ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ( приймає участь в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_8 ( приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000078 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді змінити в частині умов запобіжного заходу , а саме з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час доби.

Зазначає, що підозрюваний є тимчасово переміщеною особою, проживав в період 2017-2024 рік з батьками, які на цей час перебувають за кордоном, бажає отримати посвідчення водія та влаштуватись на роботу, з свідками не контактував.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та необґрунтовану, постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 550 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначає, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, наявні ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України .

Посилається на те, що підозрюваний не має постійного місця проживання, офіційно не працевлаштований, хоче покинути територію України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2025 року було задоволено частково клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , з покладанням обов`язків, передбачених п. 5 ст. 195 КПК України, строком до 19.04.2024 року.

Слідчий суддя в мотивування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахував особу підозрюваного, позитивні характеристики.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Частина 2 статті 177 КПК України передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями частини 1 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Приймаючи рішення про часткове задоволення клопотання слідчого та застосовуючи до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов помилкового висновку щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке на підставі ч. 5 ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, кількість епізодів. Окрім цього, слідчий суддя не надав належну оцінку ризикам, передбаченим п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та тому, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, відсутні міцні соціальні зв`язки.

Допущені порушення, відповідно до ст. 412 КПК України, є підставою для скасування ухвали та постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції.

В ході апеляційного перегляду колегія суддів встановила, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, та не оскаржується прокурором та захисником в апеляційних скаргах.

Також встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до восьми років.

Окрім цього, відповідно до протоколу за результатами негласної слідчого дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 29.08.2024 року підозрюваний підшукує способи покинути територію України, зокрема, шляхом укладання фіктивного шлюбу з жінкою, яка є особою з інвалідністю, та іншими незаконними способами, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Явка до суду апеляційної інстанції після звільнення з-під варти обумовлена покладенням слідчим суддею на підозрюваного обов`язку явки до суду.

Також підозрюваний може впливати на свідків, потерпілих та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. До клопотання долучені покази свідка та потерпілих, а тому зазначене підтверджує наявність ризику за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з цим, підозрюваний також може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення протягом тривалого часу, а саме з липня місяця 2024 року по січень 2025 року, офіційно не працевлаштований, відсутні міцні соціальні зв`язки, самостійно орендує квартиру з 25.01.2025 року.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що вони є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також відомості, що характеризують особу підозрюваного, а саме, що він офіційно не працевлаштований, відсутні міцні соціальні зв`язки.

Посилання захисника на те, що підозрюваний є тимчасово переміщеною особою, проживав в період 2017-2024 рік з батьками, які на цей час перебувають за кордоном, бажає отримати посвідчення водія та влаштуватись на роботу, з свідками не контактував, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, так як зазначені обставини не були стримуючими факторами.

Доводи захисника щодо стану здоров`я підозрюваного та про необхідність планового оперативного втручання, не є підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги прокурора, так як на час апеляційного перегляду відомостей щодо погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 , що унеможливлює його тримання під вартою, до суду не надано.

Питання щодо надання медичної допомоги в місцях попереднього ув`язнення регулюються, зокрема, Законом України «Про попереднє ув`язнення» та Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що затверджений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012 року ( далі Порядок №39/5/104).

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організовується і проводиться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Статтею 21 вказаного Закону забезпечення медичного обслуговування осіб, взятих під варту, покладено на адміністрацію місць попереднього ув`язнення.

Відповідно до п. 2.3, 2.6, 2.8, 2.10 Розділу ІІ Порядку №239/5/104 медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Таким чином, стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , не є перешкодою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінуються ОСОБА_8 , майнового і сімейного стану підозрюваного, який не працює, офіційно не одружений, кількість епізодів, роль підозрюваного, загальний розмір майнової шкоди, завданий кримінальними правопорушеннями, та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 550 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1665400 гривень, і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи наведене, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 18 квітня 2025 року з визначенням застави.

Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2025 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2025 року задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2025 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 квітня 2025 року.

Виконання ухвали покласти на Кам`янське районне управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, контроль за виконанням покласти на прокурора.

Визначити ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 550 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1665400 гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання ;

- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

Термін обов`язків у разі внесення застави визначити до 18 квітня 2025 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі його неявки за викликом до слідчого чи прокурора без поважних причин або неповідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення обов`язків, покладених цією ухвалою, застава звертається на користь держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4