Житомирський апеляційний суд
Справа №290/996/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/474/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

прокурора: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2025 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ,-

встановила:

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2025 року було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 днів до 27 квітня 2025 року включно.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду.

Зазначає, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 усно, а КПК не передбачає усної форми такого клопотання навпаки чітко зазначено що клопотання подається виключно в письмовій формі та певні вимоги та процедура його подання.

Вважає що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 372 КПК України, оскільки суд взагалі не надав оцінки його доводам обмежившись формальною відпискою, що суд вже їх оцінював.

На думку захисника, прокурор ніяким чином не довів що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 має місце проживання, родичів, реєстрацію, неофіційно працював.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Крім того, необхідність наявності письмового клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою регламентовано змістом ч. 2 ст. 422-1 КПК України, відповідно до якої суддя-доповідач апеляційного суду витребує з суду першої інстанції не лише оскаржувану ухвалу, а й клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, виходячи з аналізу наведених норм Закону, продовження запобіжного заходу обвинуваченому можливе лише на підставі письмового клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке він подає до суду з додержанням норм передбачених ст. 184 КПК України та ч. 3 ст. 199 КПК України.

Також колегія суддів зазначає, що згідно із рішення Конституційного Суду України № 1-р/2017 від 23.11.2017 року, продовження судом під час судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.

На запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК з Житомирського районного суду Житомирської області надано відповідь від 19.03.2025 № 290/996/24ЕП-1634/2025, що клопотання прокурора Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 надійшло на офіційну електронну адресу суду 26.02.2025 о 12 год. 20 хв. Зареєстровано в автоматизованій системі документообігу суду 26.02.2025 року о 12 год. 35 хв.

Як вбачається з журналу судового засідання розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст.186 КК України розпочато 26.02.2025 о 9 год. 36 хв.

В судовому засіданні 26.02.2025 року, прокурором було заявлене клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 в усному порядку. Клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 на електронну адресу Житомирського районного суду Житомирської області надійшло після розгляду кримінального провадження.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції в порушення вказаних норм закону, продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 за усним клопотанням прокурора, що суперечить вимогам процесуального закону не дотримавшись належної правової процедури, не перевіривши при цьому клопотання на додержання вимог закону, не вручивши копію клопотання обвинуваченому та захиснику.

Положення ст.370 КПК України регламентують, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги закону при постановленні оскаржуваної ухвали місцевим судом дотримані не були.

Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду.

За таких обставин ухвала суду не може вважати ся законною та обґрунтованою, а підлягає скасуванню, оскільки вона постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти своє рішення щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, зважаючи на те, що розгляд справи здійснюється в межах апеляційної скарги, апеляційний суд не вправі погіршувати становище обвинуваченого розглядаючи апеляційну скаргу захисника.

У зв`язку із тим, що на розгляді у суді першої інстанції було відсутнє письмове клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 на час судового розгляду та надійшло після розгляду кримінального провадження, колегія суддів вважає, що таке клопотання підлягає розгляду під час нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 331,418,419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2025 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 квітня 2025 року включно- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд в суді першої інстанції клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 , яке отримано судом після розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: