Справа № 464/8745/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1955/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 23 грудня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно ОСОБА_6 ,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

встановила:

даною ухвалою клопотання задоволено.

Застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали у частині запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - шістдесят днів, а саме до 17.20 год. 18 лютого 2025 року.

Визначено ОСОБА_6 заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

У випадку внесення застави, покладено на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, процесуальних прокурорів, слідчого судді та суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з м. Львова без дозволу слідчого, прокурора та суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - 2 місяці.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та змінити тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що при обрані запобіжного заходу слідчим суддею не було враховано складну ситуацію в житті, а саме те, що брат ОСОБА_9 , який був волонтером, був вбитий російськими загарбниками під час забезпечення військових в зоні бойових дій на сході України.

Зауважує, що поховати брата окрім апелянта та третього брата, який є військовослужбовцем та знаходиться на сході України, нікому.

Зазначає, що має бажання особисто боронити країну від російського загарбника, після поховання загиблого брата.

Окрім цього зазначає, що коштів на внесення визначеного розміру застави немає можливості.

Заслухавши доповідь судді, виступ підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечив апеляційну скаргу, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно приписів ч.1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як визначено ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За визначенням ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При цьому, п. 5 ч.2 ст. 183 КПК передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, що підтверджується зібраними на даний час доказами.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» дав визначення терміну «обґрунтована підозра», вказавши, що це означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На переконання колегії суддів, зібрані органом досудового розслідування докази на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в інкримінованому йому злочині.

21.12.2024 ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України та того ж дня йому в порядку ст. ст. 42, 276, 277 та 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

При цьому, під час розгляду клопотання, слідчим суддею було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення, а також переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Колегія суддів, перевіривши матеріали за даним клопотанням, вважає такий висновок слідчого судді правильним.

Слідчий суддя обґрунтовано зазначив у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, що враховуючи особу підозрюваного, який раніше судимий, а також те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, перебуваючи на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення, а також переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Тому, враховуючи сукупність вказаних обставин із урахуванням тяжкості можливого покарання за вчинення злочину, в якому на даний час підозрюється ОСОБА_6 , наявні всі підстави стверджувати, що у разі не застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Жодних обставин, які б свідчили про неможливість утримання ОСОБА_6 під вартою, так і про допущення при розгляді даного клопотання процесуальних порушень, під час апеляційного розгляду встановлено не було.

Посилання підозрюваного у поданій апеляційній скарзі на те, що при обрані запобіжного заходу не було враховано складну ситуацію в житті, на переконання колегії суддів, не спростовують висновків слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відповідно необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді також не спростовують.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та зменшення розміру застави, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 23 грудня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді