, встановивши скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3