Номер провадження: 11-сс/813/547/25
Справа № 521/3005/25 1-кс/521/939/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_6 ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.02.2025 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Жовтий Яр Татарбунарського району Одеської області, із середньою технічною освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000173 від 24.02.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Слідчий СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_10 звернулась до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.02.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Житкова, 10.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підстав для застосування більш суворого запобіжного заходу під час розгляду клопотання, слідчим суддею не встановлено.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, прокурор Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

- слідчий суддя не приділив уваги наявності ризиків, заявлених слідчим у клопотанні;

- суд не врахував того, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, при цьому, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 , підозрюваний ОСОБА_8 , та потерпілий ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався та врахував їх при постановленні ухвали.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюється, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу в цій частині і констатує, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування його підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за кваліфікуючими ознаками умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді, що у вказаному провадженні існують ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду, ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Водночас, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Апеляційний суд приймає до уваги посилання прокурора відносно того, що ОСОБА_8 в разі доведення його вини загрожує тяжке покарання, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність постійної роботи.

В той же час, колегія суддів зауважує, що вищевказані обставини не можуть слугувати безумовною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу в межах вказаного провадження.

Водночас, доказів того, що ОСОБА_8 протягом дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту вчиняв дії, які перелічені у ст. 177 КПК України матеріали, надані апеляційному суду, не містять та прокурором в судовому засіданні не надані.

Крім того, апеляційний суд враховує також позицію потерпілого в судовому засіданні апеляційного суду, який повідомив, що підозрюваний відшкодовує матеріальні збитки на лікування та підтримує його в зв`язку з чим, потерпілий просив залишити без змін обраний запобіжний захід.

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_8 з`явився за першим викликом до апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій порушується питання про погіршення його становища.

Більш того, колегія суддів зауважує, що запобіжний захід не є покаранням за злочин. Його мета забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної або обвинуваченої особи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що під час апеляційного розгляду прокурор не надав суду доказів, які б вказували на те, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, не забезпечує достатнім чином виконання покладених на нього обов`язків.

Отже, вищезазначені обставини в сукупності узгоджуються з європейськими стандартами та свідчать про обґрунтованість висновків слідчого судді про можливість застосування на теперішній час відносно підозрюваного ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Окрім того, орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання ОСОБА_8 умов домашнього арешту звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до приписів п.1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, запобіжний захід у нічного домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 у зв`язку з чим не вбачає підстав задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 177,178, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.02.2025 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000173 від 24.02.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4