Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/7378/24
Провадження №: 1-кп/332/308/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ;

потерпілої ОСОБА_6 ;

представника потерпілої ОСОБА_7 ;

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.08.2024 за № 0001746 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Молочанськ Токмацького району Запорізької області, який має середньо-технічну освіту, працевлаштованого на посаді слюсаря санітарно-технічних систем КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої допомоги» ЗМР, одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2024 року у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, 26 серпня 2024 року, приблизно о 13 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo MATIZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по правій смузі проїзної частини вул. Лізи Чайкіної зі сторони вул. Історичної в напрямку вул. Республіканської в м. Запоріжжі.

В цей час, на нерегульований пішохідний перехід, що позначений дорожньою розміткою - 1.14.1 (Пішохідний перехід) та дорожніми знаками - 5.35.1 та 5.35.2 (Пішохідний перехід) Правил дорожнього руху, та розташований в районі перехрестя вул. Лізи Чайкіної та вул. Вроцлавської в м. Запоріжжі, вийшли пішоходи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які почали перетинати проїзну частину вул. Лізи Чайкіної, зліва-направо відносно руху вищевказаного автомобіля.

В той же час, попереду, у попутному для водія ОСОБА_4 напрямку, в межах лівої смуги проїзної частини вул. Лізи Чайкіної, здійснював рух невстановлений легковий автомобіль, водій якого почав знижувати швидкість та зупинив керований транспортний засіб перед нерегульованим пішохідним переходом, надаючи перевагу в русі пішоходам ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Під час руху, водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість виявити зниження швидкості попутного легкового автомобіля, у сусідній смузі, перед нерегульованим пішохідним переходом, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух та, виїхавши на пішохідний перехід, передньою частиною керованого ним транспортного засобу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 18.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- п. 18.4 «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, а пішоходу ОСОБА_8 тілесних ушкоджень спричинено не було.

Потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: «Багатоуламковий перелом дистального метаепіфіза лівої променевої кістки з незначним зміщенням уламків у ОСОБА_6 , кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, проте викликає тривалий розлад здоров 'я».

Своїми діями водій ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Учасники кримінального провадження фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті не оспорювали.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_6 заявили клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою, про що також надали суду письмові клопотання.

Крім того у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання обвинуваченого, зазначила, що не має жодних претензій до ОСОБА_4 , просила закрити кримінальне провадження за примиренням сторін.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 підтримала думку потерплої ОСОБА_6 .

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження в зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою..

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, а також потерпілу та її представника, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.8 ст.284 КПК України, закриття провадження з підстави передбаченої пунктом 1 частини 2 даної статті не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Так, ОСОБА_4 , обвинувачений за ч.1 ст.286 КК України, звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження щодо нього, звільнення його від кримінальної відповідальності, йому відповідно роз`яснено право наполягати на загальному порядку розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Тобто, правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину вперше, факт примирення з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди (ст. 46 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ст.46 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Обвинувачений вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення (ч.1 ст.286 КК України), яке згідно зі ст.12 КК України, є нетяжким злочином, вперше, звернувся до суду із даним клопотанням та дав згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вказуючи на розуміння наслідків цього закриття.

Згідно п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8,10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Судом встановлено і не заперечується сторонами кримінального провадження, що діяння, яке поставлено обвинуваченому ОСОБА_4 у вину, дійсно мало місце та містить склад кримінального правопорушення - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, а саме Правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії необережних нетяжких злочинів, в обвинувальному акті відсутні зазначення обставин скоєння правопорушення у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. При цьому встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав, потерпіла та обвинувачений примирилися, шкода заподіяна вчиненням злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, потерпілій з боку обвинуваченого відшкодована.

Згідно з п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд, відповідно до вимог ч.2 ст.288 КПК України, з`ясувавши думку потерпілого, думку прокурора та інших учасників щодо заявленого клопотання та відсутності будь-яких перешкод для цього, вважає за можливе клопотання задовольнити, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності керуючись ст.12 КК України та на підставіст.46 КК України, в порядку ст.ст.284-288 КПК України, із закриттям даного кримінального провадження.

Згідно з ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Так, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2024 року (справа № 334/6923/24, провадження №1-кс/334/2179/24), накладений арешт на автомобіль «Daewoo MATIZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , та зберігається на території спеціального майданчика ГУНП в Запорізькій області з позбавленням його власника права на відчуження, розпорядження та користування майном.

Із змісту ухвали встановлено, що цей захід забезпечення кримінального провадження застосовано з метою збереження речових доказів. Мета вказаного заходу досягнута, арешт з метою забезпечення цивільного позову не накладався і таке клопотання до суду не надходило, тому є всі підстави для скасування арешту на майно.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження не обирався і підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 закрито на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою, що є нереабілітуючою підставою.

Відповідно до правової позиції, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 лютого 2024 року (справа № 930/497/23, провадження № 51-4798км23) нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак з огляду на певні обставини кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Прокурором заявлено до стягнення з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експертів, зокрема витрати на проведення інженерно-транспортних експертиз № СЕ-19/108-24/17090-IT від 17.09.2024, вартість якої складає 4543,68 грн та № СЕ-19/108-24/20567-IT від 29.10.2024, вартість якої складає 4775,40 грн., витрати підтверджуються відповідними довідками наданими прокурором до суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти стягнення з нього зазначених витрат.

На підставі ст.46 КК України, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. ст. 286, 288, 314, 372, 376 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання потерпілої ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_6 .

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001746 від 26.08.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,- закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Скасувати арешт на автомобіль «Daewoo MATIZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2024 по справі № 334/6923/24.

Після набрання ухвалою законної сили речовий доказ - автомобіль «Daewoo MATIZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , та знаходяться на зберіганні на території спеціального майданчика ГУНП в Запорізькій області - повернути власнику ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз у сумі 9 319 грн 08 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд міста Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 06.01.2025 о 16-00 год.

Суддя: ОСОБА_1