24.03.2025 Справа № 756/7633/20
Унікальний № 756/7633/20
Провадження № 1-кп/756/359/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

прокурорів: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

потерпілого: ОСОБА_14 ,

представника потерпілого: ОСОБА_15 ,

захисників: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,,

обвинуваченого: ОСОБА_18 ,

провівши судове засідання в залі Оболонського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджоникидзе Абад, Республіки Таджикистан, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох дітей - ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого заступником директора ТОВ «КСС-ГРУП», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27.05.2020 приблизно о 18 год 10 хв., ОСОБА_18 , рухався на автомобілі марки «Фольксваген Таурег» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , по проїжджій частині проспекту Героїв Сталінграду в м. Києві, перебуваючи в заторі. В цей час, ОСОБА_18 , для пришвидшення руху та об`їзду інших автомобілів на дорозі, порушуючи правила дорожнього руху, здійснив виїзд на автомобілі марки «Фольксваген Таурег» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у нього в користуванні, з проїжджої частини на тротуар, який призначений для руху пішоходів вздовж житлового будинку, що по проспекту Героїв Сталінграду, 4, в м. Києві. Приблизно о 18 год. 20 хв. в тому ж місці по пішохідному тротуару в зворотньому напрямку, навпроти автомобіля рухався на велосипеді ОСОБА_14 . В цей час у ОСОБА_18 виник протиправний умисел, спрямований на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_18 , рухаючись на автомобілі марки «Фольксваген Таурег» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на ОСОБА_14 , який знаходився на велосипеді. Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, ОСОБА_18 , вийшов з вищевказаного автомобіля і не бажаючи припиняти свої хуліганські дії, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки в суспільстві, перебуваючи на пішохідному тротуарі між газонами по проспекту Героїв Сталінграду, 4, в м. Києві, будучи агресивним, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, демонструючи явну неповагу до існуючих правил поведінки, поводячи себе особливо нахабно і грубо, порушуючи правила дорожнього руху, підійшов до ОСОБА_14 та не зважаючи на присутність сторонніх осіб навкруги, перебуваючи у громадському місці, ОСОБА_18 хаотично умисно наніс три удари обома руками в область обличчя ОСОБА_14 , тим самим спричинивши останньому ЛЕГКІ тілесні ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я) у вигляді одного синця на нижній повіці правого ока з переходом в підочну ділянку, одного синця на нижній повіці правого ока та одного садна на фоні крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи справа.

Після цього ОСОБА_18 сів за кермо вищевказаного автомобіля та продовжив рух по тротуару, поїхавши у невідомому напрямку, тим самим ОСОБА_18 реалізував свій протиправний умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, та просив перекваліфікувати його дії із хуліганських мотивів, на особисту неприязнь до потерпрілого ОСОБА_14 . Вказав, що дійсно він 27.05.2020 приблизно о 18:10 год. здійснив виїзд на автомобілі «Фольксваген Таурег» з проїжджої частини на тротуар для руху пішоходів вздовж житлового будинку, що по проспекту Героїв Сталінграду, 4, в м. Києві, так як був величезний затор і він простояв уже 3 години в заторі, але дуже поспішав додому за адресою Оболонська Набережна, 1, так як вдома сам перебував його малолітній син, який на той час хворів. Після того, як він почав рух по тротуару, йому перегородив велосипедом дорогу потерпілий ОСОБА_14 , після цього, він вийшов з автомобіля та ударив пару разів потерпілого в обличчя, потім сів в автомобіль і поїхав.

Не дивлячись на повне не визнання обвинуваченим ОСОБА_18 своєї вини, його вина у скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку підтверджується комплексом зібраних по справі доказів, а саме:

- показаннями, допитаного в судовому засіданні потерпілго ОСОБА_14 , який суду показав, що 27.05.2020 приблизно о 18:10 год. він їхав велосипедом по пр.Г.Сталінграду в м.Києві, де побачив, що по тротуару рухається автомобіль «Фольксваген Таурег» чорного кольору під керуванням ОСОБА_18 , він вирішив перегородити вказаному автомобілю дорогу, після чого, обвинувачений ОСОБА_21 з`їхав автомобілем із тротуару на зелену зону, далі, він велосипедом перегородив обвинуваченому дорогу на зеленій зоні, після цього обвинувачений ОСОБА_18 вийшов з автомобіля, наніс йому приблизно три удари в обличчя, сів в автомобіль і поїхав назад, а він викликав на місце події працівників поліції;

- показаннями допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_22 , який суду показав, що 27.05.2020 ввечері він гуляв по парку «Наталка», в районі будинку пр.Г.Сталінграду, 4-к в м.Києві, де побачив скупчення людей, після чого підійшов туди, де побачив потерпілого ОСОБА_14 в якого на обличчі була кров, на місці події потерпілий розповів, що не давав проїхати автомобілю «Фольксваген Таурег» по тротуару і зеленій зоні, після чого з автомобіля вийшов обвинувачений ОСОБА_18 , вдарив потерпілого в обличчя чорного кольору сів в автомобіль і поїхав з місця події. На місці події були люди, які подомагали потерпілому, на траві знайшли зламані окуляри потерпілого. Після чого, на місце події приїхала швидка та поліція, потерпілого забрала швидка. Через деякий час його викликали до відділу поліції, де він надава свої пояснення;

- показаннями допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_23 , який суду показав, що був свідком, як 27.05.2020 приблизно о 18:10 год. рухався на власному автомобілі в крайній правій смузі по пр.Г.Сталінграду м.Києві, тоді був дуже щільний затор, побачив, як автомобіль «Фольксваген Таурег» чорного кольору намагається виїхати на зелену зону і потім на тротуар щоб обминути затор, потім побачив як потерпілий ОСОБА_14 із велосипедом намагався перешкодити водієві автомобіля «Фольксваген Таурег» - обвинуваченому ОСОБА_18 , після чого, обвинувачений вискочив із автомобіля, підбіг до потерпілого і наніс йому удар в обличчя. Далі свідок пояснив, що тоді він припаркував власний автомобіль і пішов розбороняти обвинуваченого з потерпілим, підійшовши на місце родії побачив, як обвинувачений тримався за обличчя і шукав щось у дверях автомобіля, він зробив зауваження водієві автомобіля - обвинуваченому ОСОБА_18 , останній йому повідомив, що дуже поспішає до дружини, яка поруч, потім сів в автомобіль і поїхав назад;

- даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 29.05.2020 та фототаблицею до нього (Т.1 а.с.52-57);

- даними, які містяться в постанові про визнання речових доказів у кримінальному провадженні №0003365 (Т.1 а.с.58-59);

- даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 28.05.2020 та довідкою до нього (Т.1 а.с.63-66);

- даними, які містяться у висновку експерта № 042/1-584-2020 від 29.05.2020 (том 1 а.с. 70-73);

- даними, які містяться в довідці міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 27.05.2020 (Т.1 а.с.74);

- даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 11.06.2020 (Т.1 а.с. 81-83);

- даними, які містяться в постанові про визнання речових доказів у кримінальному провадженні №0003365 (Т.1 а.с.84-85);

- даними, які містяться в протоклі огляду предмету від 11.06.2020 та відеозаписом до нього, який було переглянуто в судовому засіданні (Т.1 а.с.86-94);

- даними, які містяться в протоклі огляду відеозапису від 11.06.2020 та відеозаписом до нього, який було переглянуто в судовому засіданні (Т.1 а.с.95-103);

- даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 17.06.2020 та відеозаписом до нього, який було переглянуто в судовому засіданні (Т.1 а.с.104-106);

- даними, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 17.06.2020 та відеозаписом до нього, який було переглянуто в судовому засіданні (Т.1 а.с.107-110);

- даними, які містяться в постанові про визнання речових доказів у кримінальному провадженні №0003365 та речовим доказом - відеозаписом, який було переглянуто в судовому засіданні (Т.1 а.с.113-114);

- даними, які містяться в протоклі огляду відеозапису від 29.05.2020 (Т.1 а.с.115-118);

- даними, які містяться на копії постанови серії ЕАМ №2604910 від 29.05.2020 (Т.1 а.с. 122-125);

Європейський Суд з прав людини вказує, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд, але вона не встановлює будь-яких правил допустимості доказів як таких, це завдання внутрішнього права.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 26.09.2002 у справі «Перрі проти Сполученого Королівства» (Perry v United Kingdom), зазначив, що важливо, щоб була справедлива процедура розгляду питання про прийнятність та перевірку надійності спірних доказів.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_18 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому діяння суд розцінює, як спосіб захисту з метою пом`якшити відповідальності.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_18 , в частині повного невизнання своєї вини у вчиненні інкримінованого йому діяння, оскільки, ці показання спростовуються комплексом зібраних у справі доказів, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , щодо обставин кримінального правопорушення, показання останніх, є правдивими, послідовними, та такими, що узгоджуються з іншими письмовими доказами та відео-доказами дослідженими у судовому засіданні. У суду не має підстав піддавати сумніву досліджені докази.

При цьому суд бере до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_18 в тій частині, що останній визнав в своїх діях факт порушення правил дорожнього руху України, які виразилися у виїзді керованого ним автомобіля «Фольксваген Таурег» на тротуар по пр. Г.Сталінграду, 4 в м.Києві, та зелену зону узбіччя. Крім того, обвинувачений визнав факт спричинення потерпілому ОСОБА_14 трьох ударів в область обличчя останнього, які ОСОБА_18 причинив потерпілому будучи обуреним тим, що ОСОБА_14 вчинив дії спрямовані на перешкоджання руху його автомобіля. Аналізуючи покази обвинуваченого суд звертає увагу на той факт, що до події, яка є предметом розгляду ОСОБА_18 та ОСОБА_14 не були знайомі, подія мала місце внаслідок грубого порушення ОСОБА_18 Правил дорожнього руху України, яке виразилось у виїзді останнього з проїжджої частини на тротуар.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивою явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві. Вказана неповага повинна бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана так для очевидців його дій.

Отже, суд, розглянув кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримався принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості, принципу диспозитивності, тобто діючи у межах своїх повноважень та компетенції, вирішив лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберіг об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду за наслідками всебічного повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий як стороною обвинувачення так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте обвинуваченому ОСОБА_18 обвинувачення за ч.1 ст.296 КК України, знайшло своє підтвердження.

На думку суду, комплекс зібраних у справі доказів є належними та допустимими, оскільки відомостей, що вони були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україною, суду не надано.

Таким чином, оцінюючи в комплексі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_18 своїми умисними діями, які виразились у хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_18 , суд зважає на таке.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальний правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачено основне покарання у виді обмеження волі на строк не більше п`яти років.

Згідно ст. 49 КК України (зі змінами внесеними Законом № 2617-VIIІ від 22.11.2018 та Законом № 720-ІХ від 17.06.2020), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Враховуючи те, що з дня вчинення ОСОБА_18 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, минуло більше трьох років, при цьому перебіг давності не зупинявся і не переривався, тому він підлягає звільненню від покарання на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Водночас, відповідно до приписів ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, як вбачається з положень ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, зокрема, ст. 74 КПК України, який викладено у постанові від 18.06.2020 у справі № 756/6876/19 (провадження № 51-5464км19) системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (ч. ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» ( ст. ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення, як виду примусових заходів в цілому. Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення від покарання, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині та звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що ухвалюючи вирок у даному кримінальному провадженні, визнає обвинуваченого ОСОБА_18 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та керуючись ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Речовими доказами розпорядитись в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_18 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази: мобільний телефон марки «Iphone 11 pro max» - залишити за належністю потерпілому ОСОБА_14 .

Скасувати арешт накладений ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 18.06.2020 на автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Touareg», 2009 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі « НОМЕР_2 », зареєстрований на ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ключі та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1