Справа №949/1021/24
Провадження №1-кп/949/159/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000048 від 29 квітня 2024 року та №0000160 від 21 грудня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, з середньою освітою, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального Кодексу України,

В С ТА Н О В И В:

28 квітня 2024 року, близько 18-00 години точний час досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_5 , з мотивів особистих неприязних відносин та з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, бажаючи їх настання, взявши до рук дерев`яну палицю довжиною 1 м, умисно спричинив один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 . Після чого, обравши вказану палицю знаряддям вчинення даного правопорушення, продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу та мети, умисно наніс нею не менше чотирьох ударів в область голови, грудної клітки, ліктевих суглобів ОСОБА_5 , в результаті чого, останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця та садна лівої лобової ділянки, забою м`яких тканин та синця перенісся, спинки носа з синцями-напливниками підочних ділянок, синця передньої поверхні грудної клітки зліва (в межах 5-6 ребер по середнє-ключичній лінії), дрібних смугастих осаднень розгинальних поверхонь обох ліктевих суглобів, із розповсюдженням на задні поверхні верхніх третин обох передпліч, які згідно висновку судово-медичної експертизи №113 від 28 травня 2024 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Окрім того, 20 грудня 2024 року, близько 16-00 години, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись біля магазину «Продукти» по вулиці Миру, в с. Переброди Сарненського району Рівненської області, в ході попереднього конфлікту з ОСОБА_6 , з мотивів особистих неприязних відносин та з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, бажаючи їх настання, умисно штовхнув обома руками в груди ОСОБА_6 , після чого продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу та мети, умисно наніс не менше двох ударів ногою в область обличчя ОСОБА_6 , в результаті чого, останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця повік лівого ока, забою м`яких тканин та осаднення лівої щоки, які в сукупності згідно з висновком судово-медичної експертизи №305 від 25 грудня 2024 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним в ході судового розгляду, в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнав повністю та надав суду показання, що дійсно 28 квітня 2024 року у нього із ОСОБА_5 виник конфлікт, під час якого він наносив удари ОСОБА_4 при зазначених в обвинувальному акті обставинах. Окрім того, 20 грудня 2024 року у нього виник конфлікт із ОСОБА_6 , якого він штовхнув, а потім наніс декілька ударів ногою в ділянку обличчя. Вказав, що зробив для себе належні висновки. При обранні міри покарання погодився з думкою прокурора. Цивільний позов визнає частково у розмірі 2000,00 грн.

Від потерпілого ОСОБА_5 надійшла заява, у якій просить розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України без його участі. Відносно міри покарання покладається на розсуд суду.

Від представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 надійшла заява про проведення судового засідання по кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України без його та потерпілого участі. Цивільний позов просить задоволити.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4

Судом зроблений висновок про те, що вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведено повністю, а тому суд кваліфікує його дії: за ч.1 ст.125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, згідно ст.12 КК України класифікується, як кримінальний проступок.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше не судимий (а.п.24), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.п.26), за місцем проживання характеризується задовільно (а.п.22).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 визначених ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Тому визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставини. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачений повністю визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та надав показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, думку прокурора та потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні та вважає необхідним й достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та відповідатиме особі ОСОБА_4 .

Крім того, у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 15000,00 грн. майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обвинувачений під час судового розгляду вказав, що цивільний позов визнає частково в розмірі 2000,00 грн.

Згідно ч.ч.1, 5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до долучених до позовної заяви копії виписки № 6739 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 17 січня 2025 року, ОСОБА_6 , у зв`язку із отриманою 20 грудня 2024 року травмою, перебував на стаціонарному лікуванні загального напрямку (а.с.35-36). Зазначене також підтверджується копією довідки №46 про тимчасову непрацездатність (а.с.37) та фототаблицями обличчя потерпілого (а.с.38).

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, на що вказує й постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Завдану моральну шкоду потерпілий оцінює у розмірі 15000,00 грн., яку він обгрунтовує емоційними та душевними стражданнями, а також присутністю травмуючого фактору, які він пережив.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами та доповненнями, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розглядаючи позов про відшкодування такої шкоди, суд повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, яким є ступінь вини заподіювача, яких саме моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Варто також зазначити, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру, проте потерпілий ОСОБА_6 внаслідок кримінального правопорушення та отриманих тілесних ушкоджень, зазнав моральної шкоди, яка виразилась в емоційних та душевних стражданнях, а також травмуючого фактору, які він пережив.

Тому враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_4 і шкодою, заподіяною позивачу та наявністю вини обвинуваченого у заподіянні цієї шкоди, характер немайнових втрат, які поніс позивач, а також враховуючи вищенаведені норми та вимоги розумності, виваженості, справедливості та аналізуючи обставини справи, майновий стан обвинуваченого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають частковому задоволенню в розмірі 6000,00 грн.

Майнова шкода не відшкодована.

Процесуальних витрат на залучення експертів немає.

Речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого в ході судового розгляду не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального Кодексу України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 6000,00 грн. (шість тисяч) гривень майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1