н/п 1-кс/953/2471/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2025 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВСП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001313 від 19.11.2024, ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Суми, громадянки України, з вищою освітою, ФОП, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

підозрювана ОСОБА_4

захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_5

секретар судового засідання ОСОБА_6

у с т а н о в и в:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», у межах строку досудового розслідування.

Визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

1. Зміст поданого клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ ВСП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001313 від 19.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_4 22.12.2023 у денний час доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, прибула за місцем здійснення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 .

Діючи умисно та протиправно, шляхом обману, ОСОБА_4 надала приватному нотаріусу ОСОБА_7 завідомо підроблене рішення виконавчого комітету Комінтернівської районної у м. Харкові ради № 296 від 07.09.2009, яким надано у приватну власність ОСОБА_4 цокольне приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 68,2 кв.м., на підставі яких, приватний нотаріус ОСОБА_7 зареєструвала в Державному реєстрі речових прав - право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху №№ 145в-1, 145в-2, 145в-3, 145в-4, 145в-5, 145в-6 в житловому будинку літ. «А-3» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 68,2 кв.м., які фактично належать Державному концерну «Укроборонпром», право господарського віддання, ДП «Завод імені В.О. Малишева».

У подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, 26.12.2023 у денний час доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, прибула за місцем здійснення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_7 за адресою: м. Харків, пр-т. Петра Григоренка, буд. № 23.

Діючи умисно та протиправно, шляхом обману, ОСОБА_4 надала приватному нотаріусу ОСОБА_7 завідомо підроблене рішення виконавчого комітету Комінтернівської районної у м. Харкові ради № 312 від 28.10.2009 про надання у власність цокольні приміщення площею 112,3 кв.м., що складаються з групи нежитлових приміщень цокольного поверху №№ 145г-1, 145г-2, 145г-3, 145г-4, 145г-5, 145г-6, 145г-7, 145г-8, розташовані в житловому будинку літ. «А-3» по пр-т Московському (теперішня назва пр-т Героїв Харкова), № 122, під підсобне, на підставі яких, приватний нотаріус ОСОБА_7 зареєструвала в Державному реєстрі речових прав право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху №№ 145г-1, 145г-2, 145г-3, 145г-4, 145г-5, 145г-6, 145г-7, 145г-8, розташовані в житловому будинку літ. «А-3» за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 112,3 кв. м. за ОСОБА_4 , які фактично належать Державному концерну «Укроборонпром», право господарського віддання, ДП «Завод імені В.О. Малишева».

У подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, 19.02.2025 у денний час доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, прибула за місцем здійснення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_7 за адресою: м. Харків, пр-т. Петра Григоренка, буд. № 23.

Діючи умисно та протиправно, шляхом обману, ОСОБА_4 надала приватному нотаріусу ОСОБА_7 завідомо підроблене рішення виконавчого комітету Комінтернівської районної у м. Харкові ради № 345 від 18.11.2009 про надання у власність цокольні приміщення площею 73,9 кв.м., що складаються з групи нежитлових приміщень цокольного поверху №№ 145д-1, 145д-2, 145д-3, 145д-4, розташовані в житловому будинку АДРЕСА_4 , під клуб дитячої творчості, на підставі яких, приватний нотаріус ОСОБА_7 зареєструвала в Державному реєстрі речових прав - право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху №№ 145д-1, 145д-2, 145д-3, 145д-4 в літ. «А-3» за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 73,9 кв.м. за ОСОБА_4 , які фактично належать Державному концерну «Укроборонпром», право господарського віддання, ДП «Завод імені В.О. Малишева».

У подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, 25.03.2025 у денний час доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, прибула за місцем здійснення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_7 за адресою: м. Харків, пр-т. Петра Григоренка, буд. № 23.

Діючи умисно та протиправно, шляхом обману, ОСОБА_4 надала приватному нотаріусу ОСОБА_7 завідомо підроблене рішення виконавчого комітету Комінтернівської районної у м. Харкові ради № 306 від 21.10.2009 про надання у власність цокольні приміщення площею 292,0 кв.м., що складаються з групи нежитлових приміщень цокольного поверху №№ 4-322л, 4-322м, 4-322н, 4-322о, 4-322п, 4-322р, 4-322с, 4-322т, XVл, XVм, XVн, XVо, XVп, XXIVл, XXIVм, розташовані в житловому будинку літ. «А-3» по пр-т Московському (теперішня назва пр-т Героїв Харкова), № 122, під офісні приміщення, на підставі яких, приватний нотаріус ОСОБА_7 зареєструвала в Державному реєстрі речових прав - право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху №№ 4-322л, 4-322м, 4-322н, 4- 322о, 4-322п, 4-322р, 4-322с, 4-322т, XVл, XVм, XVн, XVо, XVп, XXIVл, XXIVм, розташовані в житловому будинку літ. «А-3» за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 292,0 кв.м. за ОСОБА_4 , які фактично належать Державному концерну «Укроборонпром», право господарського віддання, ДП «Завод імені В.О. Малишева».

Таким чином, приватний нотаріус ОСОБА_7 , на підставі документів, які містять завідомо неправдиві відомості та які надала ОСОБА_4 , зареєструвала в Державному реєстрі речових прав право власність на ОСОБА_4 , на три приміщення груп нежитлових приміщень цокольного поверху, а саме: перша група №№ 4-322л, 4-322м, 4-322н, 4-322о, 4-322п, 4-322р, 4-322с, 4-322т, ХVл, ХVм, ХVн, ХVо, ХVп, ХХІVл, ХХІVм розташовані в житловому будинку літ. «А-3», загальною площею 292 кв.м., друга група №№ 145д-1, 145д-2, 145д-3, 145д-4 в літ. «А-3», загальною площею 73,9 кв.м., третя група №№ 145г-1, 145г-2, 145г-3, 145г-4, 145г-5, 145г-6, 145г-7, 145г-8 в житловому будинку літ. «А-3», загальною площею 112,3 кв. м., та цокольне приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 в-1, АДРЕСА_5 в-2, 145в-3, 145в-4, 145в-5, 145в-6 в житловому будинку літ. «А-3», загальною площею 68,2 кв.м., чим фактично незаконно заволоділа нежитловими приміщення підвалу, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , - № 4-323, 4-324, 4- 333, 4-334, 4-335, 4-336, 4-337, 4-338, 4-339, 4-340, 4-340а, ХХІІ, ХХІІІ, ХХV, ХVІ загальною площею 387, 9 кв.м. в літ «А-3», вартістю 4 608 431 (чотири мільйони шістсот вісім тисяч чотириста тридцять одна гривня), згідно висновку експерта від 27.02.2025 № СЕ-19/119-24/20323-ОБ за результатами судової оціночно будівельної експертизи, та нежитловими приміщення підвалу № 4-322, 4-322а, 4-322б, ХV, ХVа, ХVб, ХХІV загальною площею 294,6 кв.м., в будівлі літ. «А-3», вартістю 3 699 400 (три мільйони шістсот дев`яносто дев`ять тисяч чотириста гривень), згідно висновку експерта від 27.02.2025 № СЕ-19/119-24/20323-ОБ за результатами судової оціночно будівельної експертизи, які належать Державному концерну «Укроборонпром», право господарського віддання, ДП «Завод імені В.О. Малишева».

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто, використання завідомо підробленого документа та кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, шахрайство, тобто, заволодіння чужим майном, вчинене в особливо великих розмірах.

Підставою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останній кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які діють достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

2. Позиція учасників у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, яке просив задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний та її захисник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого у повному обсязі.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді.

3.1. Законодавчі підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Частина третя ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому, ч. 3 ст. 183 КПК України визначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, у розмірі достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 вказаної статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 вказаної статті..

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 та 7 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

3.2. Набуття статусу підозрюваного.

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваного має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 статті 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Як встановлено слідчим суддею, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, складено і підписано 28.03.2025 та вручено останній 28.03.2025.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 набула статусу підозрюваної у цьому кримінальному провадженні і щодо неї може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.3. Наявність обґрунтованої підозри.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останньої до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання відносно неї запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема, протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , повідомленням вих. /43/9-25 від 06.01.2025 юридичного департаменту Харківської міської ради на запит слідчого, повідомленням № 002-16/015/6368 від 13.12.2024 ДП «Завод ім. В.О.Малишева» на запит слідчого, повідомленням № 002-16/013/896 від 18.02.2025 ДП «Завод ім. В.О.Малишева» на запит слідчого, повідомленням № 3367/0/50-24 від 13.12.2024 Департаменту реєстрації Харківської міської ради на запит слідчого, висновком експерта № СЕ-19/119-24/20232-ОБ від 27.02.2025, рішенням виконавчого комітету Комінтернівської районної в місті Харкові ради від 20.10.2009 № 296 «Про дозвіл на переоформлення права користування гаражем ОСОБА_10 », рішенням виконавчого комітету Комінтернівської районної в місті Харкові ради від 20.10.2009 № 306 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування малолітньому ОСОБА_11 , персональні дані», рішенням виконавчого комітету Комінтернівської районної в місті Харкові ради від 20.10.2009 № 312-1 «Про влаштування ОСОБА_12 , персональні дані, до психоневрологічного закладу для соціального захисту», рішенням виконавчого комітету Комінтернівської районної в місті Харкові ради від 15.12.2009 № 345 «Про одноразову грошову допомогу», рішенням Комінтернівської районної у місті Харкові ради № 296 від 07.09.2009 на звернення ОСОБА_4 , рішенням Комінтернівської районної у місті Харкові ради № 306 від 21.10.2009 на звернення ОСОБА_4 , рішенням Комінтернівської районної у місті Харкові ради № 312 від 28.10.2009 на звернення ОСОБА_4 , рішенням Комінтернівської районної у місті Харкові ради № 345 від 18.11.2009 на звернення ОСОБА_4 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 .

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, могла вчинити інкриміновані їй кримінальні правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні кримінальних правопорушень. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваної, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваної, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

3.4. Наявність ризиків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 1 статті 177 КПК.

3.4.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду .

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

Враховуючи встановлені обставини у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави дійти висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

3.4.2. Ризик знищити сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя не погоджується із доводами сторони обвинувачення про існування вказаного ризику, оскільки його існування не доведено ані слідчим у клопотанні, ані прокурором під час судового розгляду.

3.4.3. Ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Покази свідків у даному кримінальному провадженні мають значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть вплинути на становище ОСОБА_4 як підозрюваної, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що остання наділена потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

3.5. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описаний у цій ухвалі ризики свідчать про те, що до підозрюваної ОСОБА_4 можливо застосувати менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний із тимчасовою ізоляцією, і це не має негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування.

За встановлених слідчим суддею обставин, у даному випадку необхідним є застосування до підозрюваної домашнього арешту, як основного запобіжного заходу, що буде достатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і не створить можливості для вчинення нею позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню, та не завадить виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Таким чином, враховуючи положення ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає достатнім застосування до підозрюваної ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваній залишати житло у певний поріод часу, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Разом із цим, слідчий суддя враховує обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк дії такого запобіжного заходу у межах строку досудового розслідування.

4. Висновки за результатами розгляду клопотання.

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального провадження та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останньою інкримінованих кримінальних правопорушень, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення нею дій, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосуванні до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що полягає у забороні підозрюваній залишати житло у певний період доби.

Слід зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваної з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень частини 1 статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 194, 197 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ ВСП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у межах строку досудового розслідування по 28.05.2025 (включно), який полягає у забороні підозрюваній залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 23:00 години до 05:00 години (з можливістю відвідування найближчого укриття у разі оголошення повітряної загрози), зобов`язавши прибувати за кожною вимогою до суду.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора за першою вимогою;

- не відлучатися за територію м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали встановити по 28.05.2025 (включно).

Копію ухвали надіслати для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваної, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених зобов`язань.

Копію ухвали вручити підозрюваній, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і підписаний 04.04.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1