Справа № 572/710/25
Провадження № 1-в/572/260/25
У Х В А Л А

20 лютого 2025 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області

одноособово суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , засудженого

9 листопада 2023 року Острозьким районним судом Рівненської області за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 1 року позбавлення волі,

26 січня 2024 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі, -

1 квітня 2024 року Врадіївським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В :

Начальник Державної установи «Катеринівська виправна колонія (№ 46)» звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з клопотанням про перегляд вироків щодо засудженого ОСОБА_4 на підставі Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 9 листопада 2023 року Острозького районного суду Рівненської області ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, за епізодом, який мав місце 29 травня 2023 року на суму 2600 грн.; а також заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, за епізодом, який мав місце у період з 29 травня 2023 року по 8 червня 2023 року на суму 2100 грн.

Згідно вироку від 26 січня 2024 року Ізяславського районного суду Хмельницької області ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, за епізодами, які мали місце 22 серпня 2023 року на суму 4600 грн. та 5000 грн.

Згідно вироку від 1 квітня 2024 року Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, за епізодом, який мав місце 19 листопада 2019 року на суму 550 грн.; а також заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, за епізодами, які мали місце 4 листопада 2019 року на суму 3700 грн. та 22 листопада 2019 року на суму 1800 грн.

Оскільки Законом № 3886-ІХ статтю 51 КУпАП викладено в редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, просив вироки переглянути, звільнивши засудженого від призначеного покарання за вчинення зазначених епізодів.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами другою та третьою статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Положеннями частини другої статті 74 КК України визначено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з частиною шостою статті 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викрадення чужого майна перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною п`ятою підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює п`ятдесяти відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року (1 січня 2019 року - 1921 грн., 1 січня 2023 року 2684 грн.).

Частиною першою статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону № 3886-ІХ, засуджений підлягає звільненню від призначеного покарання за діяння, кримінальна караність яких законом усунена.

На підставі ст.ст. 3, 5, 74 КК України, Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст. ст. 336, 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

В зв`язку з усуненням караності діяння звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком від 9 листопада 2023 року Острозького районного суду Рівненської області за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

В зв`язку з усуненням караності діяння звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком від 1 квітня 2024 року Врадіївського районного суду Миколаївської області за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; вважати засудженим за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, виключивши із резолютивної частини вироку посилання на призначення покарання за ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком від 26 січня 2024 року Ізяславського районного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, виключивши із резолютивної частини вироку посилання на призначення покарання за ч. 4 ст. 70 КК України.

Зарахувати у строк призначеного покарання частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за період з 13 вересня 2023 року по 25 січня 2024 року включно, початок строку відбування покарання рахувати з 26 січня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1