Справа № 686/5361/22
Провадження № 1-в/686/147/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за поданням державної установи «Райківецька виправна колонія (№ 78)» про приведення вироку у відповідність до нового закону щодо засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за цією ж адресою,

встановив:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.09.2018 ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Вироком Московського районного суду міста Харкова від 01.11.2018 ОСОБА_4 засуджений за ст. 185 ч. 2 і 15 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ст. 185 ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначеного за цим вироком та вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.09.2018, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі. Згідно зі ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду міста Харкова від 01.11.2018 і призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Покарання ОСОБА_4 відбуває в ДУ «Райківецька виправна колонія (№ 78)».

Начальник ДУ «Райківецька виправна колонія (№ 78)» ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням про приведення вироків відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон № 3886-IX).

В судове засідання представник установи виконання покарань не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, подання підтримує. У відповідності до ч. 5 ст. 539 КПК України суд розглядає справу за відсутності представника, проти чого не заперечили прокурор та засуджений.

Заслухавши прокурора та засудженого, які подання підтримали, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон № 3886-IX, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Згідно з вироками Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.09.2018 та Московського районного суду міста Харкова від 01.11.2018 кримінальні правопорушення, передбачені ст. 185 ч. 3, ст.ст. 185 ч. 2 і 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України, ОСОБА_4 вчинив у 2018 році.

Статтею 7 Закону України від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01 січня 2018 року встановлений у сумі 1762 грн. та відповідно 50 відсотків від його розміру становить 881 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX на момент вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ст. 185 ч. 3, ст.ст. 185 ч. 2 і 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 1762 грн. (881 х 2).

Як убачається з вироків Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.09.2018 та Московського районного суду міста Харкова від 01.11.2018 ОСОБА_4 вчинив у 2018 році крадіжки (замах на крадіжку) на такі суми: 850 грн. (ч. 3 ст. 185 КК, вирок від 21.09.2018); 754 грн. 80 коп. (ч. 2 ст. 185 КК, вирок від 01.11.2018); 853 грн. 80 коп. (ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК, вирок від 01.11.2018).

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи, що вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна становить 850 грн., 754 грн. 80 коп. та 853 грн. 80 коп. відповідно, тобто ці суми менші за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 1762 грн., тому, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, вчинені ОСОБА_4 діяння не підпадають під кримінально карані діяння, передбачені Особливою частиною КК України.

Наведене вище свідчить про те, що ОСОБА_4 засуджений за діяння, караність яких на цей час законом усунена, а тому відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України він підлягає звільненню від покарання, призначеного вироками Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.09.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України та Московського районного суду міста Харкова від 01.11.2018 за ст. 185 ч. 2 і 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України, у зв`язку із усуненням законом караності діянь, за які він був засуджений.

В частині засудження ОСОБА_4 вироками Московського районного суду міста Харкова від 01.11.2018 за ч. 2 ст. 186 КК України та Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2022 року за ч. 3 ст. 186 КК України він звільненню від призначеного судом покарання не підлягає, позаяк караність цих діянь Законом № 3886-IX не усувалась.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4 слід вважати засудженим вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2022 року за ч. 3 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України (враховуючи застосований судом принцип призначення покарання за сукупністю вироків, а саме часткове приєднання невідбутої частини покарання за вироком Московського районного суду міста Харкова від 01.11.2018), на 6 (шість) років позбавлення волі.

При цьому суд враховує висновок Верховного Суду про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК України з урахуванням положень Закону № 3886-IX, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24).

Керуючись ст. 74 ч. 2 КК України, ст.ст. 534, 537, 539 КПК України,

ухвалив:

Подання задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити від покарання, призначеного вироками Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21.09.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України та Московського районного суду міста Харкова від 01.11.2018 за ст. 185 ч. 2 і 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України, у зв`язку із усуненням законом караності діянь, за які він був засуджений.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2022 року за ч. 3 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на 6 (шість) років позбавлення волі.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: