УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000152, за апеляційними скаргами прокурора Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , на вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 2 серпня 2024 року, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Врадіївка, Врадіївського району Миколаївської області, громадянки України, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , маючої дітей, 2006 року народження, 2018 року народження, не працюючої, будучи в незареєстрованому шлюбі, раніше не судимої,

-обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.1,2 ст.190 КК України,-

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

обвинувачена ОСОБА_7

захисник ОСОБА_9

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 190 КК України - у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 гривень змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло призначення покарання більш суворого ніж передбачене санкцією статті на момент вчинення кримінального правопорушення, визначивши покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. Визнати ОСОБА_7 засудженою за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 1 рік. В іншій частині вирок залишити без змін. У ході апеляційного перегляду повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить вирок суду скасувати. Ухвалити новий вирок, яким виправдати її та кримінальне провадження закрити.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_7 , визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, та призначено їй покарання: за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень; за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Цивільний позов Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Первомайської районної військової адміністрації до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення, - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Управління соціального захисту населення Первомайської районної військової адміністрації майнову шкоду в розмірі 176 315.12 грн.. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій обвинуваченої та доведеності її вини, вважає зазначений вирок суду в частині призначення покарання за ч. 1 ст. 190 КК України незаконним та таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, застосування закону, який не підлягав застосуванню та незастосування судом закону який підлягав застосуванню. Зауважує, що із вказаного судового рішення вбачається, що кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України вчинено обвинуваченою 17.09.2019. Станом на момент вчинення кримінального правопорушення санкція частини першої ст. 190 КК України передбачала покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадські роботи на строк до двохсот сорока годин, виправні роботи на строк до двох років, обмеження волі на строк до трьох років.

Законом України №2617-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набув чинності 01.07.2020р., внесено зміни, відповідно до яких у санкції ч.1 ст.190 КК України передбачено покарання у виді штрафу у розмірі від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також альтернативні покарання: громадські роботи на строк від двохсот до двохсот сорока годин, виправні роботи на строк до двох років обмеження волі на строк до трьох років. Тобто, на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України 17.09.2019р. кримінальним кодексом передбачалось більш м`яке покарання у виді штрафу. Вважає, що призначене судом покарання за ч.1 ст.190 КК України суперечить положенням ст.5 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачена з оскаржуваним рішенням суду не згодна, вважає його незаконним, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку допустив однобічність та неповноту судового слідства, порушення кримінально - процесуального закону та норм матеріального права, а тому його висновки не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття неправомірного рішення, яке підлягає скасуванню та прийняттю нового рішення. Стверджує, що суд та сторона обвинувачення не дотримались вимог Закону і свої висновки про вчинення нею злочину зробили на підставі припущень, так як жодного доказу її винуватості в судовому засіданні досліджено не було.

Звертає увагу, що обвинувачення ґрунтується фактично на показах уповноваженої особи УСЗН - свідка ОСОБА_10 , яка надала суду свою версію подій, однак при цьому не вказала, яку норму матеріального закону обвинувачена порушила , та за яку наступає кримінальна відповідальність. Зауважує, що свідок в своїх показах неодноразово зазначала, що під час оформлення державної допомоги враховуються доходи «сім`ї», однак що таке «сім`я» свідок дала суду своє розуміння, однак що таке «сім`я» в розумінні Закону про надання державної допомоги малозабезпеченим сім`ям, не зазначала. Пояснює, що в судових засіданнях під час розгляду обвинувачена та її захисник неодноразово заявляли про те, що ОСОБА_7 з 06 травня 2008 року розірвала шлюб зі своїм чоловіком ОСОБА_11 і про те, що шлюб між нею та ОСОБА_11 був розірваний, вона повідомила уповноважену особу УСЗН під час оформлення державної допомоги та надала копію свідоцтва про розірвання шлюбу. Копія свідоцтва про розірвання шлюбу міститься в особовій справі УПСЗН та матеріалах судової справи, проте суд проігнорував цю обставину, та не надав їй належну оцінку.

Вважає, що в свою чергу УПСЗ не дотримався законних вимог, так як зобов`язаний був обстежити умови проживання особи, які передбачені Законом чого зроблено цим органом не було, тому вирок суду ухвалений на припущеннях, жодного належного та допустимого доказу того що обвинувачена та її колишній чоловік мають взаємні прав та обов`язки та пов`язані спільним побутом, обвинувачення не надало.

На думку обвинуваченої, так як вона не має доходів, не перебуває в шлюбі, мала на утриманні двох дітей тому мала право на звернення для отримання «державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» іншого в судді не доведено.

Крім того, звертає увагу на те, що державна допомога призначалась кожних півроку з 2019 року по 29 липня 2022 року і за весь цей час жодної перевірки не проводилось, а вимоги щодо повернення коштів пред`явленні в 2022 році, на її адресу жодної вимоги про повернення коштів не пред`являлося (не надходило) в т.ч. і лист Первомайської районної військової адміністрації від 09.08.2022р. № 4-03-7/995 Письмових підтверджень (квитанцій про відправку, повідомлень про вручення) потерпілими не надано.

Зауважує, що обвинувачення не надало належних та допустимих доказів того, що обвинувачена спотворила декларацію про доходи, так як ніби то знала про рухоме та нерухоме майно свого колишнього чоловіка . Суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що вона ніякого відношення до майна колишнього чоловіка не має. Крім того, фактом відсутності умислу та злочинних дій, на думку обвинуваченої, є відмова сторони обвинувачення від допиту свідків та відмова від обвинувачення за ст. 358 КК України. Тобто, сторона обвинувачення визнає, що декларація про доходи не є офіційним документом за правильність складення якого обвинувачена ОСОБА_7 несе відповідальність. Вказує, що суд безпідставно не врахував свідчення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які спростували факт спільного проживання Трандаширів.

Разом з тим, зауважує, що судом було порушено її право на захист. Пояснює, що суд не звернув увагу, що під час досудового слідства обвинувачення її допитало як свідка, а лише після цього, обвинуваченій була пред`явлена підозра. Крім того, обвинувачена не одноразово заявляла в суді, що її не було ознайомлено з підставами порушення кримінального провадження. Стверджує, що при розгляді справи в судді першої інстанції відбулось 12 судових засідань, на яких її адвокат була присутня лише 9 разів, в інших судових засіданнях вона участі не приймала, про причину неявки до суду обвинувачену та суд не повідомила. 14.05.2024 року судове засідання відбулось без захисника, 01.08.2024 року захисник в судове засідання не з`явився, обвинуваченій не було роз`яснення її право, на заміну захисника. Захисник був відсутній і 02.08.2024 року.

Крім того, обвинувачена пояснює, що 14.05.2024 року суд за її відсутності продовжив розгляд справи та долучив до матеріалів справи постанову про заміну групи прокурорів у кримінальному провадженні, чим грубо порушив її право на захист, так як з цією постановою її ніхто не ознайомив, а тому ОСОБА_7 немала можливості заявити свої заперечення та відвід прокурору. На думку обвинуваченої, суд ставився до неї упереджено, а саме притягнув до адміністративної відповідальності за неповагу до суду, чим порушив її право на захист.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 17 вересня 2019 року в обвинуваченої ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами Управління соціального захисту населення Врадіївської районної державної адміністрації у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, передбаченої: Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року, Постановою Кабінету Міністрів України №250 від 24 лютого 2003 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги малозабезпеченим сім`ям".

Реалізуючи свій злочинний умисел, 17 вересня 2019 року, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні Управління соціального захисту населення Врадіївської районної державної адміністрації, що розташоване за адресою: вул. Героїв Врадіївщини,118 смт. Врадіївка Первомайського району Миколаївська область при заповнені "Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги", зазначила у розділі І "Загальні відомості" члена сім`ї чоловіка ОСОБА_11 , власноручно внесла завідомо недостовірні відомості до вказаного документу у розділі ІII "Відомості про житлові приміщення, що перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)", зазначивши про наявність житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , не вказавши наявність у власності ОСОБА_11 з 29 липня 2013 року житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та транспортних засобів, а саме: автомобіля марки "Opel Movana", 2006 року випуску (зареєстрований 14 листопада 2017 року), вартість якого складає 40500 грн., причіпа марки «Сантей» 750-231, 2013 року випуску (зареєстрований 06 грудня 2017 року), вартість якого складає 25434 грн., автомобіля марки "Ford Transit", 1996 року випуску, (зареєстрований 27 червня 2018 року), вартість якого складає 77830 грн., автомобіля марки "Renault Master", 2016 року випуску (зареєстрований 07 серпня 2019 року), вартість якого складає 126000 грн.. На підставі поданих ОСОБА_7 завідомо неправдивих відомостей, які впливають на визначення державної допомоги, уповноваженою особою Управління соціального захисту населення Врадіївської районної державної адміністрації, що перебувала в омані від поданої ОСОБА_7 недостовірної інформації, прийнято рішення про призначення обвинуваченій державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Обвинуваченій була призначена державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім`ї з вересня 2019 року по листопад 2020 року в сумі 3577,11 грн. щомісячно, а з грудня 2019 року по лютий 2020 року в сумі 3839, 36 грн. щомісячно. Відповідно ОСОБА_7 було виплачено за вказаний період з 01 вересня 2019 року по 29 лютого 2020 кошти на загальну суму 22 249,41 грн., які вона отримала на особистий рахунок в акціонерному товаристві комерційний банк "Приватбанк" та використала на власний розсуд. Обвинувачена умисно приховала інформацію про наявність у ОСОБА_11 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (придбаного 29 липня 2013 року), та транспортних засобів, а саме: автомобіля марки Opel Movana, 2006 року випуску (зареєстрований 14 листопада 2017 року), причіп марки "Сантей" 750-231, 2013 року випуску (зареєстрований 06 грудня 2017 року), автомобіля марки "Ford Transit", 1996 року випуску, (зареєстрований 27 червня 2018 року), автомобіля марки "Renault Master", 2016 року випуску (зареєстрований 07 серпня 2019 року), адже дані відомості вплинули на рішення щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Таким чином, у період часу з 01 вересня 2019 року по 29 лютого 2020 року обвинувачена, шляхом обману незаконно заволоділа державними грошовими коштами, розпорядником яких є Управління соціального захисту населення Первомайської військової адміністрації Миколаївської області, на загальну суму 22 249, 41 грн., якими вона розпорядилася на власний розсуд.

Крім того, 17 березня 2020 року у ОСОБА_7 , виник протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами Управління соціального захисту населення Врадіївської районної державної адміністрації у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, передбаченої: Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року, Постановою Кабінету Міністрів України №250 від 24 лютого 2003 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги малозабезпеченим сім`ям".

Реалізуючи свій злочинний умисел, 17 березня 2020 року, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні Управління соціального захисту населення Врадіївської районної державної адміністрації, що розташоване за адресою: вул. Героїв Врадіївщини,118 смт. Врадіївка Первомайського району Миколаївська області, при заповнені "Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги", зазначила у розділі І "Загальні відомості" члена сім`ї чоловіка ОСОБА_11 , власноручно внесла завідомо недостовірні відомості до вказаного документу у розділі ІІ "Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей) за період з 01 січня 2019 року - 29 лютого 2020 року", не зазначила інформацію про дохід, отриманий від продажу ОСОБА_11 27 грудня 2019 року автомобіля марки "Ford Transit", вартістю 75000 грн.

Також, обвинувачена власноручно внесла завідомо недостовірні відомості до вказаного документу у розділі ІII "Відомості про житлові приміщення, що перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)", зазначивши про наявність житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , не вказавши наявність у власності ОСОБА_11 житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , вартість якого складає 20 418 грн. (придбаний 29 липня 2013 року), квартири, за адресою АДРЕСА_4 , вартість якої складає 427 056 грн. (придбана 08 жовтня 2019 року), та транспортних засобів, а саме: автомобіля марки "Opel Movana", 2006 року випуску (зареєстрований 14 листопада 2017 року), вартість якого складає 40500 грн., причіп марки "Сантей" 750-231, 2013 року випуску (зареєстрований 06 грудня 2017 року), вартість якого складає 25434 грн., автомобіля марки "Renault Master", 2016 року випуску (зареєстрований 07 серпня 2019 року), вартість якого складає 126 000 грн. На підставі поданих обвинуваченою завідомо неправдивих відомостей, які впливають на визначення державних допомог, уповноваженою особою Управління соціального захисту населення Врадіївської районної державної адміністрації, що перебувала в омані від поданої ОСОБА_7 недостовірної інформації, прийнято рішення про призначення останній державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. ОСОБА_7 була призначена державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім`ї з березня 2020 року по червень 2020 року в сумі 3783, 07 грн. щомісячно, а з липня 2020 року по серпень 2020 року в сумі 4823,72 грн. щомісячно. Відповідно обвинуваченій було виплачено за вказаний період з 01 березня 2020 року по 31 серпня 2020 рік кошти на загальну суму 24 779,72 грн., які вона отримала на особистий рахунок в акціонерному товаристві комерційний банк "Приватбанк" та використала на власний розсуд. ОСОБА_7 , умисно, приховала інформацію про наявність у ОСОБА_11 доходу від продажу автомобіля марки "Ford Transit", вартістю 75000 грн., наявності у власності ОСОБА_11 житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_3 (придбаний 29 липня 2013 року), квартири, за адресою АДРЕСА_4 , вартість якої складає 427 056 грн. (придбана 08 жовтня 2019 року) та транспортних засобів, а саме: автомобіля марки "Opel Movana", 2006 року випуску (зареєстрований 14 листопада 2017 року), причіп марки "Сантей" 750-231, 2013 року випуску (зареєстрований 06 грудня 2017 року), автомобіля марки "Renault Master", 2016 року випуску (зареєстрований 07 серпня 2019 року), адже дані відомості вплинули на рішення щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Таким чином, у період часу з 01 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року ОСОБА_7 , шляхом обману незаконно заволоділа державними грошовими коштами, розпорядником яких є Управління соціального захисту населення Первомайської військової адміністрації Миколаївської області, на загальну суму 24 779,72 грн., якими вона розпорядилася на власний розсуд.

Крім того, 10 вересня 2020 року у ОСОБА_7 , виник протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами Управління соціального захисту населення Врадіївської районної державної адміністрації у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, передбаченої: Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року, Постановою Кабінету Міністрів України №250 від 24 лютого 2003 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги малозабезпеченим сім`ям".

Реалізуючи свій злочинний умисел, 10 вересня 2020 року, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні Управління соціального захисту населення Врадіївської районної державної адміністрації, що розташоване за адресою: вул. Героїв Врадіївщини,118 смт. Врадіївка Первомайського району Миколаївської області, при заповнені "Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги", зазначила у розділі І "Загальні відомості" члена сім`ї - чоловіка ОСОБА_11 , власноручно внесла завідомо недостовірні відомості до вказаного документу у розділі ІII "Відомості про житлові приміщення, що перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)", зазначивши про наявність житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , не вказавши наявність у власності ОСОБА_11 житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , вартість якого складає 20 418 грн. (придбаний 29 листопада 2013 року), квартири, за адресою АДРЕСА_4 , вартість якої складає 427 056 грн. (придбана 08 жовтня 2019 року), та транспортних засобів, а саме: автомобіля марки "Opel Movana", 2006 року випуску (зареєстрований 14 листопада 2017 року), вартість якого складає 40500 грн., причіп марки "Сантей" 750-231, 2013 року випуску (зареєстрований 06 грудня 2017 року), вартість якого складає 25434 грн., автомобіля марки "Renault Master", 2016 року випуску (зареєстрований 07 серпня 2019 року), вартість якого складає 126000 грн. На підставі поданих обвинуваченою завідомо неправдивих відомостей, які впливають на визначення державних допомог, уповноваженою особою Управління соціального захисту населення Врадіївської районної державної адміністрації, що перебувала в омані від поданої ОСОБА_7 недостовірної інформації, прийнято рішення про призначення останній державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Обвинуваченій була призначена державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім`ї з вересня 2020 року по листопад 2020 року в сумі 4798, 02 грн. щомісячно, за грудень 2020 року в сумі 5053,97 грн., а з січня 2021 року по лютий 2021 року в сумі 5280,97 грн. щомісячно. Відповідно ОСОБА_7 було виплачено за вказаний період з 01 вересня 2020 року по 28 лютого 2021року кошти на загальну суму 30 009,97 грн., які вона отримала на особистий рахунок в акціонерному товаристві комерційний банк "Приватбанк" та використала на власний розсуд. ОСОБА_7 , умисно, приховала інформацію про те, що у власності ОСОБА_11 знаходиться житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_3 (придбаний 29 липня 2013 року), квартира, за адресою АДРЕСА_4 , вартість якої склала 427 056 грн. (придбана 08 жовтня 2019), та транспортні засоби, а саме: автомобіля марки "Opel Movana", 2006 року випуску (зареєстрований 14 листопада 2017 року), причіп марки "Сантей"750-231, 2013 року випуску (зареєстрований 06 грудня 2017 року), автомобіля марки "Renault Master", 2016 року випуску (зареєстрований 07 серпня 2019 року), дані відомості вплинули на рішення щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Таким чином, у період часу з 01 вересня 2020 року по 28 лютого 2021 року обвинувачена, шляхом обману незаконно заволоділа державними грошовими коштами, розпорядником яких є Управління соціального захисту населення Первомайської військової адміністрації Миколаївської області, на загальну суму 30 009, 97 грн., якими вона розпорядилася на власний розсуд.

Крім того, 11 березня 2021 року у ОСОБА_7 , виник протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами Управління соціального захисту населення Врадіївської районної державної адміністрації у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, передбаченої: Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року, Постановою Кабінету Міністрів України №250 від 24 лютого 2003 року "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги малозабезпеченим сім`ям".

Реалізуючи свій злочинний умисел, 11 березня 2021 року, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні Управління соціального захисту населення Врадіївської районної державної адміністрації, що розташоване за адресою: вул. Героїв Врадіївщини,118 смт. Врадіївка Первомайського району Миколаївської області, при заповнені "Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги" у розділі ІII "Відомості про житлові приміщення, що перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)", зазначила у розділі І "Загальні відомості" члена сім`ї - чоловіка ОСОБА_11 , власноручно внесла завідомо недостовірні відомості до вказаного документу у розділі ІII "Відомості про житлові приміщення, що перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)", зазначивши про наявність житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , не вказавши наявність у власності ОСОБА_11 житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , вартість якого складає 20 418 грн. (придбаний 29 листопада 2013 року), квартири, за адресою АДРЕСА_4 , вартість якої складає 427 056 грн. (придбана 08 жовтня 2019 року), наявність у власності ОСОБА_7 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (дарований 12 листопада 2020), а також наявність у власності ОСОБА_11 транспортних засобів, а саме: автомобіля марки "Opel Movana", 2006 року випуску (зареєстрований 14 листопада 2017 року), вартість якого складає 40500 грн., причіп марки "Сантей" 750-231, 2013 року випуску (зареєстрований 06 грудня 2017 року), вартість якого складає 25434 грн., автомобіля марки "Renault Master", 2016 року випуску (зареєстрований 07 серпня 2019 року), вартість якого складає 126 000 грн., автомобіль марки "Богдан" 211140, 2013 року випуску (зареєстрований 22 грудня 2021 року), вартість якого складає 2000 гривень. На підставі поданих обвинуваченою завідомо неправдивих відомостей, які впливають на визначення державних допомог, уповноваженою особою Управління соціального захисту населення Врадіївської районної державної адміністрації, що перебувала в омані від поданої ОСОБА_7 недостовірної інформації, прийнято рішення про призначення останній державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Обвинуваченій ОСОБА_7 була призначена державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім`ї з березня 2021 року по червень 2021року в сумі 5214,30 грн. щомісячно, а з липня 2021 року по серпень 2021 року в сумі 5606, 55 грн. щомісячно. Відповідно обвинуваченій було виплачено за вказаний період з 01 березня 2021 року по 31 серпня 2021 року кошти на загальну суму 32 070,3 грн., які вона отримала на особистий рахунок в акціонерному товаристві комерційний банк "Приватбанк" та використала на власний розсуд. Обвинувачена умисно приховала інформацію про те, що у власності ОСОБА_11 знаходиться житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_3 , вартість якого складає 20 418 грн. (придбаний 29 листопада 2013 року) квартира, за адресою АДРЕСА_4 , вартість якої складає 427 056 грн. (придбана 08 жовтня 2019 року), наявність у власності ОСОБА_7 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (дарований 12 листопада 2020 року), а також наявність у власності ОСОБА_11 транспортних засобів, а саме: автомобіля марки "Opel Movana", 2006 року випуску (зареєстрований 14 листопада 2017 року), причіп марки "Сантей" 750-231, 2013 року випуску (зареєстрований 06 грудня 2017 року), автомобіля марки "Renault Master", 2016 року випуску (зареєстрований 07 серпня 2019 року), автомобіль марки "Богдан" 211140, 2013 року випуску (зареєстрований 22 грудня 2021 року), вартість якого складає 2000 грн., адже дані відомості вплинули на рішення щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Таким чином, у період часу з 01 березня 2021 року по 31 серпня 2021 року обвинувачена, шляхом обману незаконно заволоділа державними грошовими коштами, розпорядником яких є Управління соціального захисту населення Первомайської військової адміністрації Миколаївської області, на загальну суму 32 070,3 грн., якими вона розпорядилася на власний розсуд.

Крім того, 13 вересня 2021 року, у ОСОБА_7 повторно виник протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами Управління соціального захисту населення Врадіївської районної державної адміністрації у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, передбаченої: Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року, Постановою Кабінету Міністрів України №250 від 24 лютого 2003 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги малозабезпеченим сім`ям".

Реалізуючи свій злочинний умисел, 13 вересня 2021 року, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні Управління соціального захисту населення Врадіївської районної державної адміністрації, що розташоване за адресою: вул. Героїв Врадіївщини,118 смт. Врадіївка Первомайського району Миколаївської області, при заповнені "Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги", зазначила у розділі І "Загальні відомості" члена сім`ї - співмешканця ОСОБА_11 , власноручно внесла завідомо недостовірні відомості до вказаного документу у розділі ІII "Відомості про житлові приміщення, що перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)", зазначивши про наявність житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , не вказавши наявність у власності ОСОБА_11 житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_3 (придбаний 29 листопада 2013 року), квартири, за адресою АДРЕСА_4 , вартість якої складає 427 056 грн. (придбана 08 жовтня 2019 року), наявність у власності ОСОБА_7 житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1 (дарований 12 листопада 2020 року), а також наявності у власності ОСОБА_11 транспортних засобів, а саме: автомобіля марки "Opel Movana", 2006 року випуску (зареєстрований 14 листопада 2017 року), вартість якого складає 40500 грн., причіп марки "Сантей" 750-231, 2013 року випуску (зареєстрований 06 грудня 2017 року), вартість якого складає 25434 грн., автомобіля марки "Renault Master", 2016 року випуску (зареєстрований 07 серпня 2019 року), вартість якого складає 126000 грн., автомобіль марки "Богдан" 211140, 2013 року випуску (зареєстрований 22 грудня 2021), вартість якого складає 2000 грн.. На підставі поданих ОСОБА_7 завідомо неправдивих відомостей, які впливають на визначення державних допомог, уповноваженою особою Управління соціального захисту населення Врадіївської районної державної адміністрації, що перебувала в омані від поданої ОСОБА_7 недостовірної інформації, прийнято рішення про призначення останній державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Обвинуваченій ОСОБА_7 була призначена державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім`ї з вересня 2021 року по листопад 2021 року в сумі 5683, 22 грн. щомісячно, за грудень 2021 грн. 6052, 42 грн., а з січня 2022 року по липень 2022 року в сумі 6300, 52 грн. щомісячно. Відповідно обвинуваченій було виплачено за вказаний період з 01 вересня 2021 року по 28 лютого 2022 року кошти на загальну суму 67 205, 72 грн, які вона отримала на особистий рахунок в акціонерному товаристві комерційний банк "Приватбанк" та використала на власний розсуд. ОСОБА_7 умисно приховала інформацію про наявність у ОСОБА_11 житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_3 (придбаний 29 липня 2013 року) квартири, за адресою АДРЕСА_4 , вартість якої склала 427 056 грн. (придбана 08 жовтня 2019 року) наявність у власності ОСОБА_7 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (дарований 12 листопада 2020 року), а також наявності у власності ОСОБА_11 транспортних засобів, а саме: автомобіля марки "Opel Movana", 2006 року випуску (зареєстрований 14 листопада 2017 року), причіп марки "Сантей" 750-231, 2013 року випуску (зареєстрований 06 грудня 2017 року), автомобіля марки "Renault Master", 2016 року випуску (зареєстрований 07 серпня 2019 року), автомобіль марки "Богдан" 211140, 2013 року випуску (зареєстрований 22 грудня 2021 року), вартість якого складає 2000 грн., адже дані відомості вплинули на рішення щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

У період часу з 01 вересня 2021 року по 29 липня 2022 року ОСОБА_7 , шляхом обману незаконно заволоділа державними грошовими коштами, розпорядником яких є Управління соціального захисту населення Первомайської військової адміністрації Миколаївської області, на загальну суму 67 205, 72 грн., якими вона розпорядилася на власний розсуд.

Таким чином, за період 17 вересня 2019 року по 29 липня 2022 року, на підставі вище вказаних заяв, що містили недостовірну інформацію, ОСОБА_7 було призначено та виплачено з державного бюджету грошові кошти на загальну суму 176315.12 грн .

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), та за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та обвинуваченої на підтримку доводів своїх апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені докази, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 повно всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини кримінального провадження, дав належну оцінку доказам з точки зору їх допустимості, достовірності і належності, а сукупності досліджених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, свої висновки суд належним чином вмотивував.

Дослідивши всі фактичні обставини та перевіривши їх доказами, суд дійшов вірного висновку про те, що в діях обвинуваченої ОСОБА_7 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.190 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачена вказує, що ні досудове слідство, ні суд першої інстанції, ні сторона обвинувачення не навели належних та допустимих доказів її винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а суд першої інстанції ухвалив рішення на припущеннях.

Однак, такі доводи обвинуваченої є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 КК України, шахрайством визначається заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Принциповим у цьому питанні є встановлення і доведення поза розумним сумнівом, що особа, умисно, з корисливих мотивів заволодіваючи чужим майном або набуваючи права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, зокрема й беручи на себе при цьому певні зобов`язання, одразу не мала наміру їх виконувати, використовуючи певні правовідносини як спосіб реалізації умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою. Висновок про це може бути зроблений, в тому числі й виходячи з? сукупності фактичних дій такої особи.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 березня 2021 року (справа № 127/11849/15-к; провадження № 51-930км19).

Судом першої інстанції були досліджені: заява начальника УСЗН Первомайської РВА від 17 серпня 2022 року до ВП №2 Первомайського РВП ГУНП у Миколаївській області про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , яка при зверненні до управління 17 вересня 2019 року, 17 березня 2020 року, 10 вересня 2020 року, 11 березня 2021 року, 13 вересня 2021 року із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям приховала наявність у її співмешканця - батька двох спільних дітей транспортних засобів, внаслідок чого отримала кошти по державній соціальній допомозі малозабезпеченим сім"ям в сумі 176315.12 грн.. ОСОБА_7 відмовляється повертати кошти до бюджету (том 1 а.п.135); заява №1037 про призначення усіх видів соціальної допомоги, з якою зверталася ОСОБА_7 до УСЗН 17 вересня 2019 року, в якій зазначено паспортні дані заявниці ОСОБА_7 , вид допомоги, та особистий підпис заявниці (том 1 а.п.137-138); декларація про доходи та майновий стан, подана ОСОБА_7 як особою, яка звернулася за призначенням соціальної допомоги, з особистим підписом заявниці. Відповідно до Декларації у розділі І "Загальні відомості", 17 вересня 2019 року ОСОБА_7 зазначено члена сім`ї - чоловік ОСОБА_11 , у розділі ІІ "Доходи членів сім"ї" зазначено ОСОБА_11 отримав пенсію у сумі 11157.76 грн.. В розділі ІV "Відомості про транспортні засоби" будь-які відомості не відображені (том.1 а.с.139-140); довідка про склад сім"ї, або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, виданою Врадіївською селищною радою 17 вересня 2019 року №456, відповідно до якої за адресою АДРЕСА_2 до складу сім"ї входять заявниця - ОСОБА_7 , 1986 року народження, ОСОБА_11 , 1979 року народження, чоловік, ОСОБА_14 , 2006 року народження, син, ОСОБА_14 , 2018 року народження, дочка (том.1 а.с.141); рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім"ї - представник сім ОСОБА_15 - за період з 01 вересня 2019 року по 29 лютого 2020 року, розпорядженням про перерахунок державної соціальної допомоги ОСОБА_7 , відповідно до якого підтверджується, що допомога призначалась сім"ї, яка складається з 4 членів, за період з вересня 2019 року по листопад 2020 року в сумі 3577,11 грн. щомісячно, а з грудня 2019 року по лютий 2020 року в сумі 3839, 36 грн. щомісячно (том.1 а.с.142); рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім"ї - розпорядженням про перерахунок державної соціальної допомоги ОСОБА_7 , відповідно до якого підтверджується, що допомога призначалась сім"ї, яка складається з 4 членів, з вересня 2021 року по листопад 2021 року в сумі 5683, 22 грн. щомісячно, за грудень 2021 грн. 6052, 42 грн., а з січня 2022 року по липень 2022 року в сумі 6300, 52 грн. щомісячно (том 1 а.с.165); акт головного державного соціального інспектора №6 від 27 липня 2022 року по результатах перевірки особової справи №603769 - ОСОБА_7 .. Встановлено, що було з`ясовано, що спімешканець ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , має у власності 3 автомобілі, з дати випуску яких минуло менше 15-ти років, також 07 серпня 2019 року ним було здійснено покупку авто, вартість якого складає 126 000 грн. (том 1 а.с.175); дані Територіального сервісного центру МВС№4842 від 21 липня 2022 року №31/406-14-2-2022 з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, які перебувають у власності ОСОБА_11 , які підтверджують про наявність у останнього транспортних засобів з 2017 року(том 1 а.с.176); дані Територіального сервісного центру МВС№4842 від 23 серпня 2022 року №31/504-14-2-2022 з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, які перебувають у власності ОСОБА_11 , які підтверджують про наявність у останнього транспортних засобів з 2017 року (том 1 а.с.187) та інші письмові докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст. 190 КК України.

Допитана судом першої інстанції представник потерпілого ОСОБА_16 , підтримала вимоги цивільного позову, пред`явленого до обвинуваченої. Підтвердила, що обвинувачена ОСОБА_7 , починаючи з вересня місяця 2019 року зверталася до УСЗН Врадіїївської РДА з заявами для отримання державної допомоги, при заповненні Декларації про доходи та майновий стан як особа, яка бажає отримати соціальну допомогу, щопівроку вносила недостовірні відомості до вказаного документу. А саме, в розділі про члена сім"ї - відображала, що до складу її сім"ї входить чоловік - ОСОБА_11 , при цьому не вносила інформацію про те, що у власності ОСОБА_11 з 29 липня 2013 року є житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_3 . Обвинуваченою також була прихована інформація про наявність у ОСОБА_11 транспортних засобів, а саме: автомобіля марки "Opel Movana", 2006 року випуску (зареєстрований 14 листопада 2017 року), причепу марки «Сантей» 750-231, 2013 року випуску (зареєстрований 06 грудня 2017 року), автомобіля марки "Ford Transit" 1996 року випуску, (зареєстрований 27 червня 2018 року), автомобіля марки "Renault Master", 2016 року випуску (зареєстрований 07 серпня 2019 року). Рішення про призначення обвинуваченій державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям було прийнято на підставі поданих ОСОБА_7 завідомо неправдивих відомостей. Аналогічне мало місце при зверненні ОСОБА_7 17 березня 2020 року, і 10 вересня 2020 року, і 11 березня 2021 року, і 13 вересня 2021 року. Представник УСЗН наголошувала, що ОСОБА_7 при зверненні для отримання державної допомоги відповідні Декларації заповнювала особисто, власноручно. При цьому дані по ОСОБА_11 заповнювала як за чоловіка, а потім як за співмешканця. Жодного разу примусу відносно неї ніхто не чинив. Державна допомога призначалась на підставі даних, які подавала ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_17 , допитана судом першої інстанції підтвердила, що працює головним спеціалістом УСЗН Первомайської ВДА. В липні 2022 року до УСЗН надійшла інформація за результатами здійснення верифікації та моніторингу державних виплат, згідно якої стало відомо, що ОСОБА_7 подавала недостовірну інформацію щодо майнового стану членів родини, яких зазначала в поданій Декларації. В результаті чого ОСОБА_7 отримувала державну соціальну допомогу як малозабезпечена сім"я. Їй було запропоновано повернути державні кошти, проте остання категорично відмовилась.

Свідок ОСОБА_18 , суду показала, що працює головним спеціалістом УСЗН Врадіївської ОТГ. Обвинувачена ОСОБА_7 особисто зверталась до УСЗН з заявами про призначення державної допомоги, власноручно заповнювала необхідні документи. Особисто подавала документи, які містили інформацію про ОСОБА_11 як про члена її сім"ї, першочергово вона його вказувала як чоловіка, в подальшому як співмешканця. Тиск на обвинувачену ніхто не чинив, вона була неодноразово попереджена про необхідність подачі достовірних даних, та їй неодноразово роз`яснювалися наслідки внесення недостовірних даних.

Показання представника потерпілого та свідків узгоджується також з вищезазначеними письмовими доказами по справі, дослідженими судом першої інстанції.

Досліджені судом та наведені у вироку докази, підтверджують наявність умислу ОСОБА_7 саме на заволодіння грошовими коштами Управління соціального захисту населення Врадіївської районної державної адміністрації у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Крім того, як вбачається з довідки про склад сім"ї, або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Врадіївською селищною радою 13 вересня 2021 року №3709, за адресою вул. Лесі Українка, 18 смт. Врадіївка до складу сім`ї входять заявниця - ОСОБА_7 , 1986 року народження, ОСОБА_11 , 1979 року народження, чоловік, ОСОБА_14 , 2006 року народження, син, ОСОБА_14 , 2018 року народження, дочка (том.1 а.с.164).

В ході судового розгляду було встановлено, що будинок, в якому проживають обвинувачена ОСОБА_7 , син ОСОБА_14 , дочка ОСОБА_14 , а також ОСОБА_11 має одну ванну, одну кухонну кімнату, єдині прилади обліку. Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_7 стверджує про те, що ОСОБА_11 не є членом її сім`ї, оскільки шлюб між ними розірвано в 2008 році, проте за даними свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , в 2018 року останні, перебуваючи у статусі як колишнє подружжя, народили дитину ОСОБА_14 , батьком якої значиться ОСОБА_11 , що спростовує доводи обвинуваченої про те, що вона не проживала однією сім1єю з ОСОБА_11 (том 1 а.с.177).

Крім того, доводи обвинуваченої ОСОБА_7 , щодо відсутності у неї умислу на заволодіння чужим майном шляхом обману, спростовуються, поданими органом державного обвинувачення та дослідженими судом доказами. Відповідно до яких встановлено, що ОСОБА_19 , починаючи з 17 вересня 2019 року по 13 вересня 2021 року зверталася з письмовими заявами про отримання державної допомоги, сама ж відображала у вказаних документах про те, що ОСОБА_11 є членом сім"ї: і як чоловік, і як співмешканець.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» /рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12/ ЄСПЛ визначив, що суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Всі досліджені судом докази, отримані в установленому кримінальним процесуальним законом порядку, а тому не викликають жодних сумнівів щодо їх належності, допустимості та достовірності.

Отже, проаналізувавши вищенаведені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.190 КК України є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Не знайшли свого підтвердження і зауваження обвинуваченої ОСОБА_7 , щодо упередженого ставлення до неї судом першої інстанції, а саме через притягнення до адміністративної відповідальності за недотримання порядку у суді. Матеріали кримінального провадження не містять доказів притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності. Лише з журналу судового засідання від 05.02.2024р. вбачається що суд зробив обвинуваченій зауваження за неналежну її поведінку та попередив щодо накладення стягнення (Т.2 а.с.93).

Крім того, є безпідставними посилання обвинуваченої на порушення судом її права на захист, в зв`язку з проведенням судового засідання без участі її захисника. Дійсно, 01.08.2024р. судове засідання відбулося за відсутності захисника, але обвинувачена ОСОБА_7 заявила, що свої інтереси буде захищати сама (Т.2 а.с. 163).

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Що стосується твердження прокурора про неправильне застосування закону, який не підлягав застосування в частині призначення покарання за ч. 1 ст. 190 КК України, колегія суддів вважає їх слушними, з огляду на наступне.

Як вбачається з вироку суду, кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України ОСОБА_7 вчинила 17.09.2019р. Станом на момент вчинення кримінального правопорушення санкція частини першої ст. 190 КК України передбачала покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадські роботи на строк до двохсот сорока годин, виправні роботи на строк до двох років, обмеження волі на строк до трьох років.

Законом України №2617-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набув чинності 01.07.2020р., внесено зміни, відповідно до яких у санкції ч.1 ст.190 КК України передбачено покарання у виді штрафу у розмірі від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також альтернативні покарання: громадські роботи на строк від двохсот до двохсот сорока годин, виправні роботи на строк до двох років обмеження волі на строк до трьох років.

Тобто, на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України 17.09.2019р. кримінальним кодексом передбачалось більш м`яке покарання у виді штрафу. За такого, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.190 КК України суперечить положенням ст.5 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України апеляційний суд приходить до таких висновків.

У постанові Першої судової палати ККС у складі ВС від 15.08.2023 по справі №295/424/21 зазначено, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості кримінального правопорушення, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Суд апеляційної інстанції враховує тяжкість кримінального проступку, відомості про особу обвинуваченої, яка не працевлаштована, має малолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра КНП "Врадіївська КНП" не перебуває, за допомогою до лікаря-нарколога та лікаря психіатра не зверталася, раніше не судима та наявність обставин, які пом`якшують покарання.

Водночас, колегія суддів зауважує, що норми закону України про кримінальну відповідальність наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу буде достатнім для виправлення обвинуваченої та відповідатиме принципам індивідуалізації та справедливості покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» зверталась увага судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Судом дотримано зазначених вимог закону при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції у відповідності до положень ст. 65, 66, 67 КК України врахував, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушень за ч. 2 ст. 190 КК України яке відноситься до нетяжкого, відомості, що характеризують особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, не працевлаштована, має постійне місце проживання, в незареєстрованому шлюбі, має малолітню дитину, проживає у складі сім`ї з чоловіком ОСОБА_11 , 1979 року народження, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра КНП "Врадіївська КНП" не перебуває, за допомогою до лікаря-нарколога та лікаря психіатра не зверталася, раніше не судима. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено. За такого, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 міри покарання у виді позбавлення волі. Застосувавши положення ст.70 КК України, та остаточно призначивши обвинуваченій покарання у виді 1 року позбавлення волі, суд першої інстанції належним чином вмотивував своє рішення.

Разом з тим, згідно положенням ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в абзаці 1 пункту 3 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочину (статті 12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Враховуючи наведене, застосування закріплених у ст. 75 КК України правил допустиме за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин кримінального провадження, виправлення засудженого є можливим без ізоляції від суспільства.

Вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд апеляційної інстанції бере до уваги ступінь вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, не працевлаштована, має постійне місце проживання, в незареєстрованому шлюбі, має малолітню дитину, проживає у складі сім`ї з чоловіком ОСОБА_11 , 1979 року народження, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра КНП "Врадіївська КНП" не перебуває, за допомогою до лікаря-нарколога та лікаря психіатра не зверталася, раніше не судима. Суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, в зв`язку з чим вважає за можливе звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на неї відповідні обов`язки, визначені положеннями ч.1 ст.76 КК України.

Приймаючи таке рішення, суд апеляційної інстанції також враховує вимоги ч. 2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, виховує малолітню доньку 2018 року народження.

Про те, що ОСОБА_7 не є соціально небезпечною особою свідчить і характеристика за місцем проживання, відповідно до якої скарг та нарікань від сусідів та жителів селища на останню не надходили.

Враховуючи наведене, те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку ОСОБА_7 після вчинення кримінального правопорушення та постановлення судового рішення, те, що обвинувачена раніше не судима, до адміністративної відповідальності не притягувалась, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливо без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 р., зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги обвинуваченої та прокурора підлягають частковому задоволення, а вирок суду в частині призначення покарання зміні на підставі вимог ст.409 КПК України.

Керуючись ст.376, 405, 407, 409, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 , прокурора Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 2 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання змінити.

Визначити покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 2 ст. 190 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В інший частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді