Справа № 191/5781/23
Провадження № 1-кп/191/427/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 26.01.2023 стосовно ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Федорівка Шевченківського району Харківської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава; Суверенітет України поширюється на всю її територію; Україна є унітарною державою; Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною; Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і її територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою Українського народу. На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. На території України не допускається розташування іноземних військових баз. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України; Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 за № 389-VІIІ органи державної влади здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», від 12.05.2015 за № 389-VIIІ, військові адміністрації населених пунктів утворюються в одному чи декількох населених пунктах (селах, селищах, містах), в яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, у тому числі внаслідок фактичного саморозпуску або самоусунення від виконання своїх повноважень, або їх фактичного невиконання, або припинення їх повноважень згідно із законом.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 Російською Федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ. У подальшому воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався, зокрема Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Законом України від 07.02.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 13.09.2022 № 206 внесені зміни до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 та викладено нову редакцію переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Згідно зазначеного переліку Старобільська міська територіальна громада Старобільського району Луганської області перебуває під тимчасовою окупацією та оточенні (блокуванні) з боку російської федерації та незаконного збройного формування так званої «луганської народної республіки».

Також новим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, до яких з 28.02.2022 також віднесено Старобільський район Луганської області.

На окупованій території м. Старобільська та Старобільського району Луганської області незаконними збройними формуваннями так званої «луганської народної республіки», підконтрольними державі-агресору російської федерації, організовано та розпочато діяльність незаконних органів влади, зокрема наказом голови так званої «луганської народної республіки» від 03.03.2022 № УГ-125/22, створено «адміністрацію Старобільського району луганської народної республіки», а також призначено «виконувача обов`язків голови адміністрації».

Таким чином, в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території м. Старобільська та Старобільського району Луганської області державою- агресором стороно окупаційну адміністрацію російської федерації, тобто сукупність державних органів і структур російської федерації функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

На початку грудня 2022 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити за об`єктивних причин не виявилося можливим, ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 05 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на території м.Старобільськ Старобільського району Луганської області, маючи умисел на зайняття посади в органах окупаційної влади на території Старобільської міської територіальної громади Старобільського району Луганської області та реалізуючи його, вступила в злочинну змову з представниками так званої «лнр», які підконтрольні державі- агресору - РФ, отримавши від них пропозицію на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, а саме посаду заступника начальника - виконувача обов`язків начальника відділу житлово-комунального господарства так званої «адміністрації Старобільського району луганської народної республіки», розташованому на тимчасово окупованій території в м. Старобільськ Луганської області, в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно погодилася на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 на початку грудня 2022 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити за об`єктивних причин не виявилося можливим, будучи громадянкою України, перебуваючи на території м. Старобільськ Старобільського району Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погодилася на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора - Російської Федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «луганської народної республіки», умисно, добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора а саме посаду «заступника начальника - виконувача обов`язків начальника відділу житлово-комунального господарства адміністрації Старобільського району луганської народної республіки», що діє на території Старобільської міської територіальної громади Старобільського району Луганської області.

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 не пізніше 22 березня 2023 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити за об`єктивних причин не виявилося можливим, будучи громадянкою України, перебуваючи на території м.Старобільськ Старобільського району Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погодилася на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора - Російської Федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «луганської народної республіки», умисно, добровільно продовжила виконувати покладені на неї повноваження на посаді «заступника начальника відділу житлово-комунального господарства адміністрації Старобільського району луганської народної республіки», що діє на території Старобільської міської територіальної громади Старобільського району Луганської області.

ОСОБА_5 обвинувачується у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 (in absentia), яка показань суду не надавала та будь-яких клопотань від останньої на адресу суду також не надходило.

З моменту направлення до суду обвинувального акту процесуальні права обвинуваченої ОСОБА_5 були дотримані стороною обвинувачення та прийнято усіх вичерпних заходів для забезпечення її прав. Зокрема, розгляд кримінального провадження здійснювався за обов`язковою участю захисника адвоката ОСОБА_4 , яка була забезпечена державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, та яка брала участь як під час досудового розслідування, так і у суді. Повістки про виклик обвинуваченої ОСОБА_5 (враховуючи, що з 24.02.2022 АТ «Укрпошта» припинено приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до РФ, а також поштових відправлень до тимчасово окупованої території), інформація про процесуальні документи надсилались судом та публікувались відповідно до вимог ст.135, 323 КПК України через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження , а саме в газеті «Урядовий кур`єр», на офіційних сайтах офісу Генерального прокурора України та судової влади.

Захисник обвинуваченої здійснювала активні дії, спрямовані на захист обвинуваченої, приймала участь у дослідженні доказів, виступала у дебатах.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , яка в свою чергу повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про її наміри ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньої її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п.«g» п.3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченою і з`ясувати її правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймала участь у реалізації права на захист обвинуваченої ОСОБА_5 під час судового розгляду та висловила свою позицію з приводу недоведеності вини останньої у вчиненні інкримінованого їй злочину та просила виправдати обвинувачену ОСОБА_5 .

Суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, за викладених в обвинувальному акті обставин, повністю підтверджується зібраними стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Так, свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона проживала у м.Старобільськ та працювала в Старобільскій РДА. У 2022 року м.Старобільск окупували та вона проживала там до травня 2022 року. Після окупації міста вона одразу дізналась, що створена адміністрація окупаційної влади. Новоствореною адміністрацією проводились збори та агітації та їй в тому числі пропонували піти працювати в дану адміністрацію. Також вона знає, що пропонували піти до вказаної адміністрації і ОСОБА_5 , яка там працювала і до окупації. Спочатку вона зайняла посаду головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства т.зв. «адміністрації Старобільського району лнр», а потім, зі слів мешканців м.Старобільска, які там залишилися, вона дізналася, що ОСОБА_5 перейшла на посаду заступника начальника вказаного відділу, на якій вона виконує обов`язки начальника відділу. Після окупації свідок виїхала до Латвії, а потім приїхала до Борисполя. Через соціальні мережі цікавилась життя в м.Старобільську і на фото, починаючи з 2022 року, бачила ОСОБА_5 , яка знаходилася в актовій залі Старобільскої РДА, де проводилися наради. Також нещодавно вона бачила ОСОБА_5 на фото в соцмережі в кабінеті голови т.зв. «Старобільської «рда лнр». На фото, де була ОСОБА_5 , свідок впізнала будівлю, в якій багато років працювала, там були прапори «лнр» і на одному фото-велика зала з екраном, на якому був герб та прапор росії, при цьому усі в залі стояли, в тому числі і ОСОБА_5 , можливо в той час щось транслювалося чи грав гімн. Вважає, що раз ОСОБА_5 займає посаду в окупаційній владі, то отримала пропозицію і пішла працювати добровільно, оскільки можливість не погодитися та виїхати була у всіх. Чи погрожували ОСОБА_5 вона не знає, однак ОСОБА_5 на фото виглядає дуже добре.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що він знайомий з ОСОБА_5 , так як мав з нею робочі стосунки. ОСОБА_5 він впізнав по фото в телеграм-каналі, вона фігурувала на фото в заходах адміністрації окупаційної влади. Фото було зроблено в малій залі засідань Старобільської РДА, ОСОБА_5 була за трибуною в якості доповідача, так як стала керівником. В приміщенні було видно символіку окупаційної влади-герб та прапор. Крім того на фото була велика зала засідань з моніторами та присутні прослуховували гімн. ОСОБА_5 явно бере участь у роботі тієї окупаційної адміністрації, це видно з багатьох фото. Він не був присутній при тому, як ОСОБА_5 пропонували роботу, але може сказати, що не всі пішли працювати на окупаційну владу та були звільнені з роботи зі Старобільської РДА, інші-призначені на посади окупаційної влади. В адміністрацію окупаційної влади пішли працювати тільки добровільно. Пропозиції були фактично всім, але не всі пішли. Це все було в березні-на початку квітня 2022 року. Також знає, що до посадових обов`язків ОСОБА_5 входило складання програм, пов`язаних з ЖКГ, вона готувала об`єкти до проходження осінньо-зимового періоду. Також зазначає, що відповідно до того звіту, який ОСОБА_5 давала у малій залі адміністрації, вона виконує обов`язки, які виконувала при владі України, тільки вона тепер була виконуючою обов`язків начальника.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що на одному з відео, яке їй показав слідчий, вона впізнала за трибуною в адміністрації Старобільської РДА, яка на той час вже була окупована рф, виступала ОСОБА_5 . Вона її впізнала тому, що працювала разом з нею Старобільській РДА- ОСОБА_5 працювала спеціалістом ЖКГ, вона спеціалістом. Стосунки з ОСОБА_5 були робочі. Вона виїхала з окупованої території в травні 2022 року. Коли виїхала, то в інтернеті побачила, що ОСОБА_5 стала заступником начальника відділу та вже працювала на окупаційну владу. За трибуною в будівлі окупованої Старобільської РДА була ОСОБА_5 та читала якусь доповідь. На фоні було також видно прапор-триколор Російської Федерації.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона мешкала в м.Старобільськ. Після окупації міста вона виїхала. З розмов знайомих їй стало відомо, що утворений новий орган в Старобільській РДА і там ОСОБА_5 обіймає якусь посаду та надає допомогу окупантам. В інтернеті побачила доклад ОСОБА_5 у малому залі Старобільскої РДА, а також її присутність у великому залі Старобільскої РДА, де вона сиділа в оточенні керівників, яких свідок особисто знає. На фото була символіка «лнр»-прапор і герб. Від знайомих їй стало відомо, що ОСОБА_5 допомагає окупаційній владі-розвиває сферу ЖКГ на окупованій території. Чи добровільно, чи примусово ОСОБА_5 займає посаду вона не знає. Даний факт їй став відомий від колег, що залишились на окупованій території і трудова діяльність яких зупинена.

Також судом були досліджені наступні письмові докази:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000027, внесеного 26.01.2023 на підставі матеріалів правоохоронних і контролюючих державних органів (т.2 а.с.10);

- акт огляду від 24.01.2023 публікації в інтернет мережі на офіційному сайті т.зв. адміністрації Старобільського району луганської народної республіки, розміщеної 07.12.2022 (т.2 а.с.2-9);

- протокол огляду інтернет сторінки від 30.01.2023 (Берклійський протокол), а саме публікації на офіційному сайті адміністрації Старобільського району луганської народної республіки, розміщеної 07.12.2022 (т.2. а.с.24-34);

- протокол огляду від 01.02.2023 (Берклійський протокол) інтернет-сайту голови луганської народної республіки, а саме указу голови луганської народної республіки про утворення адміністрацій міст та районів луганської народної республіки (т.2. а.с.35-46);

- протокол огляду від 01.02.2023 (Берклійський протокол) інтернет-сайту голови луганської народної республіки, а саме про затвердження реєстру посад державної цивільної служби луганської народної республіки (т.2. а.с.47-65);

- протокол огляду від 01.02.2023 (Берклійський протокол) інтернет-сайту голови луганської народної республіки, а саме конституції луганської народної республіки (т.2. а.с.66-79);

- протокол огляду від 01.02.2023 (Берклійський протокол) інтернет-сайту голови луганської народної республіки, а саме указу голови луганської народної республіки про структуру виконавчих органів державної влади луганської народної республіки (т.2. а.с.80-98);

- особову картку Державної міграційної служби України на ОСОБА_5 (т.2. а.с.108-109);

- протокол огляду інтернет-сторінки (Берклійський протокол)від 04.02.2023 за участю свідка ОСОБА_8 , з публікацією на офіційному сайті адміністрації Старобільського району луганської народної республіки інформації про проведення апаратної наради 07.12.2022, на якій присутня в тому числі ОСОБА_5 (т.2. а.с.121-126);

- протокол огляду інтернет-сторінки від 04.02.2023 (Берклійський протокол)за участю свідка ОСОБА_9 на офіційному сайті адміністрації Старобільського району луганської народної республіки, а саме публікацію апаратної наради 07.12.2022, на якій присутня в тому числі ОСОБА_5 (т.2. а.с.129-134);

-розпорядження голови районної державної адміністрації-начальника Старобільської районної військової адміністрації №29-к від 28.03.2022 про звільнення ОСОБА_5 , головного спеціаліста відділу інфраструктури , містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства Старобільської районної державної адміністрації Луганської області за угодою сторін (т.2 а.с.138);

- протокол огляду інтернет-сторінки від 10.03.2023 (Берклійський протокол) на офіційному сайті адміністрації Старобільського району луганської народної республіки, а саме публікацію від 07.03.2023 про привітання жінок адміністрації з 8 березня (т.2. а.с.158-162);

- протокол огляду інтернет-сторінки від 16.03.2023 (Берклійський протокол), проведеного за участю свідка ОСОБА_7 , а саме публікації на офіційному сайті адміністрації Старобільського району луганської народної республіки інформації про проведення апаратної наради від 07.12.2022, на якій присутня в тому числі ОСОБА_5 (т.2. а.с.165-172);

- протокол огляду інтернет-сторінки від 20.03.2023 (Берклійський протокол) за участю свідка ОСОБА_10 , а саме публікації на офіційному сайті адміністрації Старобільського району луганської народної республіки про проведення апаратної наради 07.12.2022 , на якій присутня в тому числі ОСОБА_5 (т.2. а.с.175-182);

- протокол огляду інтернет-сторінки від 25.03.2023(Берклійський протокол) на офіційному сайті адміністрації Старобільського району луганської народної республіки, а саме публікацію апаратної наради від 07.12.2022 за участю спеціаліста ОСОБА_11 (т.2. а.с.183-186);

- протокол огляду інтернет-сторінки від 25.03.2023(Берклійський протокол) за участю свідка ОСОБА_6 , а саме публікації на офіційному сайті адміністрації Старобільського району луганської народної республіки про проведення апаратної наради адміністрації 22.03.2023 (т.2. а.с.189-197);

-протокол огляду інтернет-сторінки від 03.04.2023 (Берклійський протокол)за участю свідка ОСОБА_6 , а саме публікацій на офіційному сайті адміністрації Старобільського району луганської народної республіки про проведення апаратної наради 07 грудня, 19 жовтня, 5 вересня, засідання штабу з підготовки житлово-комунального господарства до роботи у зимовий період 18.08.2022, привітання жінок адміністрації з 8 березня від 07.03.2023, про проведення заходів з нагоди звільнення Старобільського району від київського режиму від 02.03.2023, апаратної наради від 22 березня (т.2. а.с.189-197);

-інформація управління ДМС України в Кіровоградській області щодо документування ОСОБА_5 паспортом громадянина України у формі ІD картки (т.2 а.с.207);

- заява-анкета ОСОБА_5 №4567617 від 26.02.2020 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (т.2 а.с208);

-копія паспорта громадянина України ОСОБА_5 (т.2 а.с.219-221);

- протокол огляду інтернет-сторінки від 01.09.2023, розміщеній у відкритій мережі Інтерне,т з публікацією конституції луганської народної республіки (т.2. а.с.226-234);

- протокол огляду від 20.09.2023 оголошення про виклики в газеті «Урядовий кур`єр» №189 (7587) від 20.09.2023 (т.2. а.с.238-245);

- протокол огляду від 28.09.2023 оголошення про виклик в газеті «Урядовий кур`єр» №195 (7593) від 28.09.2023 (т.3. а.с.10- 15);

- протокол огляду інтернет-сторінки від 06.10.2023 офіційного веб-сайту Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України з переліком територій (т.3. а.с.22-30);

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11.10.2023 про арешт майна ОСОБА_5 (т.3 а.с.38);

- постанова державного виконавця Старобільського ВДВС у Старобільскому районі Луганської області СМУ МЮ про арешт коштів боржника (т.3. а.с.41-42);

- ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17.10.2023 про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу (т.3 а.с.57-58);

- ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30.11.2023 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 (т.3 а.с.87-88);

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ретельно дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, надавши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд прийшов до висновку, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_5 .

Колабораційна діяльність (ст. 111-1 КК України) - це злочин проти основ національної безпеки України.

Суб`єктивна сторона кримінальних правопорушень характеризується прямим або непрямим умислом.

У складів кримінального правопорушення за ч.5 ст.111-1 КК важливе значення має добровільність.

Лише самого факту добровільного зайняття громадянином України однієї із таких посад достатньо для кваліфікації відповідних дій за частиною 5 ст. 111-1 КК України. Адже суспільна небезпечність їх є очевидною: особа допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади. Саме така вертикаль є основою функціонування державного механізму загалом.

Державою-агресором за загальним визначенням є країна, яка першою застосовує збройну силу проти іншої країни, тобто тим самим вчиняє агресію.

Державою-агресором може бути визнана не лише одна країна, а група країн, в т.ч. пов`язаних між собою угодами про військову допомогу.

При кваліфікації злочинів за ст.111-1 КК державою-агресором наразі вважається російська федерація. При цьому враховуються, зокрема, постанова Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII[2], Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022[3], затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі досліджені судом докази є належними, допустимими та достовірними. Вони узгоджуються між собою.

У той же час, досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України.

У суду відсутні підстави для сумніву у допустимості цих доказів, які зібрані в порядку, що передбачений КПК України.

Посилання сторони захисту на відсутність доказів добровільності зайняття ОСОБА_5 посади у незаконному органі влади суд відхиляє, виходячи з того, що на добровільний характер дій обвинуваченої вказує те, що обвинувачена усвідомлювала факт окупації та агресії з боку РФ та створення окупаційною владою незаконних органів.

Об`єктивних даних, які б давали суду підстави вважати, що ОСОБА_5 діяла не добровільно, виконувала обов`язки під психічним впливом та фізичним примусом, та такі дії були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала її чи іншим особам, або інтересам держави, суду не надано.

Крім того, суд враховує, що заходів, спрямованих на виїзд з тимчасово окупованої території України, обвинувачена ОСОБА_5 не вживала.

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, яка виразилась у добровільному зайнятті громадянкою України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, доведена повністю.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якими передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відноситься до категорії тяжких, раніше ОСОБА_5 не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Пом`якшуючих покарання обставин судом не встановлено.

Обтяжуючими покарання обставинами відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 неможливе без її ізоляції від суспільства, а покарання має бути призначено у вигляді позбавлення волі в межах санкції, встановленою ч.5 ст.111-1 КК України, з додатковим покаранням у виді конфіскації майна та позбавлення права займатися певною діяльністю.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

При прийнятті рішення суд також враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, в тому числі і до осіб, які на час вчинення зазначеного кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.

З вказаних правових висновків вбачається, що не є перешкодою для призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та обставина, що обвинувачений на момент ухвалення вироку не працює на певній посаді та не проводить діяльність, з використанням можливостей якої (яких) він вчинив кримінальне правопорушення.

Також, з огляду на вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, та відсутність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, суд при призначенні покарання, не вбачає підстав для застосування положень ст.69 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.323, 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, та призначити їй покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією усього належного їй на праві приватної власності майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто з дня фактичного взяття її під варту.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності, рахувати з моменту відбуття основного покарання

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11.10.2023 на майно ОСОБА_5 , а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , банківські рахунки, відкриті в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк», а також грошові кошти, які розміщенні на рахунках -залишити в силі для забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.

Інформацію про ухвалення вироку розмістити у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя ОСОБА_1