Справа № 527/488/25
провадження № 1-кп/527/88/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Глобинського районного суду Полтавської області обвинувальний акт № 0000058 від 26.01.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с. Кринки, Глобинського району (Кременчуцького району) Полтавської області, з середньою освітою, не працюючий, одруженого, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуваючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

встановив:

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан, який продовжений по теперішній час.

Відповідно до Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про проведення загальної мобілізації, яка продовжена по теперішній час.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ від 06.12.1991 особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені у повістках.

ОСОБА_4 з 10.12.2024 року перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» ОСОБА_4 є військовозобов`язаним та підлягає призову за на військову службу під час мобілізації.

Висновком військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби під час загальної мобілізації в Збройних Силах України.

12.12.2024 ОСОБА_4 було вручено повістку, а також роз`яснено її зміст, про його явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09:00 год. 15.12.2024 року для відправлення до військової частини у складі команди НОМЕР_1 . Окрім цього, ОСОБА_4 був попереджений про відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією.

Проте, ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним і діючи з прямим умислом, тобто завідомо знаючи про висновок військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , про придатність його до військової служби під час загальної мобілізації, будучи обізнаним про його призов за мобілізацією та, заздалегідь попередженим про строк і необхідність його явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки до військової частини НОМЕР_1 , бажаючи ухилитися від призову на військову службу за мобілізацією на зазначений час, без поважних причин не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією та відправки до військової частини НОМЕР_1 , будучи обізнаним про дату та час для відправки, а саме 15.12.2024 року на 09 год. 00 хв., чим прямо ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідуваннякваліфіковані за ст. 336 КК України ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що після проходження військово-лікарської комісії 10 грудня 2024 року був визнаний придатним до військової служби, 12 грудня 2024 року йому було вручено під розпис повістку на відправку до військової частини, однак він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений час і дату, оскільки побоявся проходити військову службу. Щиро розкаявся у вчиненому та просив не призначати суворе покарання.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України підтверджується матеріалами, зібраними під час досудового розслідування, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження № № 0000058 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ст. 336 КК України;

- військовим квитком серія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданим 10.12.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2

- довідкою військово-лікарської комісії Комунального медичного підприємства «Лікарня Придніпровська» від 10.12.2024, відповідно до якої проведено 10.12.2024 медичний огляд ВЛК ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі графи ІІ НМОУ № 402/2008, додатку №262/2024 придатний до служби.

- повісткою на відправку до в/ч № НОМЕР_1 , якою ОСОБА_4 повідомлений про наказ з`явитися о 09 год 15.12.2024 за адресою АДРЕСА_3 , а також розпискою на ім`я ОСОБА_4 з відміткою про отримання ним 12.12.2024 вказаної повістки.

- рапортом офіцера командування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , яким повідомлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_4 не прибув на відправку до в/ч № НОМЕР_1 , 09 год 15.12.2024.

Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та, відповідно до ст. 75 КК України, просив звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

ОСОБА_4 не заперечував проти призначення покарання, зазначеного прокурором.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене обвинуваченому знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування правильно кваліфіковано за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, з`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до положень ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи покарання з додержанням вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, утриманців немає, за місцем проживання характеризується нейтрально, має задовільний стан здоров`я, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, однак перебуває на обліку в лікаря нарколога, на підставі ст. 89 КК України не судимий, розкаявся у скоєному.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинуваченого, суд вбачає наступне:

ОСОБА_4 не є особою з інвалідністю, офіційно не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Згідно з висновком досудової доповіді у кримінальному провадженні, складеною Кременчуцьким районним сектором №1 Філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як середній.

Орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе.

Вищезазначені обставини дають суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку.

Процесуальні витрати на залучення експертів та речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, в разі подання апеляційної скарги, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в цей же термін, з моменту вручення йому копії вироку шляхом подачі апеляційних скарг через Глобинський міськрайонний суд.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору та засудженому.

Суддя ОСОБА_1