Номер провадження 11-кп/816/353/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.05.2024, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 02.07.2021 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. Згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. 02.08.2022 знятий з обліку Зарічним районним відділом філії «Центр пробації»;

- 04.08.2020 до Ковпаківського районного суду м. Суми направлено обвинувальний акт за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 15, ч . 3 ст. 185 КК України;

- 29.12.2022 до Ковпаківського районного суду м. Суми направлено обвинувальний акт за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК України;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Суми, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 18.10.2022 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. Звільненого умовно-достроково 28.06.2023, невідбутий строк 5 місяців 2 дні,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , який просив вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.05.2024, змінити в частині визначення судом початку строку відбування покарання за цим вироком обвинуваченому ОСОБА_7 .

Замість визначеного судом початку строку для обвинуваченого «з дня ухвалення вироку», прокурор просив рахувати покарання ОСОБА_7 «з моменту фактичного приведення вироку до виконання». В іншій частині вирок суду прокурор просив залишити без зміни.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання за даним вироком ОСОБА_7 визначено рахувати з 06.05.2024 (тобто з дня ухвалення вироку).

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_7 визначено не застосовувати.

Цим же вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 4. ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, ОСОБА_9 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.10.2022 та за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.

Строк відбуття покарання за даним вироком ОСОБА_9 визначено рахувати з 06.05.2024 (тобто з дня ухвалення вироку).

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.

У строк відбуття покарання ОСОБА_9 зараховано строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 10.11.2023 до 05.05.2024 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на користь держави в солідарному порядку процесуальні витрати на загальну суму 2 390 грн.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 1 195 грн процесуальних витрат.

Скасовано накладені у кримінальному провадженні арешти на майно, а долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог прокурор ні фактичних обставин справи, ні доведеності вини обвинувачених, ні правильності правової кваліфікації їх дій не оскаржував, як не оскаржуввав і виду та міри покарання. Єдине з чим не згоден прокурор, це з визначеним судом початком строку відбування покарання для обвинуваченого ОСОБА_7 . Прокурор наголошував, що під вартою ОСОБА_7 перебуває відповідно до рішення суду в межах іншого кримінального провадження, остаточне рішення в якому ще неухвалено, а тому і строк відбуття покарання за даним вироком суду для ОСОБА_7 повинен рахуватись з моменту фактичного приведення вироку до виконання, а не з дня його ухвалення, як зазначив суд першої інстанції.

Апеляційні скарги на вирок суду інші учасники кримінального провадження не подавали, окрім обвинуваченого ОСОБА_9 який на вирок суду подав клопотання та яке йому ухвалою Сумського апеляційного суду від 20.08.2024 було повернуто.

Як встановлено судом першої інстанції під час дії воєнного стану в Україні о 18.20 год. 10.10.2023 ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 знаходились поблизу будинку АДРЕСА_3 , де у них виник спільний злочинний умисел на крадіжку майна з прибудинкової території цього домоволодіння. Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 перелізли через паркан та проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 . У подальшому ОСОБА_12 спільно із ОСОБА_9 шляхом вільного доступу через відчинені двері проникли до господарського нежитлового приміщення на території домоволодіння та викрали електропилу марки «Robert Bosh AKE 35», бензопилу марки «STIHL MS-180», акустичну гітару «Stagg», змішувач для води «Impresse» та сокиру виробництва часів СРСР, що належить потерпілому ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_9 покинули місце злочину, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд. Згідно висновку товарознавчої експертизи від 27.10.2023 № СЕ-19/119-23/14874-ТВ загальна вартість викраденого майна становить 33 655 грн.

Також, під час дії воєнного стану в Україні 09.20 год 07.11.2023 ОСОБА_9 знаходився поблизу будинку АДРЕСА_4 , де у нього виник умисел на крадіжку майна з прибудинкової території цього домоволодіння.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_9 переліз через паркан та проник на територію домоволодіння АДРЕСА_4 , що перебуває у користуванні ОСОБА_14 . У подальшому, близько о 14.30 год ОСОБА_9 підійшов до критої бесідки на території вказаного домоволодіння де узяв зі столу бесідки алюмінієву каструлю діаметром 24 см. глибиною 13 см, алюмінієву каструлю червоного кольору «SILUMINI» діаметром 23 см, глибиною 10 см, каструлю алюмінієву червоного кольору діаметром 13 см, глибиною 16,5 см, каструлю алюмінієву діаметром 34,5 см. глибиною 20,5 см, каструлю червоного кольору «SILUMINI» діаметром 31 см. глибиною 11 см, які склав у мішок, та направився до калитки паркану вказаного домоволодіння на вихід. У цей час ОСОБА_9 , тримаючи у руках мішок із алюмінієвими каструлями у кількості 5 шт., був викритий та зупинений потерпілим ОСОБА_14 , який прийшов на територію домоволодіння. У зв`язку із вказаним ОСОБА_9 не зміг розпорядитись викраденим майном та довести злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Згідно висновку товарознавчої експертизи від 21.11.2023 № СЕ-19/119-23/16431-ТВ сума попередженого матеріального збитку становить 2 156 грн.

Заслухавши доповідь судді та думки:

- прокурора ОСОБА_6 , яка апеляційну скаргу підтримала, просила вирок суду першої інстанції змінити, в частині визначення судом початку строку відбування покарання за цим вироком обвинуваченому ОСОБА_7 та яка усно доповнила вимоги скарги тим, що дії обвинуваченого ОСОБА_9 підлягають перекваліфікації з ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 цього Кодексу з призначенням йому покарання у виді обмеження волі за цією частиною статті КК України;

- захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , який щодо задоволення вимог апеляційної скарги відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не заперечував та який поклався на розсуд суду щодо перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 ;

- захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , який щодо вимог апеляційної скарги відносно обвинуваченого ОСОБА_7 поклався на розсуд суду, а щодо перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 , то тут просив не перекваліфіковувати його дії, а виключити цей епізод злочину з пред`явленого обвинувачення;

- обвинуваченого ОСОБА_9 , який погодився з вимогами прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження в межах заявлених апелянтом вимог та обговоривши доводи поданої скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Як сідує з матеріалів справи вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.05.2024 ОСОБА_15 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. При цьому, строк відбуття покарання за даним вироком ОСОБА_7 визначено рахувати з 06.05.2024 (тобто з дня ухвалення вироку).

Цим же вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України і з урахуванням ч. 1 ст. 70 та ч. 1 ст. 71 КК України, ОСОБА_9 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці. Початок строку відбуття покарання за даним вироком ОСОБА_9 також визначено рахувати з 06.05.2024 (тобто з дня ухвалення вироку).

З апеляційної скарги прокурора вбачається, що ні правильність встановлення фактичних обставин справи, ні доведеність вини обвинувачених у вчиненні ними інкримінованих злочинів під сумнів стороною обвинувачення не ставиться, як не оскаржується вид і міра призначених їм покарань. Однак, прокурор вважав, що вирок суду першої інстанції повинен бути змінений в двох його частинах:

- в частині визначення судом початку строку відбування покарання за цим вироком обвинуваченому ОСОБА_7

- в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України та вони мають бути перекваліфіковані на ч. 1 ст. 162 КК України, про що було усно заявлено прокурором в ході апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Також, згідно ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

За таких обставин, враховуючи ч.1, ч. 2 ст. 404 КПК України, виходячи з того, що санкція ч. 1 ст. 162 КК України є менш суворою чим санкція ч. 4 ст. 185 КК України, а також враховуючи думки самих учасників кримінального провадження, зміст яких наведено вище, колегія суддів вважає за необхідне прийняти також усні доводи прокурора та переглянути вирок суду, як в частині початку строку покарання для обвинуваченого ОСОБА_7 так і в частині, яка стосується кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України і зазначає наступне.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Верховна Рада України 18.07.2024 прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна», який набув чинності 09.08.2024.

У відповідності до вказаного закону ст. 51 КУпАП викладено в такій редакції: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, - тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб».

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На переконання колегії суддів, внесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Повертаючись до обставин кримінального провадження, яке є предметом розгляду, необхідно зважити на таке.

Згідно зі сформульованим обвинуваченням, між іншого, ОСОБА_9 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого з ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України, а саме закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної із проникненням до іншого сховища, вчинене в умовах воєнного стану, повторно.

Водночас вартість викраденого майна, що встановлена за вироком і не оспорюється сторонами, становить 2 156 грн.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_9 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення 07.11.2023.

Для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 01.01.2023 становив 2684 грн, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненої у 2023 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто 2 684 грн.

З урахуванням положень ст. 5 КК України, а також тієї обставини, що вартість викраденого майна на час вчинення кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ОСОБА_9 вчинив закінчиней замах на дрібну крадіжку, за що передбачено відповідальність ст. 51 КУпАП.

Між тим, зважаючи на спосіб вчинення крадіжки, а саме скоєння її з проникненням до іншого сховища, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_9 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК у зв`язку з таким.

Частиною 3 ст. 337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1 ст. 12 КК України).

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України, дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 4 ст. 185 КК, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 162 КК України, колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції, не вдаючись до оцінки/переоцінки доказів.

Так, згідно з даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.11.2023 потерпілий ОСОБА_14 звернувся до відділу поліції із заявою, у якій зазначав про те, що 07.11.2023 близько 14.35 год за адресою: АДРЕСА_4 він виявив невідомого чоловіка, який шляхом проникнення до іншого сховища, намагався викрасти належні йому каструлі (а.с. 88 т.2).

Об`єктивна сторона ст. 162 КК полягає, зокрема, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції встановив, до ОСОБА_9 визнав фактичні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення за цим епізодом і не заперечував факту проникнення в інше сховище з метою заволодіння майном, інакше кажучи, усвідомлював, що сховище, до якого він проник, перебуває у користуванні чужої особи.

На підставі наведеного, враховуючи положення ч. 3 ст. 337 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 цього Кодексу і призначити покарання в межах санкції цієї частини статті, та відповідно до ч. 4 ст. 408 КПК України, змінити вирок суду першої інстанції в цій частині.

У ході вирішення питання про призначення виду і розміру покарання колегія суддів, зважаючи на положення статей 50, 65 КК України, бере до уваги, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_16 , обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, після умовно-достроково звільнення від реального покарання він знову вчиняє злочини проти власності, а тому колегія суддів вважає, що покарання, призначене в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав сприймати таке покарання явно несправедливим колегія суддів не вбачає.

Однак, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 вчинив декілька епізодів злочинів, зокрема і за ч. 4 ст. 185 КК України на суму 33 655 грн, то колегія суддів за ч. 4 ст. 185 КК України, покарання призначене ОСОБА_9 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.05.2024, у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, вважає за необхідне залишити.

Крім цього, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, також ОСОБА_9 слід вважати частково приєднаним невідбуту частину покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.10.2022 та за сукупністю вироків остаточно вважати призначеним ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяців.

За таких обставин, колегія суддів усні вимоги прокурора ОСОБА_6 , про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 , вважає слушними та з ними погоджується за встановлених вище підстав.

Також, апеляційний суд погоджується і з доводи апеляційної скарги прокурора, про не правильно визначений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.05.2024 початок строку відбування покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі для обвинуваченого ОСОБА_7 - з моменту ухвалення вирок.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, запобіжний захід в даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався, а участь у всіх судових засіданнях Ковпаківського районного суду м. Суми він брав в режимі відеоконференції з ДУ «Сумський слідчий ізолятор», оскільки там знаходився на підставі обраного відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак в межах іншого кримінального провадження.

В мотивувальній частині вироку, суд також зазначив, що відносно ОСОБА_7 стороною обвинувачення не заявлялось клопотання, про застосування запобіжного заходу, а тому і підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироку законної сили, у суду немає, що узгоджується зі ст. 331 КПК України.

Водночас, в резолютивній частині вироку суд зазначає, що призначене для ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі слід рахувати з дня ухвалення вироку в даному кримінальному провадженні, що є помилкою, оскільки в даному випадку відлік для цього покарання ОСОБА_7 розпочинається з дня приведення цього вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.05.2024 до виконання, як правильно наголосив прокурор.

За таких обставин апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.05.2024 змінити і в частині початку строку відбування покарання призначеного ОСОБА_7 за вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 - задовольнити.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.05.2024, відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати початком строку відбуття ОСОБА_7 покарання призначеного йому вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.05.2024 за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі з моменту фактичного приведення даного вироку до виконання.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 цього Кодексу та вважати його засудженим за:

- ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_9 призначеним покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, вважати ОСОБА_9 частково приєднаним невідбуту частину покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.10.2022 та за сукупністю вироків остаточно вважати призначеним ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_9 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4