КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/78/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

адвоката - ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16.07.2024, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоєгорівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не одруженого, працює ТОВ «АПК-Сервіс», без утриманців, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим та засуджено до покарання за: ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі положень ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробовуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 10 460 гривень 16 копійок, а саме по 5 230 гривень 08 копійок з кожного.

Цим же вироком засуджений й ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за попереднім вироком більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі положень ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки.

Стосовно вказаної особи вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного із проникненням в інше приміщення, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Кримінальні правопорушення вчинені при наступних обставинах.

У вечірній час 01.03.2020 ОСОБА_9 приїхав до с. Новоєгорівка Новоукраїнського району, де проживає його знайомий обвинувачений ОСОБА_7 .

У ніч на 02.03.2020, точного часу ні судом, ні досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , рухалися до магазину та, проходячи по АДРЕСА_1 , зустріли на своєму шляху ОСОБА_10 , яка у свою чергу йшла у протилежний бік від свого будинку.

Обвинувачені, достеменно знаючи, що потерпілої ОСОБА_10 не буде вдома, на зворотному шляху, рухаючись із магазину, вирішили здійснити крадіжку особистого майна з домоволодіння по АДРЕСА_2 , де якому проживає ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, маючи корисливий мотив, діючи таємно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 проник на територію домоволодіння потерпілої, а ОСОБА_9 залишився за межами подвір`я.

Через деякий час, ОСОБА_7 покликав ОСОБА_9 , а останній підійшов до нього і вони разом проникли до сараю, в якому знаходилася свійська худоба.

Знаходячись у приміщенні сараю, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 , вийняли із клітки кролицю породи «Метелик», вагою 3, 350 кг яку поклали до мішку, після чого взяли двох гусей породи «Сірі», вагою 4 кг кожна, попередньо скрутивши їм голови, які також поклали до мішку. У подальшому залишили територію домоволодіння із викраденим майном.

Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , прийшовши до будинку по АДРЕСА_1 , де одну гуску запекли та вжили в їжу, іншу, попередньо обробивши, поклали до холодильника, а кролицю ОСОБА_9 у подальшому забрав із собою до с. Мала Помічна Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_7 спричинили потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду у розмірі 1 000 грн.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Потерпіла вказувала, що кроля їй повернули, але вона не знає хто саме; не знає ні порід, ні ваги викрадених домашніх свійських тварин; яким чином проводилась експертиза - невідомо.

ОСОБА_9 під час судового слідства змінював показання, а також вказував, що він обмовив ОСОБА_7 , його змусили так говорити родичі потерпілої та працівники поліції; жодних доказів причетності ОСОБА_7 до вчинення крадіжки - не надано і не виявлено. Залишено поза увагою алібі ОСОБА_7 , який увесь час у час і день події кримінального правопорушення перебував вдома, нікуди не виходив, що підтвердила свідок ОСОБА_11 .

Суд взяв до уваги показання лише ОСОБА_9 , який вказував про спільне вчинення крадіжки, але ж суд не взяв до уваги наявність неприязних відносин між обвинуваченими.

Суд послався на показання іншого обвинуваченого, протокол слідчого експерименту, висновок експерта, проте суд лише формально навів ці докази, не аналізуючи їх та не надаючи належної оцінки.

Зазначає також, що розслідування за скаргами заявника є неефективним, оскільки переадресовано тій прокуратурі, де працювали відповідні працівники поліції. Судом першої інстанції не вжито передбачених кримінальним процесуальним законом заходів з приводу з`ясування і перевірки тверджень, показань обвинуваченого, що призвело до порушення прав обвинуваченого.

До початку апеляційного розгляду по суті апеляційних вимог, адвокат ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , заявив клопотання про закриття кримінального провадження стосовно останнього за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1) ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлено протиправність діяння та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, що підтвердив й обвинувачений ОСОБА_7 . Тим самим сторона захисту змінила свою процесуальну позицію та апеляційні вимоги.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали клопотання та просили закрити кримінальне провадження стосовно цього обвинуваченого у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлено протиправність діяння, думку прокурорки, яка не заперечила задоволення клопотання, висловившись про закриття кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення клопотання і закриття кримінального провадження стосовно обох обвинувачених, з огляду на наступне.

Щодо закриття провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Закриття кримінального провадження судом апеляційної інстанції регламентується ст. 417 КПК України: суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до п. 4-1) ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон,яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Як встановлює ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно із ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частина 1 статті 2 Кримінального кодексу України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), при тому, у нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Положення ч. 1 ст. 51 КУпАП, які діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року, встановлювали адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Зокрема, як визначалось ч. 3 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року) викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

При цьому, положення п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України вказують: якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Однак, з 09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року.

У зв`язку з чим, цим Законом статтю 51 КУпАП було викладено в новій редакції.

Отже з ч. 1 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, яка чинна з 09.08.2024 року), встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, яка чинна з 09.08.2024 року), встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, зважаючи на зазначене вище, кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Статтею 58 Конституції України регламентовано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість; закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до висновків Великої Палати ВС в Постанові від 13.01.2021 року у справі № 306/7567/12, за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Аналогічні висновки містить постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.02.2021 року по справі №345/3522/18.

У випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини висловлювався про те, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: «Ніякого покарання без закону», - є важливою складовою принципу верховенства права.

Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким, за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (справа «Скоппола проти Італії»).

Отже, наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Тож, має місце декриміналізація діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 028 грн., у зв`язку з чим дія Закону має зворотну дію у часі, а тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Також й Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду, Постановою від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21, зроблено висновок з приводу того, чи мають зміни, яких зазнали статті 185, 190, 191 КК внаслідок зміни редакції ст. 51 КУпАП, зворотну дію в часі, оскільки Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 НМ.

Об`єднана палата вважає, що для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК.

Зміну в ст. 51 КУпАП розміру коефіцієнта НМ до 2, який розмежовує адміністративну та кримінальну відповідальності за відповідні діяння, Об`єднана палата розглядає як зміну до кримінального закону, оскільки мета законодавця полягала саме у зміні диспозиції відповідних кримінальних правопорушень.

Об`єднана палата робить висновок, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. Суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Положення п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України вказують: якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за вчинення крадіжки, дії його кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, крадіжку вчинено 02.03.2020, сума викраденого майна становить 1 000 гривень.

Станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 102 гривні (податкова соціальна пільга відповідно становить 50% від його розміру - 1 051 гривні).

Кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

З огляду на наведене вище, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_7 діяння, а вартість майна, що викрадене, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для відповідного року, то станом на дату апеляційного перегляду оскаржуваного вироку суду першої інстанції - вказане діяння не підпадає під кримінально каране, передбачене Особливою частиною КК України та може бути лише підставою адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що кримінальне провадження щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_7 підлягає закриттю на підставі п. 4-1) ч. 1 ст. 284 КПК України.

Крім того, як встановлено, у даному кримінальному провадженні іншим обвинуваченим є ОСОБА_9 , стосовно якого вирок суду першої інстанції ніким не оскаржений, однак, слід враховувати наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Як встановлює ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: п. 5) помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Згідно із ч. 7 ст. 284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1, 10 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження. Ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 5 частини першої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ч. 10 ст. 284 КПК України, якими передбачається, що, за наявності підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої п. 5) ч. 1 ст. 284 КПК України, суд до постановлення ухвали про закриття кримінального провадження направляє у порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення повідомлень, одному з близьких родичів або члену сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, обвинувачений у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 23 років, про що складено актовий запис № 331 Новоукраїнським відділом ДРАЦС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 22.10.2024 (свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 ).

Згідно із наявними матеріалами кримінального провадження, у померлого обвинуваченого ОСОБА_9 не встановлено близьких родичів або членів сім`ї. Відповідно до характеристики з місця мешкання обвинуваченого, останній проживав без реєстрації, деякий час співмешкав без реєстрації шлюбу. Відповідно до довідки виконкому Малопомічнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області ОСОБА_9 проживав без реєстраційного обліку у с. Мала Помічна Новоукраїнського району Кіровоградської області, до складу сім`ї родичі не входили. Матір обвинуваченого померла у 2019 році, із батьком обвинувачений не проживав і місце його знаходження, згідно із матеріалами, не відоме.

Отже, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 - підлягає закриттю з підстав смерті обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 417, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , - задовольнити.

Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16.07.2024 стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - скасувати.

Кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, - закрити на підставі пункту 4-1) частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене особою діяння.

Кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 - закрити на підставі пункту 5) частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4