РОМАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

273/2251/24

1-кс/290/52/25

17 березня 2025 рокуселище Романів

Слідчий суддя Романівського районного суду Житомирської області ОСОБА_2., з участю секретаря судового засідання ОСОБА_3,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність дізнавача або слідчого Хорошівського ВП № 4, Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням від 24 жовтня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Баранівського районного суду Житомирської області із зазначеною скаргою.

У зв`язку з неможливістю здійснити автоматизований розподіл справи, справу було направлено до Житомирського апеляційного суду для визначення підсудності.

Ухвалою апеляційного суду від 20 листопада 2024 року справу направлено до Червоноармійського районного суду Житомирського суду.

Справа перебувала у Червоноармійському районному суді Житомирської області з 27 листопада 2024 року по 02 січня 2025 року, скарга по суті не слухалась через заявлення суддями самовідводів.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 15 січня 2025 року справу передано на розгляд до Житомирського районного суду Житомирської області.

Справа перебувала у Житомирському районному суді Житомирської області з 21 січня 2025 року по 27 лютого 2025 року, скарга по суті не слухалась через заявлення суддями самовідводів.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 05 березня 2025 року справу передано до Романівського районного суду Житомирської області.

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області відкрито провадження за скаргою ОСОБА_1 розгляд справи призначено на 17 березня 2025 року о 16:00.

Скаржник у судовому засіданні підтримала вимоги скарги у повному обсязі.

Суддя, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є безпідставною та необґрунтованою на підставі такого.

Предметом розгляду даної скарги є невнесення дізнавачем Хорошівського ВП № 4 Житомирського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань її заяви про кримінальне правопорушення вчинене слідчим суддею Червоноармійського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 відповідно до ст. 127 КК України - катування.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального провадження захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 статті 25 КПК України визначено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Згідно з вимогами п.п. 4, 5 ст. 214 КПК України та пункту 1 глави 2 розділу І «Порядок внесення відомостей до Єдиного Реєстру» Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затверджене наказом Офісу Генерального прокурора 30.06.2020 №298 до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, до ЄРДР вноситься не будь-яке повідомлення чи заява, а заява чи повідомлення, яка містить короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, тобто суспільно-небезпечного діяння (дія або бездіяльність) вчиненого суб`єктом злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Відповідно до ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені вище положення статті 214 КПК України та статті 11 КК України можна дійти висновку про те, що до ЄРДР вносяться відомості не з будь-якої поданої заяви, а саме із заяви чи повідомлення, котрі повинні містити достатні відомості, що свідчать про вчинення суспільно-небезпечного діяння, за яке передбачена кримінальна відповідальність.

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (внаслідок недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи інших причин), але водночас достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені у ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу; в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником; існують обставини, в силу яких передбачений законом механізм притягнення до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення, не може бути застосований за відсутності відомостей з інших джерел, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, то такі повідомлення не мають вноситись до ЄРДР.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2020 від 17.06.2020, згідно з пунктом 5 мотивувальної частини якого зазначено, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження №51-8007км 18) наголосив якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 в справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В постанові від 30 вересня 2021 року в справі № 556/450/18 Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду указав, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по батькові (найменування) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Разом з тим, дослідивши зміст заяви ОСОБА_1 , встановлено, що в ній не міститься даних про фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретних подій злочинів (час місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), не містить будь-якої аргументації вчинених правопорушень, а наявне лише суб`єктивне ставлення заявника до дій слідчого судді ОСОБА_4. та незгоду з його процесуальними рішеннями.

За таких обставин, невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінальних правопорушень суддями та працівниками правоохоронних органів кримінальних правопорушень за заявою ОСОБА_1 відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

За наведених обставин, доводи ОСОБА_1 щодо наявності у діях слідчого судді ознак кримінального правопорушень передбаченого ст. 127 КК є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що підстав для внесення до ЄРДР відомостей про вчинені кримінальні правопорушення викладені у заяві ОСОБА_1 відсутні, у зв`язку з чим, її скарга на бездіяльність правоохоронних органів, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР є безпідставною та необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 214, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність дізнавача або слідчого Хорошівського ВП № 4, Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням від 24 жовтня 2024 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_2