ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3774/24

12 грудня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000409 від 10.09.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борщівка, Костопільського району Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на триманні четверо неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України;

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої та законного представника потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , в порушення вимог Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами, 20.06.2022 ратифікованої Україною, ст. ст. 28, 29 Конституції України, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» діючи умисно, усвідомлюючи значення та суспільну небезпечність своїх дій, в період часу 10 липня 2023 року по 09 вересня 2024 року, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , систематично вчиняв відносно своєї дружини ОСОБА_8 та своїх малолітніх дітей ОСОБА_7 , 2020 р.н., ОСОБА_6 , 2018 р.н., ОСОБА_5 , 2013 р.н., ОСОБА_5 , 2015 р.н., домашнє насильство, що призвело до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я, а також погіршило якість життя потерпілих осіб.

Так, ОСОБА_8 неодноразово, а саме: 10.07.2023, 08.09.2023 та 06.08.2024 повідомляла поліцію про факти домашнього насильства фізичного та психологічного характеру, вчиненого відносно неї чоловіком ОСОБА_3 , в присутності малолітній дітей, що виразились у образах нецензурними словами на адресу потерпілої, погрозах фізичною розправою.

Окрім того, 02.01.2024, 28.01.2024, 02.03.2024, 15.03.2024, 06.05.2024, ОСОБА_3 , вчинив відносно ОСОБА_8 в присутності малолітній дітей: ОСОБА_7 , 2020 р.н., ОСОБА_6 , 2018 р.н., ОСОБА_5 , 2013 р.н., ОСОБА_5 , 2015 р.н., фізичне, психологічне домашнє насильство, що виразились у образах нецензурними словами на адресу потерпілої, погрозах фізичною розправою, у зв`язку із чим ОСОБА_3 , відповідно до постанов Костопільського районного суду Рівненської області у справах №564/898/24 від 26.03.2024, №564/925/24 від 25.04.2024, №564/1099/24 від 22.03.2024, №564/1494/24 від 15.04.2024, №564/2028/24 від 23.05.2024 за вищевказаними фактами притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства.

Крім того, до ОСОБА_3 12.01.2024, 28.01.2024, 02.03.2024, 15.03.2024 та 26.05.2024 застосовано терміновий заборонений припис, у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства у сім`ї. Заходами термінового забороненого припису стосовно ОСОБА_3 являлась заборона в будь-який спосіб контактувати зі своєю дружиною ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи неодноразово притягнутим до відповідальності, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти тотожні та об`єднанні спільним умислом дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства.

Так, ОСОБА_3 , продовжуючи свої систематичні умисні протиправні дії, спрямовані на заподіяння розладу фізичного та психічного здоров`я своєї дружини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 19.00 год, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи значення та суспільну небезпечність своїх дій, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив фізичне та психологічне насильство стосовно дружини, що виразилося у образах нецензурними словами на адресу потерпілої, зриванні одягу та стисненні обох рук, внаслідок чого ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців лівого плеча, які згідно висновку експертизи №183 від 17.09.2024 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_3 вчинив у присутності малолітніх дітей: ОСОБА_7 , 2020 р.н., ОСОБА_6 , 2018 р.н., ОСОБА_5 , 2013 р.н., ОСОБА_5 , 2015 р.н., що викликали у потерпілих побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, погіршення якості життя потерпілих осіб, що призвело до психологічних страждань, а щодо ОСОБА_8 також фізичних страждань, розладу здоров`я.

Такі умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у вчиненні домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні фізичного, психологічного насильства щодо подружжя, іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, погіршення якості життя потерпілих осіб, суд кваліфікує за ст.126-1 КК України.

В судовому засіданні обвинуваченний ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинувачені визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи.

Суд, з`ясувавши думку прокурора, потерпілої та обвинуваченого щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніву в добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Оцінивши, досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що зазначеними вище діями ОСОБА_3 , умисно систематично вчиняє фізичне, психологічного насильства щодо своєї дружини ОСОБА_8 , у присутності малолітніх дітей: ОСОБА_7 , 2020 р.н., ОСОБА_6 , 2018 р.н., ОСОБА_5 , 2013 р.н., ОСОБА_5 , 2015 р.н., що призвело до психологічних страждань у потерпілих, а щодо ОСОБА_8 , ще, також, і фізичних страждань, розладу здоров`я, а тому ці його дії суд кваліфікує за ст.126-1 КК України.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 виду та розміру покарання, суд приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що його обтяжує, особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, характеристику, те, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, приходить до переконання за необхідне обрати обвинуваченому покарання з передбачених санкцією ст. 126-1 КК України, у виді громадських робіт, оскільки саме цей вид покарання буде достатній для виправлення особи та попередження вчинення нових кимінальних правопорушень.

Враховуючи вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 домашнього насильства щодо дружини та неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілих від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, необхідно застосувати до обвинуваченого обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Вирішуючи питання щодо строку застосування обмежувальних заходів щодо ОСОБА_3 , суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, системний характер таких дій, ризики вірогідності повторюваності вчинення домашнього насильства та приходить до висновку про необхідність застосування обмежувальних заходів на максимально визначений ч. 3 ст. 91-1 КК України строк.

Запобіжний захід - відсутній.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов відсутній.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 349, 368, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді гомадських робіт на строк 240 годин.

Застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, строком на три місяці, а саме:

1) направити ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників.

Організацію, виконання та проходження ОСОБА_3 програми для кривдників покласти на Костопільську міську раду Рівненського району Рівненської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

СуддяОСОБА_1