ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м.Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.05.2024 приблизно о 15:13 годині, водій ОСОБА_7 , керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме: технічно справним, не завантаженим автомобілем марки «Audi SQ5», р.н. НОМЕР_1 , рухався в другій смузі руху при наявності двох в обох напрямках, у світлу пору доби, по асфальтобетонній, сухій, горизонтальній ділянці проїзної частини вул. Холодноярської, зі сторони вул. Сумської в напрямку пр. В.Лобановського в м. Києві. Під`їжджаючи до ділянки дороги напроти АЗС «KLO», що по вул. Холодноярській, 15-Д в м. Києві, водій ОСОБА_7 , будучи неуважним, проявляючи кримінально протиправну недбалість, неправильно відреагував на зміну дорожньої обстановки, а саме: незначного перелаштування ліворуч автомобіля марки «BMW» 4301, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався в попутному з ним напрямку в іншій смузі, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, діючи в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, згідно якого: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», допустив виїзд у смугу зустрічного руху, де відбулось зустрічне зіткнення з автомобілем марки «Mercedes» Е 450, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Після чого, будучи некерованим, авто марки «Mercedes» Е 450, р.н. НОМЕР_3 зіткнулось з автомобілем «Opel Vectra», р.н. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався у першій смузі руху в попутному з ним напрямку.

Внаслідок зіткнення водію автомобіля марки «Mercedes» Е 450, р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_4 заподіяно тяжке тілесне ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-1067-2024 від 24.07.2024.

Внаслідок зіткнення водію автомобіля марки «Opel Vectra», р.н. НОМЕР_5 , ОСОБА_9 заподіяно тяжке тілесне ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-850-2024 від 25.06.2024.

Таким чином, між дорожньо-транспортною пригодою від 17.05.2024 та заподіянням тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_9 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Порушення водієм транспортного засобу марки AUDI SQ5 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 вимог пунктів 12.3 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілим тяжкі тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у вчиненому злочині, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, розкаявся.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу злочину, інкримінованих обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів в її обґрунтованості та не спростовується доводами сторони захисту.

Враховуючи вимоги до вмотивованості судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити таке. У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого звертається увага на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

У рішеннях ЄСПЛ ( «Салов проти України», «Серявін та інші проти України» та ін.) склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Отже, оцінюючи у сукупності всі досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що зібраними по справі доказами поза межами розумного сумніву підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілим тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжуючі покарання. Також суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, поведінку до та після вчинення злочину, наявність обставин, які пом`якшують покарання. ОСОБА_7 не одружений, не працює, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується добре, раніше не судимий.

Скоєне обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування заводного збитку .

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якого покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягненні справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має буду законним, пропорційним(не становити надмірного тягаря для особи)(справи Балканов проти Росії від 09.06.2005р., Ісмалова проти Росії від 29.11.2007 року).

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення,обставини його вчинення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, то суд прийшов до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_7 має бути призначене покарання в межах санкції інкримінуємої статті Кримінального Кодексу України у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання відповідатиме меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності. І буде необхідний й достатній для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Беручи до уваги наслідки в результаті порушення обвинуваченим ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху у вигляді спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, суд вважає за необхідне призначити йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд, також, вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи. Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року».

Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

При цьому, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбаченим законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч. 1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої особи без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, його щире бажання виправитись, добровільне відшкодування завданих збитків, думку потерпілих які не наполягали на суворій мірі покарання та просили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 іспитовий строк, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.

Підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за правилами ст. 69 КК України незважаючи на його щиросердечно каяття відсутні.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 127 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

18 грудня 2024 до суду подана мирова угода від 18.12.2024, укладена між громадянином України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , надалі - «Сторона-1», з однієї сторони, та громадянином України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , надалі - «Сторона-2», громадянином України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , місце проживання АДРЕСА_4 , надалі - «Сторона-3» з другої сторони, що разом іменуються як «Сторони», володіючи необхідним обсягом цивільної дієздатності, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та на підставі вільного волевиявлення, котре повністю відповідає нашій внутрішній волі як учасників цього правочину, попередньо ознайомлені з загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, що регулюють укладений нами договір (зокрема, з вимогами щодо недійсності правочину):

1. Сторона-1 керуючи автомобілем марки AUDI, моделі SQ5, реєстраційний номер НОМЕР_1 спричинив дорожньо-транспортну пригоду (надалі - «ДТП»), якою було завдано шкоду Стороні-2 та Стороні-3 (кримінальна справа № 760/17803/24).Внаслідок вищевказаного ДТП, яке спричинила Сторона-1, Стороною-2 було отримано тілесні ушкодження, а також було пошкоджено автомобіль марки MERCEDES-BENZ, моделі Е 450, 2019 року випуску, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є Сторона-3 (надалі - «Транспортний засіб»)

2. Цим договором ми, СТОРОНА 1 та СТОРОНА 2 та СТОРОНА 3 встановлюємо, що шкода, заподіяна в результаті ДТП, складає 3 764 439 (три мільйони сімсот шістдесят чотири тисячі чотириста тридцять дев`ять) гривень 00 копійок, що є еквівалентом суми 90 000 (дев`яносто тисяч) доларів США 00 центів за офіційним курсом Національного банку України на день підписання цього Договору (1 Долар США = 41,8271 грн.).

3. Загальна сума шкоди, що вказана у п. 2 Договору включає в себе:

3.1. оплату вже наданого та майбутнього лікування Сторони-2 у медичних закладах;

3.2. догляд за Стороною-2 під час вже наданого та майбутнього лікування (в т.ч. харчування, придбання ліків, побутове обслуговування, проїзд тощо);

3.3. реабілітація Сторони-2;

3.4. відшкодування вартості пошкодженого Транспортного засобу;

3.5. оплату додаткових витрат, що передбачені ст. 1195 Цивільного кодексу України;

3.6. витрати на професійну правничу допомогу;

3.7. завдана моральна шкода за нанесення шкоди здоров`ю та пошкодження Транспортного засобу.

4. Сторона-1 в рахунок відшкодування заподіяної шкоди до підписання цього договору сплатив, грошові кошти в сумі 669 233 (шістсот шістдесят дев`ять тисяч двісті тридцять три) гривні 60 копійок, що є еквівалентом суми 16 000 (шістнадцять тисяч) доларів США 00 центів за офіційним курсом Національного банку України на день підписання цього Договору (1 Долар США = 41,8271 грн.).

5. Залишкову частину відшкодування заподіяної шкоди, яка складає: 3 095 205 (три мільйони дев`яносто п`ять тисяч двісті п`ять) гривень 40 копійок, що є еквівалентом суми 74 000 ( сімдесят чотири тисячі) доларів США 00 центів за офіційним курсом Національного банку України на день підписання цього Договору (1 Долар США = 41,8271 грн.), Сторона -1 зобов`язується сплатити Стороні - 2 не пізніше 18 грудня 2026 року. Сторона-1 вправі здійснювати платежі як рівними так і не рівними частинами раніше вказаного в цьому договорі строку.

5.1. Сторони погоджують, що мінімальний місячний платіж за цим Договором становить еквівалент суми 1 000 (одна тисяча) доларів США 00 центів за офіційним курсом Національного банку України на день сплати. Підтвердженням оплати Стороною-1 Стороні-2 відповідної суми коштів є: розписка або квитанція про оплату на рахунок.

5.2. Сторони встановлюють, що грошові кошти визначенні у п.5 цього Договору та інші платежі, що підлягають оплаті Стороною-1 за цим Договором здійснюються в національній валюті України готівкою/безготівково та розраховуються виходячи з офіційного курсу Національного банку України на день сплати таких грошових коштів.

5.3. Сторони домовились, що страхові виплати за наслідком ДТП, що будуть сплачені відповідно до ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як відшкодування за завдання шкоди здоров`ю та Транспортному засобу підлягають заліку в розмір погашення Стороною -1 відшкодування шкоди відповідно до п. 2 цього Договору.

6. За згодою сторін відшкодування шкоди, що вказана у п. 2 Договору може відбуватись за рахунок передачі Стороною-1 права власності на нерухоме майно Стороні-2, що оформлюється відповідним договором, укладеним між Сторонами, який посвідчується нотаріально.

7. Сторони домовились, що у разі недотримання строків сплати щомісячного платежу відповідно до п.5.1. цього Договору,Сторона-1 зобов`язується:

- у випадку систематичного (два чи більше разів підряд) недотримання строків сплати щомісячного платежу сплатити одним платежем загальну суму відшкодування визначену Сторонами у п. 5 Договору (зменшену на суму платежів, що були здійснені раніше), що підлягатиме сплаті Стороною-1 Стороні-2 станом на день пред`явлення такої вимоги від Сторони-2.

8. Сторони домовились, що в разі не здійснення розрахунків у строки визначені у п. 4.1. Договору, Сторона-1 сплачує на користь Сторони-2 штраф у розмірі 1 % від суми не виплаченого боргу, щомісячно, до повного погашення заборгованості.

9. Сторона-2 стверджує, що:

- зазначена в п. 2 Договору сума повністю покриває відшкодування всіх витрат, пов`язаних зі шкодою (матеріальною та моральною), завданою Стороною-1 внаслідок ДТП;

не претендує на відшкодування будь-яких інших витрат понад суму визначену п. 2 Договору.

10. Сторона - 3 погоджується із тим, що кошти визначені у п. 5 договору передаються саме Стороні - 2

Відповідно до вимог ч. 1 п. 5 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦПК України, укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди.

Відповідно до вимог ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документу, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Вивчивши умови мирової угоди суд вважає, що вона не суперечить закону, стосується лише прав та обов`язків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та предмета цивільного позову, умови мирової угоди не порушують прав, свобод чи інтересів інших учасників справи, в тому числі інших осіб і держави чи територіальної громади, тому приходить до висновку про необхідність затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі за цивільним позовом.

Процесуальні витрати по справі суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі ст.124 КПК України.

Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_7 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Затвердити мирову угоду, укладену 18.12.2024 між позивачами ОСОБА_4 ., ОСОБА_10 та відповідачем ОСОБА_7 на наступних умовах:

2. СТОРОНА 1 та СТОРОНА 2 та СТОРОНА 3 встановили, що шкода, заподіяна в результаті ДТП, складає 3 764 439 (три мільйони сімсот шістдесят чотири тисячі чотириста тридцять дев`ять) гривень 00 копійок, що є еквівалентом суми 90 000 (дев`яносто тисяч) доларів США 00 центів за офіційним курсом Національного банку України на день підписання цього Договору (1 Долар США = 41,8271 грн.).

3. Загальна сума шкоди, що вказана у п. 2 Договору включає в себе:

3.1. оплату вже наданого та майбутнього лікування Сторони-2 у медичних закладах;

3.2. догляд за Стороною-2 під час вже наданого та майбутнього лікування (в т.ч. харчування, придбання ліків, побутове обслуговування, проїзд тощо);

3.3. реабілітація Сторони-2;

3.4. відшкодування вартості пошкодженого Транспортного засобу;

3.5. оплату додаткових витрат, що передбачені ст. 1195 Цивільного кодексу України;

3.6. витрати на професійну правничу допомогу;

3.7. завдана моральна шкода за нанесення шкоди здоров`ю та пошкодження Транспортного засобу.

4. Сторона-1 в рахунок відшкодування заподіяної шкоди до підписання цього договору сплатив, грошові кошти в сумі 669 233 (шістсот шістдесят дев`ять тисяч двісті тридцять три) гривні 60 копійок, що є еквівалентом суми 16 000 (шістнадцять тисяч) доларів США 00 центів за офіційним курсом Національного банку України на день підписання цього Договору (1 Долар США = 41,8271 грн.).

5. Залишкову частину відшкодування заподіяної шкоди, яка складає: 3 095 205 (три мільйони дев`яносто п`ять тисяч двісті п`ять) гривень 40 копійок, що є еквівалентом суми 74 000 ( сімдесят чотири тисячі) доларів США 00 центів за офіційним курсом Національного банку України на день підписання цього Договору (1 Долар США = 41,8271 грн.), Сторона -1 зобов`язується сплатити Стороні - 2 не пізніше 18 грудня 2026 року. Сторона-1 вправі здійснювати платежі як рівними так і не рівними частинами раніше вказаного в цьому договорі строку.

5.1. Сторони погоджують, що мінімальний місячний платіж за цим Договором становить еквівалент суми 1 000 (одна тисяча) доларів США 00 центів за офіційним курсом Національного банку України на день сплати. Підтвердженням оплати Стороною-1 Стороні-2 відповідної суми коштів є: розписка або квитанція про оплату на рахунок.

5.2. Сторони встановлюють, що грошові кошти визначенні у п.5 цього Договору та інші платежі, що підлягають оплаті Стороною-1 за цим Договором здійснюються в національній валюті України готівкою/безготівково та розраховуються виходячи з офіційного курсу Національного банку України на день сплати таких грошових коштів.

5.3. Сторони домовились, що страхові виплати за наслідком ДТП, що будуть сплачені відповідно до ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як відшкодування за завдання шкоди здоров`ю та Транспортному засобу підлягають заліку в розмір погашення Стороною -1 відшкодування шкоди відповідно до п. 2 цього Договору.

6. За згодою сторін відшкодування шкоди, що вказана у п. 2 Договору може відбуватись за рахунок передачі Стороною-1 права власності на нерухоме майно Стороні-2, що оформлюється відповідним договором, укладеним між Сторонами, який посвідчується нотаріально.

7. Сторони домовились, що у разі недотримання строків сплати щомісячного платежу відповідно до п.5.1. цього Договору, Сторона-1 зобов`язується:

- у випадку систематичного (два чи більше разів підряд) недотримання строків сплати щомісячного платежу сплатити одним платежем загальну суму відшкодування визначену Сторонами у п. 5 Договору (зменшену на суму платежів, що були здійснені раніше), що підлягатиме сплаті Стороною-1 Стороні-2 станом на день пред`явлення такої вимоги від Сторони-2.

8. Сторони домовились, що в разі не здійснення розрахунків у строки визначені у п. 4.1. Договору, Сторона-1 сплачує на користь Сторони-2 штраф у розмірі 1 % від суми не виплаченого боргу, щомісячно, до повного погашення заборгованості.

9. Сторона-2 стверджує, що:

- зазначена в п. 2 Договору сума повністю покриває відшкодування всіх витрат, пов`язаних зі шкодою (матеріальною та моральною), завданою Стороною-1 внаслідок ДТП;

- не претендує на відшкодування будь-яких інших витрат понад суму визначену п. 2 Договору.

10. Сторона - 3 погоджується із тим, що кошти визначені у п. 5 договору передаються саме Стороні - 2.

Стягнути з ОСОБА_7 4 543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 копійок за проведення експертизи № СЕ-19/111-24/41359 ІТ від 22.07.2024.

Стягнути з ОСОБА_7 9 087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім гривень) 36 копійок за проведення експертизи № СЕ-19/111-24/35260-ФП від 27.06.2024.

Стягнути з ОСОБА_7 4 543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 копійок за проведення експертизи № СЕ-19/111-24/35247 ІТ від 24.06.2024.

Стягнути з ОСОБА_7 4 543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 копійок за проведення експертизи № СЕ-19/111-24/32118 ІТ від 17.06.2024.

Стягнути з ОСОБА_7 4 543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 копійок за проведення експертизи № СЕ-19/111-24/32115 ІТ від 24.06.2024.

Речові докази:

-медичну карту № 444 із КНП «КМКЛ 17» та CD-R диск - залишити на зберігання потерпілому ОСОБА_4 .

-довідку № 606 від 17.05.2024 та № 12708 від 21.95.2024 - залишити на зберігання потерпілому ОСОБА_9 .

-автомобілі марки «Audi SQ5», р.н. НОМЕР_1 , «Mercedes» Е 450, р.н. НОМЕР_3 , «Opel Vectra», р.н. НОМЕР_5 - повернути законним власникам.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_5 , зняти заборону вчинення дій відносно даної квартири, накладений ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03жовтня 2024 року у справі № 760/17803/24.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1