Справа № 645/6830/24
Провадження № 1-кс/645/1658/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001486 від 06.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 4. ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, у кримінальному провадженні №0001486 від 06.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 4. ст. 190 КК України, які містять відомості, що становлять банківську таємницю та перебувають у володінні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Клопотання обґрунтоване тим, що 05.11.2024 до ЧЧ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області надійшла заява від АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про те, що невстановлена особа незаконно заволоділа банківською карткою померлої ОСОБА_5 після чого використовуючи доступ до « ІНФОРМАЦІЯ_3 », заволоділа грошовими коштами АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у розмірі 30 991,74 грн, чим завдала матеріальну шкоду АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на вказану суму (ІТС ІПНП 15698 від 05.11.2024), 06.11.2024 за даним фактом були внесені відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001486 та кваліфіковане за ч. 4 ст. 190 КК України. Під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , користувалась банківською кредитною карткою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_1 . ОСОБА_5 померла 29.05.2024 року, після чого з її банківської картки продовжувались транзакції, зокрема 06.06.2024 року о 18:03 год. було здійснено переведення грошових коштів у розмірі 30090.00 грн. на банківську картку ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_6 розпоряджався грошовими коштами на власний розсуд, зокрема, поповнював рахунок мобільного телефону НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_7 , яка є матір`ю ОСОБА_6 07.11.2024 року в якості свідка було допитано ОСОБА_6 , яка повідомила, що її син дійсно переказував грошові кошти ОСОБА_5 на свій рахунок, оскільки остання сама дала дозвіл на використання грошових кошти після своєї смерті. Окрім того, ОСОБА_6 повідомила, що вищезазначені кошти є особистими накопиченнями ОСОБА_8 та про те, що дані кошти є кредитними остання ніколи не повідомляла.

Таким чином, з метою встановлення всіх обставин, що мають істотне значення для повного, всебічного, об`єктивного розслідування кримінального провадження, для встановлення особи причетної до вчинення кримінальних правопорушень, в органу досудового розслідування виникла необхідність у здійсненні тимчасового доступу до інформації про рух грошових коштів по банківській картці № НОМЕР_2 , яка відкрита у АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (адреса: АДРЕСА_1 ), за період часу з 17:00 год. 06.06.2024 року по 17:00 год. 07.10.2024 року, у тому числі до персональних даних (П.І.Б., дату народження, місце проживання. фото і інші анкетні дані особи) власника карткового рахунку.

Представник банківської установи у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду клопотання банківську установу було повідомлено, причини неявки суду не відомі.

Слідча та прокурор у судове засідання не з`явились. Прокурор, з яким було погоджено клопотання, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі.

Підстав для визнання явки слідчого та прокурора обов`язковою слідчий суддя не вбачає.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 КПК України. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України).

Тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

У главі 15 КПК України визначений та регульований спосіб вилучення речей і документів у особи, у володінні якої вони знаходяться, шляхом тимчасового доступу до них.

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду (частина друга статті 159 КПК України).

Згідно з частиною третьою статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина п`ята статті 132 КПК України).

Відповідно до п. 5 ст. 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать відомості, які можуть становити банківську таємницю.

Відповідно до положень ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 62 вказаного Закону інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками за рішенням суду.

При цьому, банківська таємниця розкривається банками також органам прокуратури України, Служби безпеки України, Державному бюро розслідувань, органам Національної поліції України, Національному антикорупційному бюро України, Бюро економічної безпеки України, Національному агентству з питань запобігання корупції, Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, - на їхні запити щодо банківських рахунків клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, у тому числі операцій без відкриття рахунків, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи - підприємця про: наявність рахунків, номери рахунків, інформацію про унікальні ідентифікатори та/або номери емісійних платіжних інструментів, залишок коштів на рахунках, операції списання з рахунків та/або зарахування на рахунки, призначення платежу, ідентифікаційні дані контрагента (для фізичних осіб - прізвище, ім`я та по батькові, ідентифікаційний номер платника податку; для юридичних осіб - повне найменування, ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), номер рахунку контрагента, інформацію про унікальні ідентифікатори та/або номери емісійних платіжних інструментів контрагента, єдиний ідентифікатор Національного банку України (код ID НБУ) надавача платіжних послуг контрагента, найменування надавача платіжних послуг контрагента (п. 3 ст. ч. 1 ст. 62 зазначеного Закону)

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вимоги до форми та змісту запиту на отримання інформації, що становить банківську таємницю, у тому числі до запитів органів державної влади, їх посадових і службових осіб, встановлюються ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно з п. 7 розділу 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 року № 267, запит органу державної влади, його посадових і службових осіб на отримання інформації, що становить банківську таємницю, для фізичних осіб-резидентів має містити: прізвище, ім`я, по батькові та реєстраційний номер облікової картки платника податків України або номер (та за наявності - серію) паспорта громадянина України, у якому проставлено відмітку про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків України, або номер паспорта громадянина України у формі картки із записом про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків України в електронному безконтактному носії.

Окрім того, під час дії надзвичайного або воєнного стану, який діє на території України з 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України № 64/2022, тимчасовий доступ до речей і документів, визначених у пунктах 2, 5, 7, 8 частини першої статті 162 цього Кодексу, здійснюється на підставі постанови прокурора, погодженої з керівником прокуратури (пункт 207 розділу XI Перехідних положень КПК України).

Встановлено, що в провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження № 0001486 від 06.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 України.

В обґрунтування доводів клопотання суду надано: копію заяви АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » про вчинення кримінального правопорушення (вих. 29.10.2024 року №Е.16.0.0.0/4-58620); копію паспорту ОСОБА_8 з копією свідоцтва про смерть останньої.

Інших доказів в обґрунтування клопотання суду не надано.

Слідча зазначає, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що у володінні АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » перебувають відомості про рух коштів ОСОБА_8 , при цьому матеріли справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_8 мала відкритий рахунок саме в АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та те, що 06.06.2024 року з банківської картки ОСОБА_8 дійсно відбулась банківська операція з переказу грошових коштів на банківську картку № НОМЕР_2 , про яку зазначено у клопотанні.

Доказів того, що органом досудового розслідування здійснювались процесуальні дії з метою перевірки відомостей вказаних у заяві АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » про вчинення кримінального правопорушення, у тому числі щодо руху грошових коштів по банківському рахунку ОСОБА_8 , суду не надано.

Судом встановлено, що долучена до матеріалів клопотання копія заяви АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » про вчинення кримінального правопорушення містить відомості про повний номер карти, про яку зазначено у клопотанні - НОМЕР_2 .

Проте, заява АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » не є доказом в розумінні положень щодо доказування, закріплених у кримінально процесуальному законодавстві.

Так, відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

У ч. 1 ст. 94 КПК України вказано, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів ? з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Під доказами в кримінальному процесі необхідно розуміти належні, допустимі і достовірні відомості про обставини, що мають значення й для правильного вирішення кримінального провадження, котрі відповідають встановленій законом процесуальній формі. Наведена конструкція поняття доказів та їх джерел має значення для визначення суті показань. В ст. 95 КПК вказано, що показання ? це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту відповідних осіб щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, які мають значення для цього кримінального провадження.

Таким чином, документами, які містять відомості про повний номер банківської карти є тільки копія заяви АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », проте, слідчий суддя зазначає, що надана заява є недостатніми доказами для задоволення клопотання про надання тимчасового доступу до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю.

Відповідно до положень п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Відповідно до принципу диспозитивності, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України.

Верховний суд у постанові від 05 лютого 2019 року по справі № 754/12820/15-к зазначив, що з метою оцінки доказів суд, який встановлює факти, наділений повноваженнями досліджувати усі обставини, які можуть вплинути на його висновок про допустимість доказів, у тому числі і обґрунтованість ухвал слідчого судді, постановлених під час досудового розслідування (п. 41 постанови).

Таким чином, якщо ухвала слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів буде ґрунтуватись на недопустимих доказах, то це в подальшому, під час розгляду справи судом по суті, може призвести до визнання недопустимими доказів, отриманих на підставі такої ухвали.

Суд приходить до висновку, що у супереч положенням ст.ст. 2, 7 ч. 3 ст. 132; п. 5 ч. 2 ст. 160; п. 2 ч. 5, ч. 6 ст. 163 КПК України, суду не наведено достатніх доводів, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, відношення яких до кримінального провадження № 0001486 від 06.11.2024 року не доведено.

Слід зазначити, що діючими нормами кримінального процесуального законодавства не заборонено слідчому/прокурору, після усунення недоліків клопотання, у задоволенні якого судом було відмовлено, повторно звернутися до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.

Керуючись ст. ст. 107, 162 - 165, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001486 від 06.11.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1