ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/16936/24

Провадження № 11-кп/820/173/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу обвинуваченого за ч.2 ст.309 КК України ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.11.2024, у кримінальному проваджені №0000261 від 10.05.2024,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, громадянина України, з середньою-спеціальною спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 21.12.2023 Хмельницьким міськрайонним судом за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17000 грн.; ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25.07.2024 несплачена сума штрафу (17000 грн.) замінена покаранням у виді громадських робіт терміном 240 годин; станом на 18.11.2024 невідбута частина покарання становить 96 годин громадських робіт,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст. 71, ч.1 ст.72 КК України шляхом часткового приєднання до цього покарання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду від 21.12.2023 та заміненого ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25.07.2024, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) день.

Початок строку відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 на виконання цього вироку суду.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1514 грн. 56 коп. документально підтверджених витрат на залучення експерта.

Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100КПК України.

За вироком суду, 10.05.2024 близько 18 год. 50 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у мікрорайоні «Дивокрай», в м. Хмельницькому, на землі помітив поліетиленовий зіп-лок пакет, в середині якого знаходилася особливо небезпечна психотропна речовина «PVP», масою 0,1954 г, яку він, діючи умисно та повторно протягом року, після засудження 21.12.2023 Хмельницьким міськрайонним судом за ч. 1 ст. 309 КК України, незаконно, а саме, всупереч вимогам ст. 2, 7, 12,25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці I Списку №2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, на території України забороняється, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, підняв, заховав у своє волосся на тім`яній ділянці голови, таким чином придбавши її, та зберігав її при собі без мети збуту до 20 год. 44 хв. 10.05.2024 - до моменту вилучення її у нього працівниками поліції по вул. 2-га Отрадна, в м. Хмельницькому.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його, в зв`язку з хворобою С-40.8 Ідіопатична епілепсія з генералізованими нападами та визнати його неосудним.

Вважає вирок суду незаконним, оскільки до матеріалів провадження були долучені медичні документи, які підтверджують наявність у нього ряду прогресуючих хвороб, які не виліковні або тяжко виліковні, які судом не враховано.

При цьому, звертає увагу на те, що відповідно до судово-психіатричної експертизи №762 у нього виявлено емоційно нестійкий розлад особистості ( пограничний тип, ускладнений епізодичними вживаннями канабіноїдів і солей без синдрому залежності). В 21 пункті цієї експертизи вказано що він перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом Ідіопатична епілепсія з генералізованими нападами як основний діагноз, що дає підстави для визнання його неосудним.

Обвинуваченого ОСОБА_7 судом апеляційної інстанції було належним чином повідомлено про розгляд даного провадження, однак в суд апеляційної інстанції останній не прибув з невідомих причин, клопотання про відкладення розгляду кримінального провадження не подавав.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_6 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, яка вважає вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши вирок суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України є правильною, оскільки останній незаконно придбав та зберігав психотропні речовини без мети збуту, вчинивши протягом року після засудження за цією статтею.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що в матеріалах кримінального провадження наявний висновок судово-психіатричного експерта №762 від 07.10.2024, з якого слідує, що на період вчинення інкримінованого йому діяння, він виявляв і виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, який не взятий судом до уваги, та що в 21 пункті цієї експертизи вказано, що він перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом Ідіопатична епілепсія з генералізованими нападами як основний діагноз, що дає підстави для визнання його неосудним, то колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими та зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст. 19 КК України, осудність характеризує здатність особи усвідомлювати значення своїх дій (бездіяльності) і керувати ними та є ознакою злочину. Водночас, неосудна особа позбавлена такої здатності внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, до неї за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Якщо неосудність особи буде встановлена під час судового розгляду, суд, відповідно до положень ст. 362 КПК України, постановляє ухвалу про зміну порядку розгляду і продовжує судовий розгляд згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України.

Про наявність у ОСОБА_7 психічних розладів стало відомо в суді першої інстанції, та у відповідності до вимог ст.ст. 52, 49 КПК України, місцевий суд залучив до участі у даному кримінальному провадженні захисника з моменту встановлення цих вад.

Відповідно до даних висновку судово-психіатричного експерта №762 від 07.10.2024, на період вчинення інкримінованого ОСОБА_7 діяння, він виявляв і даний час виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, пограничний тип, ускладнений епізодичним вживанням канабіоїдів, солей без синдрому залежності; в стані тимчасового розладу психічної діяльності не перебував і не перебуває; розумів на той час і розуміє на теперішній час значення свої дій; відповідно, міг та може керувати ними.

Такий висновок суд першої інстанції вважав науково обґрунтованим і достатньо мотивованим, при цьому врахував адекватну поведінку обвинуваченого у судовому засіданні, тому визнав останнього осудним.

Отже апеляційні вимоги обвинуваченого про те, що він є неосудним, оскільки в матеріалах даного кримінального провадження наявна медична документація, яка свідчить про його захворювання, є помилковими і не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції та вони не спростовують встановлені в суді першої інстанції фактичні обставини провадження та їх обґрунтування.

Обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції було призначено покарання у відповідності до вимог ст. 50, 65 КК України.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не виявлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.11.2024 у кримінальному проваджені №0000261 від 10.05.2024, стосовно обвинуваченого за ч.2 ст.309 КК України ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3