Провадження№ 1-кп/522/1428/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2024 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0001751 від 19.07.2019 на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Вірменії, громадянина Республіки Вірменія, який має базову середню освіту, одружений, має малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює як фізична особа-підприємець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурори- ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисник - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

інші учасники кримінального провадження:

потерпілий - ОСОБА_8

представник потерпілого - адвокат ОСОБА_9 ,

УСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.

18.07.2019, близько о 03 годині ОСОБА_3 разом із особою 1, стосовно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, пересувалися на автомобілі «TOYOTA CAMRY-30» у кузові чорного кольору, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , повз ресторану «МАМАН», що знаходиться за адресою: місто Одесса, вулиця Фонтанська дорога, 93/1.

Знаходячись за вказаною адресою, ОСОБА_3 та особа 1, побачили раніше незнайомих їм ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які у той час проходили повз зазначеного закладу.

Побачивши ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , у ОСОБА_3 та особи 1, виник спільний злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння будь-яким чужим майном.

В подальшому, ОСОБА_3 , спільно та за попередньою змовою із особою 1, реалізуючи свій єдиний злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, діючи відповідно до розподілених ролей, переслідуючи ціль неказаного збагачення, порівнялись на дорозі із ОСОБА_8 та ОСОБА_11 .

У цей час, згідно своєї ролі особа 1, перебуваючи за кермом зазначеного автомобіля, почав відволікати увагу ОСОБА_11 , в свою чергу та згідно своєї ролі ОСОБА_3 , вийшов із зазначеного автомобіля, підійшов до ОСОБА_8 , та відкрито, а саме шляхом ривку, витягнув з кишені останнього мобільний телефон «lPhone X Space Gray 64 GB» IMEI: НОМЕР_2 з сім карткою оператора мобільного зв?язку «Лайфселл» НОМЕР_3 .

Після цього ОСОБА_3 та особа 1 разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинили потерпілому ОСОБА_8 , майнову шкоду на суму 28250 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Позиція сторони захисту.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину та пояснив, що потерпілого за наведених у обвинувальному акті обставин він не бачив та не заволодівав його майном. 18 та 19.07.2019 року він знаходився за місцем свого проживання у місті Києві та за станом здоров`я не міг переміщуватися на великі відстані, оскільки 16.07.2019 року йому зробили хірургічну операцію з видалення гнійної атероми потиличної області. Спочатку він зробив відео о четвертій годині ранку і відправив його лікарю. Увечері того ж дня йому зробили операцію. Тому 17,18 та 19 липня 2019 року він знаходився у м.Києві, до Одеси не приїжджав, щодня відвідував лікарню, де йому накладали пов`язки, та лікувався вдома. Автомобіль «Тойота Камрі» дійсно належить йому на праві власності, але він особисто користувався ним лише у перший день реєстрації. Цей автомобіль був придбаний для бізнесу, ним постійно користувалися його друзі та колеги по бізнесу, він зберігався біля будинку АДРЕСА_2. Двері автомобіля не зачинялись, ключі і техпаспорт були всередині салону. На той час для власних потреб він використовував автомобіль «Мітсубісі Галант». Іноді вказаним автомобілем користувався і його брат ОСОБА_15 , який перебуває у розшуку по цій справі. Де останній знаходився 18.07.2019 року йому не відомо. Доказом того, що брат користувався вказаним автомобілем є постанови про накладення на нього грошових стягнень за порушення Правил дорожнього руху.

З 2014 року він працює на радіоринку, розташованому на вул.Ушинського у м.Києві, займається ремонтом мобільних телефонів і аксесуарів. Надані потерпілим скриншоти з геолокацією на вул.Ушинського, в Києві та ніком « ОСОБА_13 », на його думку не свідчать про те, що вказаний телефон міг перебувати на радіориноку на вул. Ушинського у м. Києві, оскільки на наданому фото зображено лише нік власника та не міститься відомостей про імей, а тому ідентифікувати такий термінал мобільного зв`язку неможливо. У нього є три магазини і 8 офіційних робітників. В ті дні, на час інкримінованого злочину, він дуже погано себе почував і не міг керувати автомобілем за станом здоров`я із зазначених вище причин. З приводу протоколів впізнання його за фотознімками, він вважає, що дана слідча дія була проведена з істотними порушеннями, внаслідок чого потерпілий та свідок помилилися. Так на фотографіях для впізнання зображено трьох відомих спортсменів, тому методом виключення можна було вибрати саме його для впізнання. На фото №2 у протоколі впізнання №2 від 24.07.2019 року зображено невідому особу, це не він і не його брат. На скріншотах з камер спостереження, зображено автомобіль «Тойота Камрі», утім хто ним керував йому не відомо, це могла бути будь яка особа, яка у нього працює. Довідка про те, що він у зазначений час не був у лікарні була надана головлікарем під тиском правоохоронців. Відомості, які в ній зазначені, у повному обсязі спростовуються журналом реєстрації, в якому є відмітки про лікування, виписками із медичної карти, медичними документами, показаннями його лікаря і свідків, які були допитані в судовому засіданні з цих питань.

Також сторона захисту звернула увагу суду на документи, подані стороною обвинувачення в якості доказів винуватості ОСОБА_3 , а саме:

1.Витяг з ЄРДР №0001751 від 19.07.2019 року в розділі «Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення», містить фразу: «... які 19.07.2019 приблизно о 03:00, знаходячись за адресою:...».

Проте, в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин та при формулюванні обвинувачення зазначено: «18.07.2019, близько 03 години 00 хвилин. Даний факт свідчить про те, що органом досудового розслідування неправильно встановлений час події кримінального правопорушення, нібито вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 .

2.Рапорт оперуповноваженого СКП Шевченківського ВП ОСОБА_14 від 25.07.2019 року, в якому в останньому реченні абзацу другого зазначено, що «Після скоєного злочину вказаний автомобіль рухається в бік 9 станції Великого фонтану». Даний рапорт не містить жодного доказового значення винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 в розумінні ст. ст. 91, 92 КПК України.

3. Два протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілим ОСОБА_8 підозрюваних ОСОБА_3 та ОСОБА_15 від 24.07.2019 року та два протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідком ОСОБА_16 підозрюваних ОСОБА_3 та ОСОБА_15 від 30.07.2019 року.

Дані протоколи містять об`єктивні сумніви у достовірності даних слідчих дій, оскільки до цих протоколів не додані списки осіб, зображених на фотознімках; впізнати конкретних осіб, які вчиняли кримінальне правопорушення в нічний час в період з 03 год. до 03 год.30 хв. 19.07.2019 року, по фотознімкам осіб не слов`янської?зовнішності дуже складно, тим більше особами, які перенесли стрес в момент протиправного посягання.

4.Заява потерпілого ОСОБА_8 з доданими до неї фотознімками - роздрукованими із соціальної мережі «Фейсбук», скриншотами нібито визначення геолокації (місця знаходження) викраденого телефону з ім`ям « ОСОБА_13 ».Дані фотознімки і скриншоти також не мають будь-якого доказового значення винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 в розумінні ст.ст. 91, 92 КПК України і являються неналежними доказами в силу ст. 85 КГІК України, оскільки самі по собі фотознімки із соціальної мережі не доводять (ані прямо, ані непрямо) вини ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні; скриншоти зроблені у невідомий спосіб і навіть не мають дати їх виготовлення, а нібито викрадений телефон має мати унікальний номер під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4», який складається із десятинних цифр плюс одна контрольна цифра. Такий номер в скриншотах відсутній.

5.Довідка за фактом крадіжки, яка мала місце 19.07.2019 р., біля ресторану «Маман» за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 93/1.

Дана довідка без підпису службової особи та без дати її складення містить фотознімки дуже низької якості і не може бути належним доказом в даному кримінальному провадженні як за цими підставами, так і у зв`язку з тим, що опис фотознімків жодним чином не підтверджує винуватість ОСОБА_19 .

Так, на стор. 2 під фотознімком зазначено: «з боку йдуть два чоловіка (потерпілий з другом) поруч у протилежному напрямку їде автомобіль темного кольору».

На 3-й стор. зазначено: «до них наближається автомобіль вказаний вище, який рухається задом».

На 4-й стор. зазначено: «автомобіль зупиняється, з автомобіля виходять невідомі, фара вказаного автомобілю у несправному стані, а саме (блимає)».

На 5-й стор. вказано: «Після скоєння злочину вказаний автомобіль рухається в бік 9 станції Великого фонтану». Факт скоєння злочину жодним чином не відображений.

На 6-й стор. зазначена інша адреса, інший час, інший номер ЄРДР та якийсь ОСОБА_20 , які жодного відношення до даного кримінального провадження не мають.

Окрім цього, матеріали кримінального провадження не містять оригінального відеозапису, з якого робилися ці фотознімки та складалась дана Довідка.

6.Аналітична довідка по даному кримінальному провадженню від 26.07.2019 року.

На 6-й сторінці вказано, що «в період часу з 14.07 по 21.07.2019 року автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 постійно знаходився в м. Одеса. Такий факт можуть також підтвердили свідки сторони захисту.

Даний доказ в сукупністю з іншими доказами спростовує обвинувачення ОСОБА_3 у даному кримінальному правопорушенні, оскільки матеріали справи містять медичні документи, що підтверджують факти звернення ОСОБА_3 за медичною допомогою в період з 16 по 19.07.2019 року та фізичну неможливість останнього здійснювати переміщення з м. Києва в м. Одесу та в зворотному напрямку в цей період.

7.Довідка Київської міської клінічної лікарні № 6 від 11.11.2019 року N° 109- 3127 містить інформацію, яка є недостовірною і не може бути покладена в основу обвинувачення ОСОБА_3 , оскільки в сукупності з іншими доказами, поданими стороною захисту, спростовується іншими медичними документами. Так, відповідно до Медичної карти стаціонарного хворого від 16.07.2019 року ОСОБА_3 звертався до КМКЛ № 6 в м. Києві за медичною допомогою.

Згідно з Журналом обліку прийому хворих в стаціонар (копія додана стороною обвинувачення) міститься запис під № 9662 від 16.07.2019 року з прізвищем ОСОБА_3 .

Копія фотознімку з екрану робочого комп`ютера лікаря також підтверджує факт звернення за медичною допомогою ОСОБА_3 16.07.2019 року .

Про такий факт також свідчить протокол операції від 16.07.2019 року Виписки із медичної карти хворого, згідно яких 16.07.2019 року ОСОБА_3 була зроблена хірургічна операція, а в період з 17 по 19.07.2019 року були зроблені перев`язки з відповідними рекомендаціями лікаря.

Що стосується фізичної неможливості ОСОБА_3 здійснювати переміщення на автомобілі з м. Києва в м. Одесу та в зворотному напрямку в період з 16 по 19.07.2019 року у зв`язку із станом його здоров`я, то з цього приводу до участі в даній справі залучено спеціаліста, який надав відповідні консультації.

З огляду на викладені обставини, сторона захисту просила суд ухвалити виправдувальний вирок за не доведеністю причетності ОСОБА_3 до інкримінованого кримінального правопорушення.

Докази та документи, надані стороною обвинувачення, які були досліджені в судовому засіданні.

Показання потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив суду, що в ніч з 18 на 19 липня 2019 року близько 03 години він разом із своїм товаришем ОСОБА_11 рухались по вул.Фонтанська дорога у м.Одесі, маючи намір придбати воду. В цей час до них під`їхав автомобіль «Тойота Камрі», з якого вийшов раніше не знайомий йому ОСОБА_3 та почав спілкуватися із ним біля ресторану «Маман». ОСОБА_3 запропонував поборотися. В цей час водій відволікав його друга розмовами. Телефон знаходився у правому кармані штанів, він помітив, що телефон зник, коли обвинувачений поїхав. На уточнююче запитання потерпілий повідомив, що він відчув, коли обвинувачений вийняв телефон з карману. Його друг стояв поруч та все бачив, там було світло. Після цього він відразу зателефонував своїй мамі та повідомив про подію в поліцію. В подальшому, за допомогою пошукової програми він встановив, що телефон увімкнувся увімкнувся за місцем проживання ОСОБА_3 . Впізнає останнього по бороді та лисині.

Показання свідка ОСОБА_11 , який пояснив у суді, що ОСОБА_8 є його другом. 19.07.2019 року близько 3 години ночі вони знаходилися в нього вдома, потім вийшли за водою з телефонами в руках. Біля ресторану «Маман», до них під`їхав автомобіль, водій якого поцікавився як проїхати до району Аркадія. Водночас до ОСОБА_8 вийшов пасажир та запитав, чи вміє він боротися. Почалася грайлива боротьба, на яку вони не звертали увагу, через три хвилин вони помітили, що телефон пропав. Автомобіль поїхав далі. В автомобілі знаходилися два чоловіки, водій не виходив. Виходив з автомобіля ОСОБА_3, він боровся з ОСОБА_8 , він його впізнає. На уточнюючі запитання свідок повідомив, що вказані особи їхали і побачили, що вони «світили» телефонами, зупинили автомобіль, вийшов ОСОБА_3 , почав з ОСОБА_24 боротися, телефон у нього був у правому кармані. На додаткове питання захисника, що означає «світили», свідок пояснив, що вказані особи побачили, що в них є телефони, було гарне освітлення. Він бачив, як ОСОБА_3 дістав з карману ОСОБА_13 , потім вони відразу поїхали. Водій його відволікав. Ілля одразу зателефонував мамі і в поліцію. За фото у фейсбуці вони встановили особу обвинуваченого та його брата.

Витяг з ЄРДР від 19.07.2019 року, згідно із яким на підставі заяви потерпілого ОСОБА_8 було розпочате кримінальне провадження №0001751 за ч.2 ст. 186 ККУ за фактом відкритого заволодіння невідомими особами його мобільним телефоном.

Рапорт без дати та реєстрації оперуповноваженого ОСОБА_26 на адресу начальника Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, в якому зазначено, що під час виконання доручення слідчого встановлено власника автомобіля Тойота Камрі НОМЕР_14, який проживає у АДРЕСА_2 - ОСОБА_15 . Оскільки в базі даних НАІС містяться відомості про притягнення до відповідальності водія вказаного автомобіля ОСОБА_15 , то за місцем проживання останнього доцільно провести обшук, оскільки іншим шляхом неможливо перевірити його причетність до вчиненого злочину.

Рапорт без дати та реєстрації оперуповноваженого ОСОБА_26 на адресу начальника Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, в якому зазначено, що під час виконання доручення слідчого встановлено власника автомобіля Тойота Камрі НОМЕР_14, який проживає у АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 та за місцем його проживання доцільно провести обшук, оскільки іншим шляхом неможливо перевірити його причетність до вчиненого злочину.

Рапорт без дати та реєстрації оперуповноваженого ОСОБА_26 на адресу начальника Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, в якому зазначено, що під час виконання доручення слідчого встановлено власника автомобіля Тойота Камрі НОМЕР_14, який проживає у АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 та у вказаному автомобілі доцільно провести обшук, оскільки іншим шляхом неможливо перевірити його причетність до вчиненого злочину.

Рапорт від 19.07.2019 на адресу начальника Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, в якому зазначено, що 19.07.2019 року о 03:29 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 19.07.2019 року о 03:29 за адресою: Приморський район м.Одеса, Фонтанська дорога буд. 93/1, біля ресторану МАМАН невідомий на автомобілі Тойота Камрі чорного кольору, кавказької національності, вирвав з карману телефон марки lPhone X чорного кольору, номер телефону НОМЕР_4 , та поїхав в бік району Аркадія.

Протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19.07.2019, згідно якого ОСОБА_8 просив прийняти міри до невідомої особи, яка 19.07.2019 близько 03:30, знаходячись біля ресторану МАМАН за адресою: м.Одеса, вул. Фонтанська дорога 93/1, вирвала з правого карману телефон марки lPhone X чорного кольору, номер телефону НОМЕР_4 , IMEI: НОМЕР_2 . Майнова шкода, яку завдано потерпілому ОСОБА_8 становить 28250 гривень.

Довідка без дати і підпису оперуповноваженого Шевченківського відділення поліції Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_26 , згідно із якою до ЧЧ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення «102» про те, що близько 03:00 годин біля ресторану "Маман" за адресою: м.Одеса, Фонтанська дорога 93/1, невідомі відкрито заволоділи мобільним телефоном марки "iPhone 10, 64GB" в корпусі чорного кольору, з сім картою оператора "лайфсел" НОМЕР_15.

1) Згідно камер відеоспостереження ресторану МАМАН за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога 93/1 о 19.07.2019 року о 3:21:57 видно, що збоку йдуть два чоловіки, поруч у протилежному напрямку рухається автомобіль темного кольору.

2) З фасаду камер відеоспостереження ресторану "Маман" ідуть двоє (потерпілий з другом), вказаний автомобіль о 03:21:59 здає назад .

3) На боковій камері відеоспостереження ресторану "Маман" у 03:22:05 видно громадянина ОСОБА_8 з другом.

4) На боковій камері відеоспостереження ресторану "Маман" у 03:22:08 видно громадянина ОСОБА_8 з другом до них наближається автомобіль вказаний вище, який рухається задом.

5) На боковій камері відеоспостереження ресторану "Маман" у 03:22:08 видно громадянина ОСОБА_8 з другом до них наближається автомобіль вказаний вище та зупиняється.

6) На боковій камері відеоспостереження ресторану "Маман" у 03:22:08 видно громадянина ОСОБА_8 з другом до них наближається автомобіль вказаний вище та зупиняється, з автомобілю виходять невідомі. Також під час перегляду камер відеоспостереження видно, що права фара вказаного автомобілю у несправному стані, а саме блимає.

7) Після скоєння злочину вказаний автомобіль їде у бік 9 станції Великого фонтану.

Під час перегляду камер відеоспостереження які розташовані на будівельному майданчику "Будова " за адресою : м.Одеса, вул.Гагаринське плато 4, за раніше скоєний злочин передбачений ч.1 ст.185 КК України, за ЄРДР N0001734 від 18.07.2019 року, було встановлено, що громадяни які скоїли вказаний злочин були на автомобілі марки "Тойота Камрі 30", чорного кольору.

8) На камері відеоспостереження від. 18.07.2019 року будівельного майданчика "Будова" за адресою: м.Одеса, вул.Гагаринське плато 4, видно легковий автомобіль темного кольору, у якому фара з правого боку у несправному стані, а саме (блимає).

9) На камері відеоспостереження будівельного майданчика "Будова" за адресою : м.Одеса, вул.Гагаринське плато 4, від 18.07.2019 року о 02:11 годин видно з вказаного автомобілю виходять двоє, та підходять до чоловіка, а саме: потерпілого ОСОБА_20 , ЄРДР N?0001734 від 18.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

10) На камері відеоспостереження будівельного майданчика "Будова " за адресою : м.Одеса, вул. Гагаринське плато 4, від 18.07.2019 року о 02:12:27 годин видно як один з невідомих обіймає ОСОБА_20

11) На камері відео спостереження будівельного майданчика "Будова " за адресою : м.Одеса, вул.Гагаринське плато 4, від 18.07.2019 року о 02:12:38 годин видно як водій вказаного вище транспортного засобу виходить з автомобілю підходить до гр. ОСОБА_20 та також обіймає.

12) На камері відеоспостереження будівельного майданчика "Будова " за адресою : м.Одеса, вул.Гагаринське плато 4, від 18.07.2019 року о 02:13:29 годин видно фрагмент реєстраційного номеру АА 4515.

13) На камері відео спостереження будівельного майданчика "Будова " за адресою : м.Одеса, вул.Гагаринське плато 4, від 18.07.2019 року о 02:14:39 годин вказаний автомобіль після скоєння злочину їде у бік вулиці Генуезська.

Під час перегляду камер відеоспостереження "Безпечне Місто" було встановлено автомобіль марки "Тойота Камрі 30 моделі", з р/з НОМЕР_1 , чорного кольору, 2004 р.в. який згідно бази даних НАС належить громадянину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на обліку з 29.01.2019 року.

Згідно схеми руху з камер відео спостереження "Беспечне Місто" видно, що автомобіль марки "Тойота Камрі 30 моделі", з р/з НОМЕР_1 , знаходиться поблизу скоєння злочину 18.07.2019 року в період часу з 01:54 по 02:16 за ЄРДР N?0001734 від 18.07.2019 року, що може підтверджувати причетність автомобілю марки "Тойота Камрі 30 моделі", з р/з НОМЕР_1 до вказаних злочинів.

Згідно бази даних "Армор" було складено адміністративний протокол за ст. 122 ч.2 КУПА від 07.07.2019 року на громадянина ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою Одеська область, Суворовський район.

Згідно бази даних "Армор" було складно адміністративний протокол за ст. 126 ч.1 КУПА від 04.11.2018 року на громадянина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою : Київська область, Соломенський район.

Аналітична довідка по кримінальному провадженню №0001751 від 26.07.2019 р., за підписом та від імені невідомої особи, по кримінальному провадженню №0001751, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2019 СВ Шевченківського ВП за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України. В довідці зазначено, що співробітниками Відділу кримінального аналізу ГУНП в Одеській області проведено опрацювання відеоматеріалів з архівів систем відеоспостереження та наявних обліків ГУНП в Одеській області в результаті чого встановлено, що автомобіль марки «Toyota CAMRY», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 належить: ОСОБА_3 д.н. ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Албанія, Арменія Область, Арменія Район, Арменія, громадянство: Україна. Також отримано інформацію про пересування вказаного автомобіля в м.Одеса в період часу з 14.07.2019 по 20.07.2019 року. Аналізом вищезазначених матеріалів встановлено, що в період часу з 14.07 по 21.07.2019 року автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 постійно знаходився в м. Одеса. Відповідно до точок початку та закінчення руху автомобіля можливо зробити припущення про те, що особи, які використовували цей автомобіль у вказаний період часу мешкали в районі санаторію «Куяльник».

За результатами проведеного аналізу складено план - схему пересування транспортного засобу в м. Одесі у вказаний проміжок часу.

Згідно інформації архівів систем відеоспостереження автомобіль «Toyota CAMRY» д.н.з. НОМЕР_1 о другій годині ночі 21.07.2019 року було зафіксовано в м.Київ, та 25.07.2019 о 22 год. 30 хв. в с. Липники, Львівської області.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.07.2019, складений слідчим СВ Шевченківського відділення поліції Приморського ВП в місті Одесі, згідно із яким ОСОБА_8 впізнав особу, яка 19.07.2019 перебувала за кермом автомобіля Toyota - Camry , 30 моделі, з реєстрованим номером НОМЕР_1, та відволікала увагу ОСОБА_11 , на фотознімку під номером 2.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.07.2019, складений слідчим СВ Шевченківського відділення поліції Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області, згідно із яким ОСОБА_8 , як потерпілий вказав, що впізнає особу, що заволоділа його мобільним телефоном марки IPhone X Space Gray чорного кольору, на фотознімку під номером 3.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.07.2019, складений слідчим СВ Шевченківського відділення поліції Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області, згідно із яким свідок ОСОБА_11 впізнав особу, яка перебувала біля ресторану МАМАН біля 03:00, на передньому пасажирському місці в автомобілі марки Toyota - Camry , 30 моделі, з реєстраційним номером НОМЕР_6 , та яка витягла з правої кишені ОСОБА_8 його мобільний телефон марки IPhone X Space Gray чорного кольору, на фотознімку під номером 2.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.07.2019, складений слідчим СВ Шевченківського відділення поліції Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_27 , згідно із яким свідок ОСОБА_11 впізнав особу, яка перебувала біля ресторану МАМАН біля 03:00, за кермом автомобіля марки Toyota - Camry, 30 моделі, з реєстраційним номером НОМЕР_6 , та відволікала його увагу поки інша особа викрала з правої кишені ОСОБА_8 його мобільний телефон марки IPhone X Space Gray чорного кольору, на фотознімку під номером 3.

Ухвала слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_28 від 16.10.19, якою надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 .

Протокол обшуку від 17.10.2019 р., складений слідчим СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_27 , на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_28 від 16.10.19 в період з «10» год. «38» хв. до «11» год. «40» хв. В протоколі зазначено наступне. Безпосереднім об`єктом обшуку є квартира АДРЕСА_3 .

В ході обшуку виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 на автомобіль «Toyota Camry», номер шасі кузова рами. НОМЕР_8 у кузові чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , як власника зазначеного автомобіля, паспорт громадянина Вірменії на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 № НОМЕР_9 , посвідка на постійне проживання на території України на ім`я ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 , № НОМЕР_10 , паспорт громадянина Вірменіїі на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; договір купівлі-продажу транспортерного засобу автомобіля "Toyota Camry", номер шасі кузова рами НОМЕР_8 автомобільні ключі від автомобілю "Toyota Camry" у кількості двох ключів та пульт сигналізації.

Ухвала слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_28 від 16.10.19, якою надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі "Toyota Camry".

Протокол затримання ОСОБА_3 від 17.10.2019 р., складений оперуповноваженим СКП Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_29 , спільно з працівниками СКП Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУНП на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_30 , затримано особу підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Верменії, мешкає: АДРЕСА_4 . Затриманий ОСОБА_3 пояснив, що не згоден. При затримані було виявлено та вилучено IPhone - 10s MAX, IMEI: НОМЕР_11 , модель - gold, з сім карткою - НОМЕР_16.

Зберігальна розписка, згідно із якою ОСОБА_3 отримав від слідчого вилучений у нього під час обшуку мобільний телефон IPhone - 10s MAX, IMEI: НОМЕР_11 , модель - gold, з сім карткою - НОМЕР_16.

Заява потерпілого ОСОБА_8 від 30.07.2019 року про доручення до матеріалів кримінального провадження, інформації про причетних до злочину осіб на 13 аркушах та про викрадений телефон на 7 аркушах, всього на 21 аркуші. В якості додатків до заяви долучено скриншоти із сторінок ОСОБА_3 та ОСОБА_15 в соціальних мережах, фотознімки осіб кавказької національності, відомості щодо можливого місця знаходження терміналу мобільного зв`язку з ніком «Ilya» та товарний чек на придбання мобільного телефону марки lPhone X чорного кольору, номер телефону НОМЕР_4 , IMEI: НОМЕР_2 , вартістю 28250 гривень.

Заява директора ООО «Маман-2018» ОСОБА_31 від 19.07. 2019 року про видання працівникам поліції записів із камер відеоспостереження даного закладу.

Протокол тимчасового доступу від 25.11.2019 року про виїмку в приймальному відділенні КМКЛ №6 журналу прийому амбулаторних хворих.

Копія журналу обліку прийому хворих в приймальному відділенні КМКЛ №6, в якому міститься запис під №9662 від 16.07.2019 року про звернення за медичною допомогою особи на прізвище ОСОБА_3 з діагнозом: гнійна атерома.

Виписка із медичної карти стаціонарного хворого №3455, згідно із якою ОСОБА_3 16.07.2019 року надано консультацію, встановлено діагноз: гнійне запалення атероми потиличної області, виконано дренування атероми, сансацію, рекомендовано вживання двічі на день антибіотику Ципрофлоксацин 500 мг та ліків Діклоберл, перев`язки щодня та продовження лікування згідно призначення протягом п`яти діб.

Виписка із медичної карти стаціонарного хворого №3455, згідно із якою ОСОБА_3 17.07.2019 року надано виконано перев`язку Бетадіне, асептичну пов`язку, рекомендовано перев`язки щодня та продовження лікування згідно призначення.

Виписка із медичної карти стаціонарного хворого №3455, згідно із якою ОСОБА_3 18.07.2019 року надано виконано перев`язку Бетадіне, асептичну пов`язку (набряк м`яких тканин зменшується, рана загоюється вторинним натягом) рекомендовано перев`язки щодня та продовження лікування згідно призначення.

Виписка із медичної карти стаціонарного хворого №3455, згідно із якою ОСОБА_3 19.07.2019 року надано виконано перев`язку Бетадіне, асептичну пов`язку (набряк м`яких тканин зменшується, рана загоюється вторинним натягом, зняти шви 22.07.2019) рекомендовано перев`язки щодня та продовження лікування згідно призначення.

Постанова про виділення матеріалів досудового розслідування від 22.11.2019 року, згідно із якою із кримінального провадження №0001751 від 19.07.2019 року в окреме провадження виділені матеріали справи за №0002905 від 22.11.2019 року відносно ОСОБА_15 .

Ухвала слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_28 від 18.10.19, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Ухвала слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_28 від 30.10.19, якою слідчому надано дозвіл на виїмку в ТОВ «Лайфсел» роздруківки з деталізацією вхідних та вихідних з`єднань за номером абонента телефонного зв`язку НОМЕР_12 .

Протокол тимчасового доступу від 28.11.2019 року про виїмку в ТОВ «Лайфсел» роздруківки з деталізацією вхідних та вихідних з`єднань за номером абонента телефонного зв`язку НОМЕР_12 з додатком у виді цифрового носія інформації.

Ухвала слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_28 від 30.10.19, якою слідчому надано дозвіл на виїмку в ПрАТ «Київстар» роздруківки з деталізацією вхідних та вихідних з`єднань за номером абонента телефонного зв`язку НОМЕР_12 .

Протокол тимчасового доступу від 29.11.2019 року про виїмку в ПрАТ «Київстар» роздруківки з деталізацією вхідних та вихідних з`єднань за номером абонента телефонного зв`язку НОМЕР_12 з додатком у виді цифрового носія інформації.

Протокол тимчасового доступу від 28.11.2019 року про виїмку інформації в ТОВ «Лайфсел» з додатком у виді цифрового носія інформації.

Ухвала слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_28 від 30.10.19, якою слідчому надано дозвіл на виїмку в ПрАТ «Київстар» роздруківки з деталізацією вхідних та вихідних з`єднань за номером абонента телефонного зв`язку НОМЕР_12 .

Протокол тимчасового доступу від 29.11.2019 року про виїмку в ПрАТ «Київстар» роздруківки з деталізацією вхідних та вихідних з`єднань за номером абонента телефонного зв`язку НОМЕР_12 з додатком у виді цифрового носія інформації.

Постанова про виділення матеріалів досудового розслідування від 03.12.2019 року, згідно із якою із матеріалів кримінального провадження №0001751 виділені матеріали за фактом використання завідомо підробленого документа.

Відповідь на запит слідчого за підписом в.о. заступника головного лікаря з хірургічної допомоги Київської міської клінічної лікарні №6 за вих.. №109-3127 від 11.11.2019 року про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до їх закладу за медичною допомогою не звертався.

Докази, надані стороною захисту.

Показання свідка ОСОБА_32 , який пояснив у суді, що працює лікарем-травматологом в КМКЛ №6 у м.Києві та давно знає ОСОБА_3 . Зранку 16.07.2019 року останній надіслав йому на телефон відео, на якому було зафіксовано відкриту рану на його голові. Після цього вони домовилися, що він під`їде до нього на консультацію. Цього ж дня у вечірній час ОСОБА_3 було прооперовано із застосуванням місцевої анестезії та видалено гнійну атерому, що спричиняла сильний біль. У період із 17 по 19 липня 2019 року обвинувачений щодня дня приїжджав до нього на огляд, йому замінювали пов`язки. ОСОБА_3 офіційно стояв на обліку у лікарні.

Показання свідка ОСОБА_33 , який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 це його друг, в нього виникла гнійна атерома на голові, яка 16.07.2019 року відкрилась. Тому його було прооперовано а в подальшому він декілька тижнів амбулаторно лікувався та проходив курс реабілітації. Після операції 16.07.2019 року він щодня навідував його вдома за місцем проживання у м.Києві.

Показання свідка ОСОБА_35 , який показав в суді, що ОСОБА_3 знає 8 років та перебуває із ним в дружніх стосунках. Він бачив, що у нього на голові з`явилася пухлина. У липні 2019 року обвинувачений поїхав до лікаря і зробив операцію. 15 липня 2019 року він бачив його на ринку у м. Києві. А після цього - 16 і 17 липня 2019 року ОСОБА_3 знаходився вдома, у нього була перебинтована голова і він не міг її повертати. Після хірургічної операції він щодня відвідував ОСОБА_3 за місцем його проживання. Особисто бачив його 17.07.2019 вранці та 18.07.2019 року увечері у м.Києві. З братом ОСОБА_3 - ОСОБА_15 він не спілкується.

Показання свідка ОСОБА_38 , який показав суду, що знає ОСОБА_3 у зв`язку із здійсненням підприємницької діяльності на радіо ринку. У них були гарні стосунки. 16.07.2019 року ОСОБА_3 зателефонував йому і повідомив, що о 20 годині необхідно прибути до лікарні. Під час операції він чекав його біля трьох годин, після чого відвіз додому. Щоранку в період часу із 17.07.2019 року по 20.07.2019 року включно він відвозив його до лікарні на перев`язку. При цьому стан здоров`я обвинуваченого був незадовільний, його постійно нудило. За таких обставин ОСОБА_3 не міг відлучатися за межі міста Києва.

Показання свідка ОСОБА_39 , який повідомив, що ОСОБА_3 знає, оскільки вони є партнерами по бізнесу. Йому відомо, що обвинувачений є власником автомобіля «Тойта Камрі» чорного кольору з 2019 року. З його дозволу усі працівники користувалися вказаним автомобілем. Задні двері автомобіля завжди були відчинені і через них можна було потрапити до салону. В липні 2019 року він особисто бачив на голові ОСОБА_3 велику пухлину, яку в подальшому видалили. Після хірургічної операції стан обвинуваченого був незадовільний, йому робили перев`язки в лікарні у м.Києві. Автомобілем Тойота Камрі користувалися особи із близького оточення ОСОБА_3 , у тому числі, всі хто з ним працював.

Показання свідка захисту ОСОБА_40 , який пояснив, що працює в Києві на радіоринку та знає ОСОБА_3 , з яким товаришує. Пам`ятає, що у нього була гнійна рана на голові, у зв`язку із чим його прооперували. Після цього він щодня його провідував вдома, стан його здоров`я був незадовільним.

Пояснення спеціаліста ОСОБА_41 , який показав в суді, що ОСОБА_3 раніше знав, є лікарем-спеціалістом за спеціальністю хірургія, 14 років працює у відділенні гнійної хірургії. На огляд йому було надано медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_3 , скриншот із комп`ютера лікаря, протокол операції та виписку. Гнійна атерома лікується виключно хірургічним способом, що і було виконано у даному випадку. Після операції необхідні знеболювальні, перев`язки щодоби, видужання тривалий час, але не менше 1-3 днів. На скриншоті видно, що ця операція проведена в той же день. Виписний епікриз типовий для гнійного процесу. Перев`язку видно добре на голові. Після операції на потилиці залишився шрам 5 см. З урахуванням наявності інтенсивного болю і високого ризику кровотечі, на його думку, ОСОБА_3 не був здатен здійснювати подорожі на значні відстані.

Роздруківки фотознімків з телефону обвинуваченого, серед яких міститься зображення осіб чоловічої статі кавказької національності на фоні автомобіля Тойота Камрі держномер НОМЕР_13 .

Копія медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 .

Копія виписки із журналу обліку прийому хворих в стаціонар.

Копія фотознімку екрана робочого комп`ютера лікаря.

Копія протоколу операції.

Копії виписок з медичної карти.

Копія свідоцтва про народження дитини ОСОБА_42 .

Копія виписки з ЄДРЮО, згідно якої ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем.

Лист за підписом в.о. директора КНП «КМКЛ №6» ОСОБА_44 та заступника директора з хірургічної роботи ОСОБА_45 про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.07.2019 року о 18 г. 30 хв. звертався в 2 хірургічне відділення, історія хвороби №9662, з діагнозом нагноєна атерома голови. Того ж дня виконано оперативне лікування, протокол операції №1058. Виписаний в задовільному стані з подальшими рекомендаціями.

Аналіз доказів, висновки суду та мотиви ухвалення виправдувального вироку.

Положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Критерії визначення належності, допустимості та достовірності доказів встановлені у статтях 85-89 КПК України. У судовому рішенні має бути чітко зазначено, який саме доказ визнано судом неналежним, недопустимим чи недостовірним, а також наведено відповідні мотиви на підтвердження цього.

Процес оцінки доказів передбачає: необхідність формування внутрішнього переконання; всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності; необхідність керуватися законом при прийняті рішення. Ніякі докази не мають для суб`єкта оцінки наперед встановленої сили.

Фактично сторона обвинувачення надала суду для дослідження лише дві групи доказів, а саме: показання свідка ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_8 та письмові докази разом із процесуальними документами. Викрадений у потерпілого мобільний телефон не було відшукано, а будь-які речові докази суду не надавалися.

Водночас сторона захисту, відстоюючи послідовно ще зі стадії досудового розслідування позицію щодо наявного алібі, непричетності обвинуваченого до інкримінованого злочину та його перебування за місцем постійного проживання у місті Києві і проходження лікування, на підтвердження своїх доводів надала відповідну медичну документацію, показання свідків і роз`яснення спеціаліста.

Аналізуючи усі докази з точки зору їх належності і допустимості, суд приходить до висновку що частина письмових доказів є недопустимими та неналежними, а сукупності інших доказів не достатньо для ухвалення обвинувального вироку із дотриманням стандарту доведення «поза розумним сумнівом».

По-перше, сторона обвинувачення невірно встановила час вчинення злочину, зазначивши в обвинувальному акті, що подія відбулася о 3 годині 18.07.2019 року, в той час, як фактично заволодіння майном потерпілого мало місце о 03 годині 19.07.2019 року. Даний висновок суду ґрунтується на показаннях потерпілого, свідка ОСОБА_11 та письмових доказах, перелік і зміст яких наведено у вироку. Таким чином обвинувачення в частині часу вчинення інкримінованого злочину є необґрунтованим.

По-друге, показання потерпілого ОСОБА_8 та його товариша - свідка ОСОБА_11 які, вказують на причетність ОСОБА_3 до заволодіння майном потерпілого, не підтверджені іншими належними і допустимими доказами. Самих по собі показань вказаних осіб не достатньо для ухвалення обвинувального вироку. Водночас їх показання в частині способу заволодіння майном є суперечливими та виглядають сумнівними, оскільки під час перехресного допиту, ні потерпілий, ні свідок, однозначно не змогли відповісти на запитання коли саме вони виявили відсутність мобільного телефону, та чи було це відкрите чи таємне викрадення майна.

Та обставина що свідок ОСОБА_11 і потерпілий під час допиту в суді, через більш ніж два роки після події злочину, вказали на ОСОБА_3 , як на особу, яка заволоділа мобільним телефоном, теж не приймається судом до уваги, оскільки, враховуючи значний часовий проміжок, вони могли припуститися помилки.

Два протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_8 від 24.07.2019 року та два протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 від 30.07.2019 року - теж не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки до цих протоколів не додані списки осіб, зображених на фотознімках, що перешкоджає встановленню особи впізнаних. Крім того, очевидним є той факт, що впізнати конкретних осіб не слов`янської?зовнішності, які вчиняли кримінальне правопорушення в нічний час в період з 03 год. до 03 год.30 хв. 19.07.2019 року, по фотознімкам дуже складно і в такому випадку наявний високий ризик добросовісної помилки.

Наданий прокурором витяг з ЄРДР № 0001751 від 19.07.2019 року не є процесуальним джерелом доказів а тому також не враховується судом.

Рапорт оперуповноваженого СКП Шевченківського ВП ОСОБА_14 від 25.07.2019 року, в якому в останньому реченні абзацу другого зазначено, що «Після скоєного злочину вказаний автомобіль рухається в бік 9 станції Великого фонтану» - не містить жодної інформації щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 в розумінні ст. ст. 91, 92 КПК України.

Заява потерпілого ОСОБА_8 з доданими до неї фотознімками - роздрукованими із соціальної мережі «Фейсбук», скриншотами нібито визначення геолокації (місця знаходження) викраденого телефону з ім`ям « ОСОБА_13 » - являються неналежними доказами в силу ст. 85 КГІК України, оскільки самі по собі фотознімки із соціальної мережі не доводять (ані прямо, ані непрямо) вини ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні; скриншоти зроблені у невідомий спосіб і навіть не мають дати їх виготовлення, а нібито викрадений телефон має мати унікальний номер під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4», який складається із десятинних цифр плюс одна контрольна цифра. Такий номер в скриншотах відсутній.

Три рапорти оперуповноваженого СКП Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одеса ГУНП в Одеські області ОСОБА_26 , в яких зазначено, про те, що на підставі відеозаписів з камер відеоспостереження встановлено автомобіль, що належить обвинуваченому, суд вважає недопустимими доказами, оскільки в матеріалах справи відсутні вказані відеозаписи та вони не були предметом дослідження в суді. Крім того, на вказаних рапортах відсутні такі обов`язкові реквізити як дата та реєстраційний номер.

Також суд визнає недопустимим доказом довідку за фактом крадіжки, яка мала місце 19.07.2019 р., біля ресторану «Маман» за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 93/1. Дана довідка без підпису службової особи та без дати її складення, містить фотознімки дуже низької якості і не може бути належним і допустимим доказом в даному кримінальному провадженні як за цими підставами, так і у зв`язку з тим, що опис фотознімків жодним чином не підтверджує винуватість ОСОБА_19 .

Так, на стор. 2 під фотознімком зазначено: «з боку йдуть два чоловіка (потерпілий з другом) поруч у протилежному напрямку їде автомобіль темного кольору».

На 3-й стор. зазначено: «до них наближається автомобіль вказаний вище, який рухається задом».

На 4-й стор. зазначено: «автомобіль зупиняється, з автомобіля виходять невідомі, фара вказаного автомобілю у несправному стані, а саме (блимає)».

На 5-й стор. вказано: «Після скоєння злочину вказаний автомобіль рухається в бік 9 станції Великого фонтану». Факт скоєння злочину жодним чином не відображений.

На 6-й стор. зазначена інша адреса, інший час, інший номер ЄРДР та якийсь ОСОБА_20 , які жодного відношення до даного кримінального провадження не мають.

Окрім цього, матеріали кримінального провадження не містять оригінального відеозапису, з якого робилися ці фотознімки та складалась дана Довідка.

Аналітична довідка по даному кримінальному провадженню від 26.07.2019 року також є недопустимим доказом, оскільки не містить прізвища особи яка її склала, а відеозаписи, які були покладені в її основу, не долучені до матеріалів справи, не оглядалися слідчим та не надані суду для дослідження.

На 6-й сторінці вказано, що «в період часу з 14.07 по 21.07.2019 року автомобіль Тойота Камрі д.н.з. НОМЕР_1 постійно знаходився в м. Одеса. Цей факт не заперечувала і сторона захисту, зазначивши, що вільний доступ до вказаного автомобіля мало досить велике коло осіб, із числі колег обвинуваченого по роботі та його брат. При цьому доводи сторони захисту про те, що обвинувачений у вказаний період часу використовував інший автомобіль (Мітсубісі Галант) - стороною обвинувачення не перевірялися та не спростовані.

Протокол затримання ОСОБА_3 від 17.10.2019 року не містить відомостей щодо вилучення у нього речових доказів. Вилучений у обвинуваченого мобільний телефон не був оглянутий слідчим, не долучений до справи як речовий доказ та повернутий йому на зберігання.

Заява директора ТВП Маман-2018 про те що вона надає слідчому відеозаписи з камер відеоспостереження ресторану Маман не містить додатків у виді носіїв інформації з відеозаписами, а тому останні також не можуть бути враховані при ухваленні вироку, оскільки не досліджувалися в суді.

На досудовому розслідуванні стороною обвинувачення, хоча і було отримано у операторів мобільного зв`язку інформацію щодо телефонних з`єднань обвинуваченого, утім не було її досліджено та не проаналізовано із залученням відповідних спеціалістів, що не дає можливості використати її для підтвердження чи спростування викладених у обвинувальному акті обставин. Водночас, слідчий не з незрозумілих причин взагалі не досліджував телефонні з`єднання потерпілого та не вжив заходів щодо встановлення місця знаходження викраденого у потерпілого радіоелектронного пристрою.

Під час досудового розслідування слідчий провів у КМКЛ №6 виїмку медичної документації обвинуваченого ОСОБА_3 (журнал реєстрації хворих, копія медичної карти, тощо). Сторона захисту теж надала отриману на адвокатський запит медичну інформацію, яка підтверджує факти звернення ОСОБА_3 за медичною допомогою в період з 16 по 19.07.2019 року, проведення йому там хірургічної операції з видалення гнійної атероми голови, та щоденних відвідувань лікарні для накладення перев`язок рани і прийому відповідних ліків.

Водночас свідки сторони захисту підтвердили алібі обвинуваченого, тобто факт його знаходження та лікування у м.Києві в період із 16 по 20.07.2019 року.

Так свідок ОСОБА_32 , який працює лікарем-травматологом в КМКЛ №6, повідомив, вранці 16.07.2019 року ОСОБА_3 надіслав йому на телефон відео, на якому було зафіксовано відкриту рану на його голові Цього ж дня у вечірній час ОСОБА_3 було прооперовано із застосуванням місцевої анестезії та видалено гнійну атерому, що спричиняла сильний біль. У період із 17 по 19 липня 2019 року обвинувачений щодня дня приїжджав до нього на огляд, йому замінювали пов`язки.

Свідок ОСОБА_46 , підтвердив факт лікування обвинуваченого за наведених обставин, зазначивши, що після операції з 16.07.2019 року він щодня навідував його вдома за місцем проживання у Києві.

Аналогічні показання в суді надав свідок ОСОБА_35 а свідок ОСОБА_47 , підтвердив, що він особисто, щоранку, у період часу із 17.07.2019 року по 20.07.2019 року включно відвозив ОСОБА_3 до лікарні на перев`язку. При цьому стан здоров`я обвинуваченого був незадовільний, його постійно нудило. За таких обставин ОСОБА_3 не міг відлучатися за межі міста Києва.

Подібні показання надали також свідки ОСОБА_48 та ОСОБА_49 .. Останній додатково повідомив, що обвинувачений є власником автомобіля «Тойта Камрі» чорного кольору з 2019 року. З його дозволу усі працівники користувалися вказаним автомобілем. Задні двері автомобіля завжди були відчинені і через них можна було потрапити до салону.

Залучений стороною захисту спеціаліст ОСОБА_50 , який є лікарем-спеціалістом за спеціальністю хірургія, та має досвід роботи понад 14 років у відділенні гнійної хірургії, після огляду медичної документації хворого ОСОБА_3 , скриншот із комп`ютера лікаря, протоколу операції та виписок із медичної карти, роз`яснив наступне. Гнійна атерома лікується виключно хірургічним способом, що і було виконано у даному випадку. Після операції необхідні знеболювальні, перев`язки щодоби, видужання тривалий час, але не менше 1-3 днів. На скриншоті видно, що ця операція проведена в той же день. Виписний епікриз типовий для гнійного процесу. Перев`язку видно добре на голові. Після операції на потилиці залишився шрам 5 см. З урахуванням наявності інтенсивного болю і високого ризику кровотечі, на його думку, ОСОБА_3 не був здатен здійснювати подорожі на значні відстані.

Таким чином, надані стороною захисту докази (показання свідків і медична документація) підтвердили наявність у обвинуваченого на час вчинення інкримінованого злочину неспростовного алібі та наявність у нього захворювання, яке могло заважати здійснювати переміщення із м.Києва до м.Одеси, та можливість користування автомобілем обвинуваченого особами із його оточення по бізнесу чи братом.

Суд не приймає до уваги довідку Київської міської клінічної лікарні № 6 від 11.11.2019 року N° 109- 3127, отриману на запит слідчого, оскільки зазначені в ній відомості у повному обсязі спростовані наявною в матеріалах справи медичною документацією обвинуваченого та наведеними показаннями свідків. Так, відповідно до Медичної карти стаціонарного хворого від 16.07.2019 року ОСОБА_3 звертався до КМКЛ № 6 в м. Києві за медичною допомогою. Згідно з Журналом обліку прийому хворих в стаціонар (копія додана стороною обвинувачення) міститься запис під № 9662 від 16.07.2019 року з прізвищем ОСОБА_3 . Копія фотознімку з екрану робочого комп`ютера лікаря також підтверджує факт звернення за медичною допомогою ОСОБА_3 16.07.2019 року .

Про такий факт також свідчить протокол операції від 16.07.2019 року Виписки із медичної карти хворого, згідно яких 16.07.2019 року ОСОБА_3 була зроблена хірургічна операція, а в період з 17 по 19.07.2019 року були зроблені перев`язки з відповідними рекомендаціями лікаря.

Що стосується фізичної неможливості ОСОБА_3 здійснювати переміщення на автомобілі з м. Києва в м. Одесу та в зворотному напрямку в період з 16 по 19.07.2019 року у зв`язку із станом його здоров`я, то з цього приводу до участі в даній справі залучено спеціаліста ОСОБА_41 , який надав відповідні консультації.

Під час проведених за місцем проживання ОСОБА_3 та його брата а також в автомобілі Тойота Камрі обшуків нічого не вилучено окрім ключів від автомобіля. Утім вказані ключі не були оглянуті слідчим та не долучені до справи в якості речових доказів і не надані суду для дослідження. Тому не враховуються судом в якості доказів по справі. Водночас сам факт вилучення ключів від автомобіля за місцем проживання ОСОБА_3 17 жовтня 2019 року, не спростовує доводи захисту про те, що на час інкримінованого злочину вказаним автомобілем могли користуватися треті особи.

Також суд звертає увагу, що надані прокурором процесуальні документи не є джерелами доказів, а надані письмові докази у двох томах, ані в сукупності, ані кожен окремо не містять доказів вини ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вони не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, а відтак пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не знаходить свого підтвердження.

Згідно з роз`ясненнями, даними у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року №7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком (ч.1 ст.62 Конституції України), покладає на суди всю повноту відповідальності за правильне вирішення справи.

Крім того, Пленум Верховного Суду України у п.23 своєї постанови «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.1990 року, із змінами, вказав судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного, що кореспондується з положеннями ст.62 Конституції України.

За наслідками повного та всебічного судового розгляду у даному кримінальному провадженні аналіз досліджених доказів, на думку суду, дає підстави дійти до переконливого висновку, що наявні у справі докази, перевірені в судовому засіданні, як окремо, так і всі в сукупності, не можуть бути покладені в безпосереднє підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Під час судового розгляду показаннями свідків сторони захисту та наявною медичною документацією, повністю підтверджено алібі обвинуваченого та наявність у нього захворювання, яке очевидно перешкоджало прибути на місце вчинення злочину до Одеси із міста Києва. Під час судового розгляду справи стороною обвинувачення не доведено наявності жодного із елементів об`єктивної та суб`єктивної сторони складу інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення. При цьому встановлені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, його майновий стан, спосіб життя і роботу, також ставлять під сумнів наявність у нього наміру на заволодіння чужим майном з метою збагачення.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Загальними засадами кримінального провадження за змістом ст. 7 КПК України, є, зокрема, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому, як передбачає ч.6 ст.22 цього Кодексу, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з положеннями ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як випливає із ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., кожна людина, звинувачена в скоєнні кримінального злочину, вважається невинуватою до тих пір, поки його провина не доведена відповідно до закону. Кожна людина при визначенні його громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і неупередженим судом.

Обов`язком суду є забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в статті 17 КПК України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені конституційні гарантії поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст.9 Конституції України,ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод.(далі - Конвенція).

Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

З наведеного витікає, що рішення суду буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у Рішенні по справі "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.

Згідно з положеннями ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою, суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) "поза розумним сумнівом", який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумніву тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням. Подібне роз`яснення зазначеного принципу надає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у п.54 рішення від 06.12.2007 р.у справі "Козинець проти України", та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, висловлене у постанові від 04.07.2018 року у справі № 688/788/15-к провадження № 51-597км17.

Судовий вирок, який проголошується ім`ям держави, має бути законним, обґрунтованим і справедливим.

У правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається звинувачувальний ухил, по суті якого кожен, хто з`явився перед судом, має бути визнаний винуватим.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції при здійснені правосуддя" визнання особи винуватою у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

За змістом рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду має бути законним і обґрунтованим тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Згідно ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суддя і суд встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до положень ст. 92 КПК у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

За змістом ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відтак, предмет доказування в конкретному кримінальному провадженні, тобто сукупність передбачених кримінальним процесуальним законом обставин, встановлення яких необхідно для вирішення кримінального провадження, залежить від того, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення обвинувачується особа. Пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій за статтею (частиною статті) Кримінального кодексу, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона зобов`язана доводити перед судом.

Як правило, чим тяжчим є злочин, тим суворіше суд повинен дотримуватись стандарту доведеності вини під час ухвалення вироку.

При цьому відповідно до ч.2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Крім того, відповідно до усталеної судової практики, суд не може вживати активних дій для забезпечення явки свідків обвинувачення, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності і неупередженості суду, відображеної, зокрема, у ч. 6 ст. 22 КПК України (постанова ВС від 29.07.2020 № 740/526/19).

Судом приймались всі передбачені заходи для розгляду кримінального провадження шляхом ретельного допиту обвинуваченого, потерпілого і свідків, дослідження письмових доказів, обсяг яких був визначений стороною обвинувачення в порядку ч.2 ст.22 КПК України, досліджено докази надані стороною захисту. Розшук нових доказів після проведення всіх можливих процесуальних дій не входить до компетенції суду.

Аналізуючи встановлені обставини та наведені норми діючого законодавства, суд приходить до беззаперечного висновку, що під час судового розгляду не було доведено із дотриманням стандарту «поза розумним сумнівом», що ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, оскільки самих лише показань потерпілого і свідка, за наявності неспростовного алібі та очевидних недоліків досудового розслідування, не достатньо для ухвалення обвинувального вироку.

Щодо мотивів ухвалення виправдувального вироку.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Прокурор не може обмежитися формальним наданням доказів, а повинен розкрити їх зміст та переконати суд, що вони доводять певні обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі «Козинець проти України», заява №75520/01, п.54, від 6 грудня 2007 року із внесеними змінами від 27 лютого 2008 року, рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, п.150, від 21 квітня 2011 року, та рішення у справі «Яременко проти України», заява № 32092/02, п.57, від 12 червня 2008 року).

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду від 01 квітня 2020 року зазначено, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Кожен факт причетності особи до вчинення злочину та винності має бути підтверджений повнотою зібраних доказів, проте, жодні з наведених показань свідків та доказів, наданих суду стороною обвинувачення не містять достатніх відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України.

Таким чином, оскільки, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, тому суд вважає, що судом всім учасникам провадження в даному випадку були створені належні умови щодо справедливого судового розгляду та доведення перед судом своїх правових позицій.

Відповідно до ч.1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;

2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;

3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, провівши повно та всебічно судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, та принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що пред`явлене обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України не підтверджено в результаті судового розгляду, а обвинувачений підлягає виправданню у зв`язку із недоведеністю того факту, що саме він вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення.

Мотиви ухвалення рішень з інших питань.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження - не встановлено.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування моральної та майнової шкоди необхідно залишити без розгляду на підставі ч.3 ст. 129 КПКУ у зв`язку із непричетністю обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення.

Речових доказів у кримінальному провадженні не має. Вилучений у ОСОБА_3 під час обшуку мобільний телефон повернуто останньому під розписку.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-379 КПК України, ст.ст.1-90,186 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч.2 ст.186 КК України, та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПКУ у зв`язку із не доведенням факту вчинення ним інкримінованого злочину.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування моральної та майнової шкоди - залишити без розгляду на підставі ч.3 ст. 129 КПКУ.

Вилучений у ОСОБА_3 під час обшуку мобільний телефон IPhone - 10s MAX, IMEI: НОМЕР_11 , модель - gold, з сім карткою - НОМЕР_16 - вважати повернутим йому.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1

31.12.2024