ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції), захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 - ОСОБА_15 апеляційні скарги захисників ОСОБА_16 та ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 вересня 2024 року у кримінальному провадженні №0001819 щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше не судимого;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України,мешканця АДРЕСА_2 , із середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України,мешканця АДРЕСА_3 , з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_2 , одруженого, із середньою освітою, раніше не судимого,

обвинувачених за ч. 4 ст. 187, ч.4.ст.189 КК України, -

Провадження№11-кп/822/20/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_17

Категорія: ч.4 ст.187,ч.4 ст.189 ККУ Суддя-доповідач: ОСОБА_1

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 вересня 2024 року визнані винуватими:

ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислений з 20.09.2024 року.Зараховано в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 27 червня 2022 року по 15.09.2022 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.189 КК України та призначено йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16.11.2021 року та призначене остаточне міру покарання ОСОБА_9 у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислений з 21.06.2022 року.

Зараховано ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення у строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 21.06.2022 року по 19.09.2024 року.

ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.189 КК України та призначено йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислений з 21.06.2022 року.

Зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення у строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 21.06.2022 року по 19.09.2024 року.

ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України та призначене покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислений з 20.09.2024 року.

Вирішена доля речових доказів, процесуальних витрат та внесеної застави.

На таке рішення надійшли апеляційні скарги захисників ОСОБА_16 та ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_16 у апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду в частині визнання винуватим ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.189 КК України та призначеного йому покарання. Виправдати ОСОБА_9 та закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину за ч.4 ст. 189 КК України.

Вважає оскаржуваний вирок незаконним, занадто суворим, неповним та винесеним з порушенням чинного законодавства.

Звертає увагу, що взяті до уваги та зазначені у рішенні покази потерпілого ОСОБА_18 відрізняються від наданих ним показів у судовому засіданні.

Зазначає, що районним судом не взято до уваги довідку №177 від 21.06.2022 року про те, що станом на 04 год. 30 хв. 21.06.2022 року потерпілий ОСОБА_18 перебував в стані алкогольного сп`яніння, а тому подані ним заяви до правоохоронних органів містять різні відомості.

Вказує, що покази свідка ОСОБА_19 , надані ним на досудовому розслідуванні та відображені у рішенні, відрізняються від наданих ним показів під час судового засідання.

Стверджує, що проведені в даному кримінальному провадженні експертизи не підтверджують причетність ОСОБА_9 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Також вважає, що протокол пред`явлення особи для впізнання від 21.06.2022 за участю потерпілого ОСОБА_18 , відповідно до якого останній пізнав ОСОБА_9 та вказав, що саме він був у нього вдома 20.06.2022 року та наносив йому удари є неналежним доказом, оскільки вказана слідча дія була проведена з порушенням права особи на захист, адже під час проведення вказаної слідчої дії у ОСОБА_9 не було захисника.

Зазначає, що надані стороною обвинувачення докази не підтверджують фактів вчинення ОСОБА_9 та іншими інкримінованого злочину.

Звертає увагу, що потерпілим ОСОБА_18 29.01.2023 року було подано заяву судді Новоселицького районного суду про те, що ОСОБА_9 не спричиняв йому тілесних ушкоджень і ніяких особистих речей не вимагав, претензій потерпілий до нього не мав.

Захисник ОСОБА_13 у апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить змінити вирок районного суду та пом`якшити призначене ОСОБА_9 покарання.

Вважає вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_9 , яке є занадто суворим.

Зазначає, що районним судом незаконно при призначенні покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2021 року щодо ОСОБА_9 , згідно якого він засуджений за декриміналізовані злочини. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2024 року ОСОБА_9 звільнений від покарання, призначеного вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2021 року.

Вказує, що згідно з викладеним у вироку обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.4 ст.189 КК України щодо вимагання коштів у розмірі 500 доларів США та 1500 грн., вказаний злочин має кваліфікований склад, який передбачає в тому числі заподіяння значної шкоди, а також шкоди у великому та особливо великому розмірі, яка вираховується в грошовій одиниці України, проте ні в обвинувальному акті, ні в рішенні районного суду немає відомостей про шкоду, еквіваленту офіційному курсу долара США на момент вчинення злочину.

Стверджує, що при призначені покарання районний суд не врахував, що ОСОБА_9 є особою, на даний час, раніше не судимою та не має достатнього життєвого досвіду, внаслідок свого віку. У лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває. У 2018 році переніс операцію та потребує встановлення групи інвалідності у зв`язку з наявними у нього захворюваннями.

Звертає увагу, що ОСОБА_9 позитивно характеризується за місцем проживання та в установі ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор».

В період з 2021 року по 2022 рік перебував в цивільному шлюбі з ОСОБА_20 та вони спільно доглядали за її батьком ОСОБА_21 , який є інвалідом І групи.

Вважає, що вчинене ОСОБА_9 кримінальне правопорушення не створило особливої суспільної небезпеки, оскільки саме його дії не спричинили негативних наслідків, про що зазначив потерпілий в судовому засіданні, де просив звільнити обвинувачених з-під варти.

Вказані обставини вважає достатніми для можливості призначення ОСОБА_9 більш м`якого покарання із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України.

Захисник ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_7 в спільній апеляційній скарзі просять змінити вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 вересня 2024 року та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 189 КК України із застосуванням ст. 69 та ст.75 КК України.

Вважають, що судом не встановлено розмежування та ступінь тілесних ушкоджень, які були спричинені потерпілому 19 червня 2022 року ОСОБА_10 та 20 червня 2022 року ОСОБА_10 спільно з іншими обвинуваченими. При цьому даних, які б доводили попередню змову обвинувачених на вчинення злочину в матеріалах справи немає.

Зазначають, що районний суд не взяв до уваги недопустимість як доказів протоколів слідчих дій 21.06.2022 року за участю потерпілого ОСОБА_18 адже, згідно наявної у матеріалах справи довідки №177 від 21.06.2022 року, потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння, слідчому про це було відомо, а відтак надані потерпілим в такому стані покази не можуть вважатись достовірними.

Стверджують, що при призначенні покарання районний суд не в повній мірі врахував особу обвинуваченого, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Зауважують, що суд дійшов помилкового висновку про відшкодування шкоди потерпілому не обвинуваченими, а їхніми батьками, які намагались загладити провину своїх дітей та сплатили власні кошти.

ОСОБА_7 мав власні доходи та міг самостійно відшкодувати завдану ним шкоду.

Звертають увагу на характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_7 , який є особою молодого віку, раніше не судимий, одружений, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, та вважають вказані дані достатніми для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання.

Захисник ОСОБА_11 у апеляційній скарзі просить змінити вирок суду та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 189 КК України із застосуванням ст. 69 та ст.75 КК України.

Вважає, що районним судом при ухваленні рішення не враховано роль та характер участі обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, а саме те, що він не завдавав потерпілому тілесних ушкоджень і не висував вимог про передачу коштів чи майна, його поведінка була пасивною.

Зазначає, що районним судом проігноровано факт проведення слідчих дій за участю потерпілого ОСОБА_18 , який на момент їх проведення, про що було відомо слідчому, перебував у стані алкогольного сп`яніння, і це позбавило його можливості усвідомлювати суть та значення своїх дій, та помилково визнано надані потерпілим покази в безпорадному стані допустимими доказами.

Звертає увагу, що надані потерпілим ОСОБА_18 покази у судовому засіданні відрізняються від наданих ним показів на досудовому слідстві та саме покази у суді, на думку апелянта, повинен був взяти до уваги суд при ухваленні рішення.

Однак, районний суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про визнання доказів, на які посилається сторона обвинувачення, недопустимими та взяв їх за основу при ухваленні оскаржуваного вироку.

Стверджує, що стороною обвинувачення не було розмежовано за ступенем тяжкості тілесні ушкодження, спричинені потерпілому під час подій 19 та 20 червня 2022 року.

Зауважує, що є недоведеним факт попередньої змови на вчинення кримінального правопорушення між обвинуваченими.

Вважає, що судом при призначенні покарання не в повній мірі враховано особу обвинуваченого ОСОБА_8 , пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин. Не взято до уваги те, що ОСОБА_8 з власної ініціативи відшкодував потерпілому в повному обсязі матеріальну шкоду, потерпілий ОСОБА_18 жодних претензій до обвинуваченого не мав та просив звільнити ОСОБА_8 з-під варти.

Зазначає, що ОСОБА_8 є особою молодого віку, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується по місцю проживання, його допомоги потребує важко хворий батько.

Вказані обставини вважає достатніми для застосування ст. 69 та ст. 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 нижче від найнижчої межі з випробуванням в умовах здійснення контролю за його поведінкою.

Обвинувачений ОСОБА_8 у апеляційній скарзі просить скасувати вирок районного суду та виправдати його за ст.189 ч.4 КК України,або призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Вважає, що районний суд при ухваленні рішення помилково не врахував покази, надані потерпілим ОСОБА_18 в суді, а взяв до уваги лише покази,надані слідчому.

Зазначає, що суд не врахував наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме те, що він є особою молодого віку, добровільно відшкодував потерпілому шкоду, відсутність претензій з боку потерпілого, його батько страждає від онкологічного захворювання.

Стверджує, що в протоколі затримання помилково вказано, що його затримали в с. Бочківці, тоді як насправді ці події відбулись за місцем його проживання в АДРЕСА_3 о 00 год. 30 хв.

Вказані обставини вважає достатніми для призначення більш м`якого покарання.

Захисник ОСОБА_14 у апеляційній скарзі просить скасувати вирок районного суду в частині призначення покарання неповнолітньому ОСОБА_10 та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання за ч.4 ст.189 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 2 роки з покладенням відповідних обов`язків.

Вважає оскаржуваний вирок таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження у зв`язку з наявністю суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду.

Зазначає, що під час ухвалення рішення судом першої інстанції жодним чином не було враховано вимоги, зазначені у ст. 485 КПК України.

Стверджує, що судом не враховано особу неповнолітнього ОСОБА_10 , який на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання та, згідно досудової доповіді, ризик повторного вчинення повторного злочину ОСОБА_10 низький, а виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Також звертає увагу, що ОСОБА_10 щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував шкоду потерпілому, вчинив злочин, будучи неповнолітнім, у потерпілого не було претензій до нього, частково визнав свою вину. Вказані обставини вважає такими, що істотно знижують тяжкість вчиненого злочину та зазначає, що районний суд не взяв їх до уваги. Вказує, що ці обставини дають підстави для застосування ст.69 КК України та пом`якшення покарання ОСОБА_10 .

Апелює, що районний суд проігнорував позицію прокурора ОСОБА_6 , яка просила призначити ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст.69 КК України та на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням,встановивши іспитовий строк 2 роки з покладенням обов`язків, визначених ч.1 ст. 76, п.2,4,6 ч. 3 ст. 76 КК України.

Вважає, що обвинувачений, вчиняючи кримінальне правопорушення, не мав наміру скористатися умовами воєнного стану, вказане правопорушення було вчинене поза межами районів вогневого ураження, тимчасової окупації, потерпілим не є особа, яка постраждала від військової агресії та злочин не вчинено щодо майна осіб, які тимчасово залишили житло.

Стверджує, що в основу вироку суду слід було покласти надані потерпілим покази під час судового засідання, а не ті, які він надав слідчому, адже вказані покази не узгоджуються між собою та є суперечливими.

Зазначає, що відомості, вказані у оскаржуваному вироку в частині складу вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України не є установленими та доведеними у визначеному законом порядку, а всі докази, які містяться в матеріалах справи, не свідчать про наявність у діях обвинуваченого об`єктивної сторони інкримінованих злочинів.

Стверджує, що ОСОБА_10 на момент події, яка мала місце 20.06.2022 року не усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій та не передбачав суспільно небезпечних наслідків, не бажав їх настання, тобто не діяв з прямим умислом на скоєння вимагання.

Також захисник звертає увагу на порушення районним судом вимог ст.ст.395,397 КПК України. Зазначає, що матеріали кримінального провадження були направлені до Чернівецького апеляційного суду 02 жовтня 2024 року всупереч вимогам ст.397 КПК України, чим порушили право обвинуваченого на захист, оскільки захисник не мав можливості ознайомитись з матеріалами справи.

Захисник в апеляційній скарзі вказав на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про слідчого, який спеціально уповноважений керівником органу досудового розслідування щодо неповнолітніх.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутній журнал судового засідання від 20.09.2024 року, в ході якого було проголошено вирок, та вважає, що це впливає на законність та вмотивованість судового рішення.

Прокурор ОСОБА_6 у апеляційній скарзі просить вирок районного суду скасувати на ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 та ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання: за ч. 4 ст. 189 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла; за ч. 4 ст. 187 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_9 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16.11.2021, призначивши остаточне покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 та ч.4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання: за ч. 4 ст. 189 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла; за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 та ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання: за ч. 4 ст. 189 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла; за ч. 4 ст. 187 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

На підставі ч, 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Визнати неповнолітнього ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 та ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання: за ч. 4 ст. 189 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 4 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити неповнолітньому ОСОБА_10 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки поклавши на нього обов`язки, визначені ч. 1 ст. 76, п. 2, 4, 6 ч. 3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим ораном з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна про кримінального мислення»; пройти онлайн курс на освітній платформі Prometheus, а саме:«Життєстійкість молоді в умовах криз».

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_10 застосований до нього запобіжний захід у вигляді застави.

Вважає, що вирок районного суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_10 .

Зазначає, що висновки суду, які стали підставою для виправдання обвинувачених за ч. 4 ст. 187 КК України, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки не підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами.

Стверджує, що із сформованого у обвинувальному акті обвинувачення вбачається, шо спочатку обвинувачені вчинили розбійний напад на потерпілого з вимогою про передачу коштів в сумі 500 доларів США та 1500 грн. із погрозами застосування насильства (фізичної розправи),а потім з метою досягнення мети отримання коштів від ОСОБА_18 висловили йому вимогу передати указану суму коштів у майбутньому, при цьому застосовуючи до нього психологічний тиск та насильство, небезпечне для його життя та здоров`я.

Зазначає, що вилучення телевізору і тюнера, належних ОСОБА_18 , та їх реалізація одразу після вилучення свідчать про умисел на негайне вилучення майна, здійснене у ході нападу, а не є способом досягнення мети вимагання.

Вважає необґрунтованими висновки суду щодо неможливості врахування заподіяння одних і тих же тілесних ушкоджень з метою вимагання і розбою.

При цьому посилається на п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності».

Як вбачається з показів потерпілого, протоколу слідчого експерименту з його участю та відеозапис частини події, яка відбулася 20.06.2022,на якому ОСОБА_18 каже: «Щo ви причепилися до мене хлопці, я вам нічого не винен»,а у відповідь лунає: «ти уже должен». У подальшому, через декілька секунд потерпілий дивиться на ОСОБА_8 , який стоїть із металевою лопаткою в руках та каже йому «я тобі нічого не должен».

Зазначає, що про причетність усіх чотирьох обвинувачених до вчинення саме умисних корисливих злочинів, свідчить узгодженість їх дій та обставини вчинення злочинів.

Про те, що ОСОБА_18 ставилась вимога ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у передачі їм коштів зазначав ОСОБА_8 під час проведеного за його участі слідчого експерименту. При цьому підозрюваний на той час ОСОБА_8 вказував, що у транспортному засобі, їдучи дорогою до с. Бочківці, саме ОСОБА_9 вказував йому, що він має допомогти вибити у потерпілого борг у сумі 500 доларів США.

Вважає, що під час судового розгляду вказаного кримінального провадження були досліджені докази вчинення ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 4 ст. 189 КК України.

Стверджує, що з урахуванням особи ОСОБА_10 та наявності декількох пом`якшуючих обставин, що істотно знизили ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, у суду були достатні підстави для призначення йому покарання нижче від найнижчої межі санкцій.

З урахуванням особи ОСОБА_10 , того, що він вчинив злочин у неповнолітньому віці (повних 15 років), відшкодував потерпілому шкоду, останній просив його не карати, а також те, що після вчинення злочину, в червні 2022 року, останній змінив свою поведінку та правопорушення не вчиняв, вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням вимог ст.75 КК України.

Крім того,зазначає, що згідно досудової доповіді, складеної відносно неповнолітнього ОСОБА_10 , ризик повторного вчинення злочину низький. Орган пробації вважає, що виправлення неповнолітнього ОСОБА_10 можливе без ізоляції від суспільства.

Також, прокурор звертає увагу на те, що судом не застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме положення ч. 7 ст. 72 КК України та не зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк застосування до нього цілодобового домашнього арешту у період із 07.09.2022 року до 17.03.2023 року.

Згідно вироку, 20.06.2022 року близько 18 год. 30 хв., в умовах воєнного стану, неповнолітній ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вступили в попередню злочинну змову з метою скоєння злочину. Зокрема, вони шляхом погроз застосування насильства до ОСОБА_18 , висунули незаконну вимогу, яка полягала в поверненні неіснуючого, надуманого боргу в сумі 500 доларів США та 1500 гривень, для цього через відчинені вхідні двері проникли до будинку останнього, який розташований за адресою АДРЕСА_3 .

Перебуваючи в середині будинку, неповнолітній ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з метою досягнення своєї мети отримання коштів від ОСОБА_18 висловили вимогу потерпілому передати вказані вищі суми коштів у майбутньому, при цьому застосовуючи до нього психологічний тиск та насильство, небезпечне для його життя та здоров`я. Зокрема, неповнолітній ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , почали наносити ОСОБА_18 удари кулаками та долонями рук по обличчю, та ногами по тулубу ОСОБА_18 , тим самим спричиняючи йому тілесні ушкодження.

Внаслідок таких неправомірних дій останні спричинили потерпілому наступні тілесні ушкодження:- синці: в правій орбітальній ділянці; на нижній повіці лівого ока; по передній поверхні правого плеча в середній третині;- садно в ділянці зовнішнього кута лівого ока;- крововилив темно-червоного кольору на слизовій оболонці нижньої губи справа; на слизовій оболонці верхньої губи справа.

Виявлені ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів або ударів об такі та мають ознаки легкого тілесного ушкодження.

Також спричинено синець на бічній поверхні грудної клітини справа в проекції 7-8-х ребер по передньо-підпахвовій лінії;- перелом 7-8 ребер справа.

Виявлені ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів або ударів об такі та мають ознаки середнього ступеня важкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Продовжуючи свої злочинні дії, неповнолітній ОСОБА_10 будучи у злочинній змові з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з метою заволодіння в майбутньому грошовими коштами в сумі 500 доларів США та 1500 гривень, у зв`язку із відсутністю у потерпілого вказаної суми коштів, після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_18 , який в цей час лежав на підлозі в будинку, виявили в кімнаті будинку телевізор марки «Philips» та телевізійну приставку Т-2. ОСОБА_9 , попередньо застосувавши насильство, відкрито, умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання їх негативних наслідків, сказав ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 взяти телевізор марки «Philips» та приставку Т-2 та покласти їх в пакет, з метою подальшої їх реалізації та отримання за це грошових коштів.

Розуміючи протиправність своїх дій, за попередньою змовою у складі групи ОСОБА_8 , неповнолітній ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , погодившись із злочинним наміром ОСОБА_9 , відкрито, умисно, заволоділи телевізором марки «Philips» та телевізійною приставкою Т-2. Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-22/4373-ТВ, ринкова вартість телевізора станом на 20.06.2022, могла становити 1105 гривень, ринкова вартість телевізійної приставки Т-2 марки «Еrgo», станом на 20.06.2022, могла становити 318 гривень 28 копійок, а тому обвинувачені своїми умисними діями спричинили потерпілому ОСОБА_18 матеріальної шкоди на загальну суму 1423 гривень 28 копійок.

Після вчиненого злочину, неповнолітній ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли та вилученим майном, що належить ОСОБА_18 , розпорядилися на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, обвинувачених та захисників,дослідивши матеріали справи в межах апеляційних скарг,перевіривши доводи апелянтів,судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим,тобто ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин,які підтверджені доказами,дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог 94 КПК України з точки зору їх належності,допустимості,достовірності та достатності для прийняття остаточного рішення у справі.

За наслідками судового розгляду районний суд дійшов висновку про відсутність у діях обвинувачених складу злочину,передбаченого ст.187 ч.4 КК України та визнав їх винуватими за ст.189 ч.4 КК України.

Прокурор на погодилась із вироком в частині виправдання за ст.187 ч.4 КК України,а захисник ОСОБА_16 у поданій в інтересах ОСОБА_9 ,а також обвинувачений ОСОБА_8 у апеляційних скаргах вважали недоведеним обвинувачення за ст.189 ч.4 КК України.

Інші обвинувачені та їх захисники апеляційних вимог в частині недоведеності обвинувачення не заявляли,а просили пом`якшити покарання.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції всебічно дослідив наявні у справі докази та надав вірну юридичну оцінку діям обвинувачених,а тому апеляційні скарги захисника ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_8 в частині оспорювання ними доведеності обвинувачення,а прокурора-в частині правильності кваліфікації дій обвинувачених не підлягають задоволенню.

У районному суді обвинувачений ОСОБА_9 вину не визнав та показав, що 20.06.2022 року біля 17 години він зустрів ОСОБА_10 та вони разом поїхали в магазин «Вікторія» в с.Колінківці, де зустріли ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . В подальшому ОСОБА_24 попросив відвести його до бабусі та вони всі разом поїхали в с.Бочківці. Біля магазину ОСОБА_10 попросив його зупинитись, оскільки йому потрібно з кимось поговорити. Він не знав до кого пішли хлопці. Після цього ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийшли з автомобіля та пішли, а він залишився Їх не було приблизно 25-30 хвилин, а коли повернулися, то у ОСОБА_8 в руках був телевізор,який він поклав у багажник. Хлопці повідомили йому, що був «мордобій», але не говорили про деталі. Надалі вони поїхали до майстра по ремонту автомобілів, із яким він раніше домовлявся, де він разом із ОСОБА_8 ремонтували автомобіль, перебуваючи в ямі під ним. ОСОБА_18 в нього не працював, а ОСОБА_8 працював.

Разом із тим,під час апеляційного розгляду ОСОБА_9 показав,що у той час,коли вони усі четверо приїхали в с.Бочківці, ОСОБА_24 попросив зупинити авто та сказав,що йде розмовляти із потерпілим,а ОСОБА_25 і ОСОБА_26 пішли з ним.Коли повернулись приблизно через 20 хв., ОСОБА_24 сказав,що була бійка з потерпілим,а в руках у ОСОБА_25 був телевізор.До бабусі ОСОБА_24 не заїжджали,а повернулись у ОСОБА_27 ,де ОСОБА_24 продав телевізор свідку,в якого ремонтували авто.Також показав,що потерпілий не мав підстав його( ОСОБА_28 ) обмовляти.

Безумовно,надавати показання є правом обвинуваченого,однак ті покази,які надав обвинувачений ОСОБА_28 у районному та апеляційному суді є непослідовними, що підриває до них довіру та свідчить про намагання уникнути відповідальності за скоєне.

Обвинувачений ОСОБА_10 у районному суді вину визнав частково та показав, що 19.06.2022 року біля 14 години він разом із своїм знайомим біля магазину в с.Бочківці зустріли ОСОБА_18 і на прохання ОСОБА_9 запитав, коли потерпілий вийде на роботу,оскільки ОСОБА_9 вже заплатив гроші.

Потім потерпілий пішов до свого будинку та запросив їх до хати. У будинку ОСОБА_18 почав агресивно до нього кричати, виник конфлікт, який перейшов у бійку. Він наносив ОСОБА_18 удари, а останній у відповідь почав бити його металевою лопаткою. Увечері він розповів ОСОБА_9 , що ОСОБА_18 його побив, а ОСОБА_9 відповів, що завтра розберемось.

На наступний день біля 18 години він разом із ОСОБА_9 на автомобілі останнього мали намір заїхати до ОСОБА_18 та зустріли по дорозі ОСОБА_8 і ОСОБА_7 та запропонували їм поїхати з ними. В с.Бочківці навпроти магазину побачили ОСОБА_18 , який сидів на сходах у себе на подвір`ї. Надалі ОСОБА_7 захотів пити води і потерпілий запросив їх до себе в будинок.

Після цього він, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зайшли до будинку потерпілого, де знову він побив потерпілого під час конфлікту. Потім він із ОСОБА_26 вийшли з будинку, а ОСОБА_25 залишився. Через декілька хвилин ОСОБА_8 вийшов з будинку із телевізором, та сказав, що це ОСОБА_18 передав йому( ОСОБА_24 ) як компенсацію за те, що побив його вчора.

Поклали в багажник автомобіля телевізор та поїхали до майстра по ремонту автомобілів,де ОСОБА_9 з ОСОБА_8 перевіряли авто,а ОСОБА_7 повідомив майстру, що це його телевізор у багажнику та ОСОБА_29 придбав його за 400 гривень,які дав ОСОБА_7 , однак він( ОСОБА_24 ) забрав ці гроші.

Удари ОСОБА_18 наносив тільки він, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стояли осторонь. Перед початком бійки він дійсно передав ОСОБА_26 свій телефон, на якому була увімкнена камера, однак не просив його знімати відео.

Такі показання підтримав під час апеляційного розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_7 у районному суді частково визнав вину та показав,що 20.06.2022 року в обід разом із ОСОБА_8 йшли по центральній дорозі в с.Колінківці. В цей час біля магазину зупинився автомобіль «БМВ», яким керував ОСОБА_9 ,а у салоні був ОСОБА_10 та запропонували покататись.Потім усі разом поїхали в с.Бочківці, де ОСОБА_24 сказав, що потрібно заїхати до якогось чоловіка,як потім дізнався- ОСОБА_18 .

Оскільки не мав при собі грошей,вирішив піти разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_8 до ОСОБА_18 , щоб попросити води. Потерпілий запросив їх до будинку.Бобик почав з`ясовувати у потерпілого про події минулого дня, а потерпілий почав кричати, навіщо вони знову прийшли до нього.

Потім ОСОБА_24 віддав йому свій телефон «Айфон», на якому вже було увімкнено запис відео. Потерпілий почав знову кричати, тоді ОСОБА_24 почав бити ОСОБА_30 кулаками, а він знімав це все на телефон. Сутичка між ОСОБА_10 та ОСОБА_18 була 10-15 секунд, після чого вони почали говорити. Потім він( ОСОБА_26 ) з ОСОБА_24 вийшли на вулицю, а ОСОБА_25 залишився в будинку. Через дві хвилини останній вийшов з хати із телевізором з приставкою до нього та повідомив,що потерпілий сам віддав його за те, що побив ОСОБА_31 .

Надалі вони пішли до автомобіля, а ОСОБА_25 ніс телевізор та поклав його всередину машини. Після цього вони повернулися назад до будинку потерпілого, де ОСОБА_32 на запитання ОСОБА_24 підтвердив,що віддав телевізор за те,що вчора його побив.

Потім сіли в автомобіль та поїхали. ОСОБА_28 сказав, що йому потрібно заїхати до майстра перевірити авто. Після цього поїхали до сусіда ОСОБА_28 , де ОСОБА_24 запропонував майстру придбати телевізор за 400 грн,а той погодився та передав гроші.

Такі показання підтримав у апеляційному суді.

Обвинувачений ОСОБА_8 у районному суді не визнав вину та показав, що 20.06.2022 року приблизно о 18-30 йшов із ОСОБА_7 та біля магазину в с.Колінківці зустріли ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які їхали на автомобілі останнього. Під час розмови вони запропонували покататись.Всі разом поїхали в с.Бочківці, оскільки ОСОБА_24 потрібно було до бабусі. По дорозі ОСОБА_10 попросив ОСОБА_9 зупинитись, щоб зайти до знайомого поговорити. ОСОБА_10 запропонував їм піти разом із ним. Він, ОСОБА_24 та ОСОБА_26 зайшли на подвір`я, а ОСОБА_28 залишився в авто. Потерпілий був біля дверей будинку та запросив їх всередину.

Там ОСОБА_18 дав їм води, а ОСОБА_10 в цей час розмовляв із ним, однак він не чув, про що. Під час розмови ОСОБА_24 кілька разів вдарив ОСОБА_30 .Він( ОСОБА_25 ) спробував їх розборонити, однак потім стояв в стороні. Надалі вони перестали битися та просто розмовляли.

Після цього ОСОБА_24 із ОСОБА_26 вийшли на вулицю, а він залишився в будинку, щоб з`ясувати, що між потерпілим і ОСОБА_24 відбулося. Тоді ОСОБА_32 розповів йому, що за день до цього між ним та ОСОБА_24 був конфлікт, під час якого він вдарив ОСОБА_24 металевою лопаткою. Після цього ОСОБА_32 попросив його передати ОСОБА_24 телевізор та приставку до нього, на що він погодився. Надалі потерпілий поставив йому в пакет приставку, а він взяв телевізор і вийшов на вулицю,де повідомив ОСОБА_24 , що ОСОБА_32 передав йому телевізор та приставку як компенсацію, та поклав їх в багажник автомобіля. Потім поїхали в сторону будинку ОСОБА_28 . Він особисто ударів потерпілому не наносив та вимоги віддати телевізор не пред`являв.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_25 підтримав такі показання.

Показання обвинувачених районний суд обгрунтовано оцінив як спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за скоєння особливо тяжкого злочину,оскільки такі показання спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Зокрема,у районному суді був допитаний потерпілий ОСОБА_18 ,який показав,що не пам`ятає обставин вчинення відносно нього злочинів, оскільки був мобілізований до ЗСУ і отримав контузію під час бойових дій,що істотно вплинуло на його пам`ять.Показав,що вдарив ОСОБА_24 лопаткою,за що віддав йому телевізор.Інших обвинувачених не пам`ятає.Підтвердив справжність своїх підписів у протоколах слідчих дій з його участю і заяві про злочин.Також вказав на відсутність тиску з боку правоохоронців під час надання ним показань під час досудового розслідування.

Обставини щодо участі у бойових діях,на які посилався потерпілий, підтверджуються довідками на а.с.138,210 т.5. З їх змісту вбачається,що ОСОБА_18 дійсно був призваний на військову службу під час мобілізації,проходив службу у Покровському районі Донецької області та був задіяний до безпосереднього виконання завдань в районі ведення бойових дій.

Згідно свідоцтва про смерть,потерпілий ОСОБА_18 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.26 т.8)

Як свідчать матеріали справи,потерпілий у цьому провадженні був допитаний слідчим відповідно до вимог ст.615 ч.11 КПК України із застосуванням відеозапису.

Апеляційний суд безпосередньо під час апеляційного розгляду дослідив усі відеозаписи допитів потерпілого.

Зокрема,із відеозапису додаткового допиту потерпілого ОСОБА_18 від 21.06.2022 року встановлено, як перед початком допиту слідчий з`ясував,чи зрозумілі потерпілому права згідно врученої раніше пам`ятки,на що ОСОБА_18 відповів ствердно.

Щодо подій 20.06.2022 року потерпілий показав,що близько 19 год.до його будинку зайшли ОСОБА_24 , ОСОБА_25 і ОСОБА_26 ,а потім зайшов четвертий,який був за кермом- ОСОБА_28 .Автомобіль він(Додинда) залишив біля воріт. Коли зайшов ОСОБА_28 ,вхідні двері зачинили на гачок,щоб потерпілий не вийшов.

Потім обвинувачені почали йому погрожувати та пред`явили вимогу,щоб він винен 500 доларів за те,що напередодні побив ОСОБА_24 лопаткою,а він відмовився та відповів,що нічого не винен.Після цього ОСОБА_24 наніс йому декілька ударів,потім ОСОБА_26 ,потім ОСОБА_25 ,а після цього усі четверо почали наносити удари кулаками по ребрах і голові та він впав на землю.

Коли лежав, то почув, як хтось заліз на горище та там щось шукав, а потім взяли телевізор, який поклали в пакет. ОСОБА_24 далі погрожував та сказав,що до кінця тижня він(потерпілий) повинен віддати 1500 грн.,оскільки у когось із них день народження,а потім частинами віддавати борг,тоді отримає назад телевізор.

Телевізор і тюнер поклали у пакет і винесли у коридор.

Під час побиття йому обвинувачені погрожували вбивством,якщо він не віддасть гроші,або якщо повідомить у поліцію.

Боргів перед обвинуваченими не мав. Вони приїхали на автомобілі Добинди срібно сірого, або синього кольору марки або Ауді, або БМВ.

(а.с.71-73 т.2).

Отже,потерпілий під час допиту повідомив деталі,зокрема,щодо ОСОБА_9 ,які не могли бути йому відомі,зокрема,стосовно того,що обвинувачені приїхали на автомобілі Добинди,де саме залишив він свій автомобіль.Потерпілий чітко вказував на присутність у його будинку усіх чотирьох обвинувачених,які разом вимагали у нього гроші і наносили йому удари ,а потім відібрали майно.

Дані про особу свідчать,що саме у ОСОБА_10 день народження ІНФОРМАЦІЯ_6 ,чим була обумовлена вимога про сплату 1500 грн до кінця тижня,як показав потерпілий.Інші суму(500 доларів) вимагали віддавати частинами.

Апеляційним судом безпосередньо було досліджено також відеозапис до протоколу допиту потерпілого від 28.06.2022 року,де потерпілий також підтвердив усі викладені вище обставини та вказав,що 20.06.2022 року у його будинку усі четверо обвинувачених йому наносили удари та вимагали гроші.

Також показав,що 19.06.2022 року його побив ОСОБА_24 ,однак тоді синців не було.Всі тілесні ушкодження,які виявив експерт та зафіксовані у висновку,у тому числі перелом ребер,були заподіяні саме 20.06.2022 року під час його побиття усіма обвинуваченими.

Перед допитом потерпілому було роз`яснено його права та обов`язки згідно ст.63 Конституції україни,ст.ст.18,56 КПК України,ст.384 КК України.

(т.2 а.с.71-73).

Усі обставини щодо подій 20.06.2022 року потерпілий відтворив під час слідчого експерименту 21.06.2022 року у присутності понятих,відеозапис якого апеляційний суд також безпосередньо дослідив.

Зокрема,потерпілий показав місце,де ОСОБА_28 припаркував автомобіль,показав,як до будинку зайшли троє обвинувачених,а потім ОСОБА_28 . Показав місце,де йому наносили удари усі обвинувачені, коли він стояв,а потім показав,де він упав та йому продовжували наносити удари по грудях,плечах голові,руках і вимагали 500 доларів за те,що раніше побив ОСОБА_24 .Потім показав,як забрали телевізов і тюнер та віднесли у авто з умовою,що повернуть телевізор,коли він віддасть гроші та встановили строк сплати коштів(т.2 а.с.9-13)

За наслідками безпосереднього дослідження таких доказів(допитів та слідчого експерименту з участю потерпілого),отриманих у встановленому законом порядку, судова колегія вважає,що показання потерпілого є адекватними обстановці допиту, ОСОБА_32 повною мірою орієнтується у подіях,що відбулись 19-20.06.22 року,щоразу надає чіткі і послідовні показання відносно дій усіх чотирьох обвинувачених.

Під час розгляду справи у районному суді потерпілий підтвердив,що підписи у протоколах слідчих дій,у тому числі у графах про попередження про кримінальну відповідальність,вчинені ним.

За таких обставин посилання захисту на довідку №177 про те,що потерпілий на 04-30 21.06.2022 року перебував у стані алкогольного сп`яніння(т.2 а.с.14) жодним чином не спростовує правдивості і об`єктивності його показань,які він надавав о 12-25 цього дня(а.с.6-8 т.2),показував під час слідчого експерименту о 16-40 того ж дня(а.с.9-13 т.2),а також надав 28.06.2022 року(а.с.71-73 т.2)

Зваживши на об`єктивні обставини,на які посилався потерпілий у районному суді щодо отриманих контузій під час бойових дій і втрати пам`яті суд обгрунтовано прийняв до уваги показання потерпілого,зафіксовані слідчим відповідно до вимог ст.615 ч.11 КПК України із застосуванням відеозапису,оскільки згідно приписів ч.4 ст.95 КПК України суд вправі обгрунтовувати свої висновки на таких показаннях.

При цьому суд релевантно посилався на рішення ЄСПЛ у справі «Камільєрі проти Мальти» від 16.03.2000 року.

Із вказаними висновками погоджується судова колегія та вважає,що саме такі показання потерпілого,які прийняті судом у основу вироку,об`єктивно відображають обставини кримінального правопорушення,вчиненого щодо ОСОБА_18 .

Про правильність таких висновків свідчать і відеозаписи з мобільного телефону обвинуваченого ОСОБА_10 ,якими частково зафіксовані протиправні дії обвинувачених відносно ОСОБА_18 (т.3 а.с.162-172) та такі відеозаписи узгоджуються саме із показаннями потерпілого,наданими у порядку ч.11 ст.615 КПК України.

Апеляційним судом безпосередньо досліджені відеозаписи у судовому засіданні та встановлено,що обвинувачені перебували у будинку потерпілого 20.06.2022 року(оскільки ОСОБА_24 і ОСОБА_25 чітко видно,а голоси інших чути на відео за кадром).

Також вбачається,що ОСОБА_32 неодноразово вказує,що «нічого вам(у множині) не винен»,і це підтверджує факт вимагання обвинуваченими у нього коштів.Окрім того,звертаючись до обвинувачених,повідомляє,що«ви (у множині) і так мені ребра поламали» та показує місце на тілі,де саме.

Звернувшись 20.06.2022 року о 22-48год. із заявою до поліції про кримінальне правопорушення, ОСОБА_18 ,будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.383 ККУ,чітко вказував,що цього дня о 18-30 малознайомі ОСОБА_33 (тобто ОСОБА_34 , ОСОБА_35 ( ОСОБА_36 та інший невідомий(тобто четверо осіб) побили його у будинку та заволоділи його майном(а.с.45 т.1)

Така ж заява потерпілого міститься у справі на а.с.1 т.2.

Відповідно до протоколів пред`явлення для впізнання від 21.06.2022 року, ОСОБА_18 упізнав ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 як осіб,які вчинили відносно нього протиправні дії 20.06.2022 року(а.с.30-50 т.2)

Районний суд обгрунтовано визнав безпідставними посилання захисника ОСОБА_16 на недопустимість як доказу протоколу пред`явлення для впізнання ОСОБА_9 через відсутність адвоката під час цієї слідчої дії, оскільки пред`явлення особи для впізнання без участі її захисника не впливає на суть цієї слідчої дії та не знаходиться у взаємозв`язку із волевиявленням тієї особи,яка впізнає підозрюваного.

З висновку судово-медичного експерта №58 екс-Н від 21.06.2022 року встановлено, що у ОСОБА_18 виявлені наступні тілесні ушкодження: синці: у правій орбітальній ділянці; на нижній повіці лівого ока; по передній поверхні правого плеча в середній третині; садно в ділянці зовнішнього кута лівого ока; крововилив темно-червоного кольору на слизовій оболонці нижньої губи справа ; на слизовій оболонці верхньої губи справа. Виявлені ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів або ударів об такі, по строку можуть відповідати вказаному в обставинах і мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Не виключено можливість їх виникнення внаслідок ударів кулаками рук з подальшим падінням потерпілого на площину та співударяння з тупими твердими предметами, що виступають над її рівнем.

Також виявлено перелом 7-8 ребер справа,синець на бічній поверхні грудної клітки справа в проекції 7-8-х ребер по передньо-підпаховій лінії. Такі ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів або ударів об такі, по строку можуть відповідати вказаному в обставинах і мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Беручи до уваги локалізацію та морфологічні характеристики виникнення таких ушкоджень малоімовірне внаслідок падіння з положення стоячи на площину (т.2 а.с.17-18)

Під час додаткового дослідження судово-медичний експерт у висновку №560д від 26.08.2022 року вказав,що виявлені у ОСОБА_18 тілесні ушкодження могли виникнути за обставин,на які він вказував під час допитів 21.07.2022,29.07.2022 ,у ході слідчого експерименту 21.06.2022 року.

Також могли виникнути за обставин,на які вказував ОСОБА_8 під час слідчого експерименту 22.06.2022 року

(т.2 а.с.22-29)

Апеляційний суд безпосередньо дослідив протокол та відеозапис слідчого експерименту,проведеного 22.06.2022 року із підозрюваним на той час ОСОБА_8 (т.3 а.с.40)

Під час слідчого експерименту ОСОБА_8 показав місце,де він із ОСОБА_26 знаходились на дорозі,коли під`їхав автомобіль з Добиндою за кермом та ОСОБА_24 у салоні,та ОСОБА_28 покликав їх допомогти вибити із ОСОБА_30 500 доларів США.

Також показав місце,де ОСОБА_28 зупинив автомобіль біля будинку Летяцького,місце біля дверей,де перебував потерпілий,коли запросив їх до будинку,куди зайшли втрьох,а ОСОБА_28 зайшов пізніше.

Показав на статистові,як він наніс потерпілому декілька ударів у вухо,а ОСОБА_24 також декілька ударів у праву скроню та казав про борг 500 доларів.Також показав,де був ОСОБА_28 у кімнаті,коли казав потерпілому ,що той не отримає телевізор і приставку,поки не поверне борг. Показав,де поклав телевізор і приставку у пакет та відніс у авто.Також показав будинок свідка ОСОБА_37 ,до якого приїхали всі четверо та продали телевізор за 400 грн.

Поведінка ОСОБА_8 під час слідчого експерименту не свідчить про те,що на нього здійснювався тиск,він показував обставини на місці вільно і невимушено,на скільки це було можливо під час слідчої дії із врахуванням того,що особа була затримана.

Слідчий експеримент проводився у присутності понятих,а також захисника ОСОБА_11 ,який задавав численні уточнюючі запитання по ходу слідчої дії та на які відповідав ОСОБА_8 .

Як вбачається із протоколу затримання ОСОБА_8 від 21.06.2022 року та протоколу особистого освідування із фотознімками від 21.06.2022 року,на його тілі жодних тілесних ушкоджень не було виявлено(т.3 а.с.1-7)

Суд правильно вказав,що ОСОБА_8 заявив про фізичний та моральний тиск на нього,який,за його твердженням,здійснювався перед проведенням слідчого експерименту 22.06.2022 року, лише під час судового розгляду у січні 2024 року,тобто по сплину тривалого період часу,що також може вказувати на бажання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Разом із тим,на твердження ОСОБА_8 суд відреагував ухвалою,якою повідомив ДБР про імовірне застосування насильства щодо особи під час досудового розслідування та зобов`язав здійснити перевірку таких фактів.

Постановою слідчого ТУДБР у м.Хмельницький від 15.05.2024 року кримінальне провадження по факту можливого перевищення влади і службових повноважень поліцейськими ВП №6 ГУНПУ в Чернівецькій області закрите за відсутністю складу кримінального правопорушення(а.с.204-210 т.7)

Доводи захисту про те,що не розмежовані тілесні ушкодження,які могли бути заподіяні потерпілому 19.06.2022 та 20.06.2022 року,судова колегія вважає безпідставними.

На дослідженому апеляційним судом відео 19.06.2022 року особа,яку не видно на відео,здійснює відеозапис,на якому ОСОБА_24 жорстоко б`є потерпілого,а той захищався та у відповідь взяв совок і намагався вдарити ОСОБА_24 .Після цього ОСОБА_24 і невідомий вибігли із будинку та закрили двері зовні,замкнувши фактично потерпілого всередині.

На цьому відео до моменту,як ОСОБА_24 і невідомий залишили будинок ОСОБА_30 , жодних видимих тілесних ушкоджень у потерпілого на обличчі не вбачається,тоді як на відео від 20.06.2022 року обличчя потерпілого має значну кількість ушкоджень.

Про те,що ребра були зламані обвинуваченими під час спільного побиття ними потерпілого саме 20.06.2022 року,свідчить і фраза потерпілого на відео,який вказав,що «ви (у множині) і так мені ребра поламали» та показує місце на тілі,де саме.

Про те,що усі тілесні ушкодження ,у тому числі переломи ребер,були заподіяні йому саме 20.06.2022 року усіма обвинуваченими,потерпілий підтвердив під час його допиту 28.06.2022 року,відеозапис якого апеляційний суд безпосередньо дослідив.

Згідно протоколу огляду місця події,під час огляду будинку потерпілого,зокрема,кімнати,де потерпілому обвинувачені наносили тілесні ушкодження,виявлено значну кількість плям,схожих на кров,на підлозі,ковдрі та подушці на підлозі(т.1 а.с.48-53),а під час додаткового огляду місця події вилучена ганчірка зі слідами бурого кольору та металевий совок.Зафіксована значна кількість плям бурого кольору на декількох дверях у будинку(а.с.52-58 т.2)

На відео побиття потерпілого обвинуваченими 20.06.2022 року також зафіксовано значна кількість крові на підлозі біля печі та на ганчірці,якою витирався ОСОБА_32 від крові.

Під час досудового розслідування потерпілим був 21.06.2022 року був добровільно виданий одяг,у якому він був одягнутий під час його побиття обвинуваченими.

Згідно висновків судової імунологічної експертизи №1100 від 03.08.2022 року,№1103 від 03.08.2022 року(т.1 а.с.119-121,181-183) у плямах бурого кольору на таких предметах виявлена кров,яка може походити від потерпілого.

При цьому,на одязі потерпілого(штанах) групи плям крові займають значну площу (81х17см,57х17 см,62х17 см,49х11 см,тощо),що свідчить про крововтрату внаслідок його побиття і заподіяння тісесних ушкоджень.

Згідно висновку судової імунологічної експертизи №1105 від 03.08.2022 року на одязі ОСОБА_10 також виявлено плями крові,що можуть походити від потерпілого(а.с.172-174 т.1)

Про наявність крові потерпілого на лівому шльопанці ОСОБА_8 вказує висновок судової імунологічної експертизи №1101 від 03.08.2022 року(а.с.162-164 т.1)

Відповідно до висновків судової цитологічної експертизи №81 та №82 від 01.08.2022 ,у зрізах нігтьових пластин з рук ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виявлено епітеліальні клітини ,походження яких не виключається від потерпілого(а.с.105-107,110-112 т.1)

Згідно протоколу огляду місця події від 21.06.2022 року,під час огляду господарства ОСОБА_19 в с.Колінківці вилучені телевізор «Філіпс» та цифровий приймач`Ерго» (т.1 а.с.186-190)

Свідок ОСОБА_19 в районному суді показав,що обвинуваченого ОСОБА_9 знає як сусіда. Точний час не пам`ятає, однак пам`ятає, що до нього прийшли обвинувачені, із всіма він був знайомий, крім обвинуваченого ОСОБА_10 та запропонували йому купити в них телевізор та приставку до нього. Свідок погодився та заплатив за це 400 гривень.

Такі ж дані свідок підтвердив у ході слідчого експерименту,(а.с.83-86 т.2) ,а під час пред`явлення для впізнання упізнав ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 як осіб,які 20.06.2022 року приблизно о 20-30 разом із ОСОБА_9 20.06.2022 року продали йому телевізор`Філіпс» і приставку.

При цьому вказав на ОСОБА_7 ,як особу,що повідомила,що телевізор належить йому і взяв телевізор на горищі,оскільки потрібні гроші.

Також свідок вказав на ОСОБА_10 ,якому передав гроші за телевізор і приставку. (т.2 а.с.87-113)

Із висновку судової дактилоскопічної експертизи від 12.07.2022 року вбачається,що слід пальця руки на задній частині телевізора залишений пальцем правої руки обвинуваченого ОСОБА_8 (т.1 211-223)

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_16 посилався на те,що показання свідка ОСОБА_19 невірно відображені у вироку,разом із тим адвокат не зазначив,які істотні обставини були невірно викладені судом та які вплинули на правильне сприйняття показань свідка як доказу обвинувачення.

Клопотань про дослідження апеляційним судом показань цього свідка захисник у апеляційній скарзі не заявляв.

Отже,за наслідками судового розгляду апеляційний суд вважає,що винуватість ОСОБА_9 і ОСОБА_8 ,а також інших обвинувачених,які не заявляли апеляційних вимог про неправильність вироку в частині кваліфікації дій, повністю доведена за ст.189 ч.4 КК України сукупністю досліджених судом доказів.

Підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_16 та в цій частині-обвинуваченого ОСОБА_8 судова колегія не вбачає.

Даючи оцінку доводам прокурора про безпідставність виправдання обвинувачених за ст.187 ч.4 ККУ,суд виходить із наступного.

Органом досудового розслідування дії обвинувачених були кваліфіковані за ч.4 ст.187 КК України як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу,із проникненням в житло, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Районний суд правильно вказав,що згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року N10 « Про судову практику у справах про злочини проти власності» при відмежуванні вимагання від розбою слід виходити з того, що при розбої насильство або погроза його застосування спрямовані на заволодіння майном у момент їх застосування, а при вимаганні такі дії спрямовані на одержання майна в майбутньому.

Вимагання є закінченим злочином з моменту пред`явлення вимоги, поєднаної з вказаними погрозами, насильством, пошкодженням чи знищенням майна незалежно від досягнення поставленої винною особою мети.

Із тих показань потерпілого,які суд обгрунтовано(і це не оспорюється прокурором) прийняв у основу вироку,вбачається,що обвинувачені спочатку під погрозами висловили йому вимогу про передачу 500 доларів США та 1500 грн., застосувавши насильство фактично з метою підкріплення цієї вимоги та сприйняття погроз як реальних.

Отже,з моменту пред`явлення цієї вимоги злочин,передбачений ст.189 ч.4 КК України,вже був закінченим.

Лише у подальшому обвинувачені заволоділи майном потерпілого,повідомивши,що повернуть телевізор і приставку,коли він віддасть кошти,які у нього вимагали та встановивши строки повернення коштів.

Та обставина,що майно потерпілого було ними збуте свідку Долиняну,вже не впливає на кваліфікацію дій обвинувачених та не свідчить про наявність складу злочину,передбаченого ст.187 ч.4 КК України

На спростування доводів прокурора,саме така послідовність дій обвинувачених та спрямованість їх умислу була встановлена стороною обвинувачення під час досудового розслідування,про що свідчить виклад фактичних обставин у обвинувальному акті та сформульоване у цьому процесуальному документі обвинувачення(а.с.1-12 т.4)

Зокрема,згідно обвинувального акту,обвинувачені спочатку вчинили вимагання із застосуванням насильства,небезпечного для життя і здоров`я потерпілого і заподіявши йому середньої тяжкості тілесні ушкодження,а потім,як вважав прокурор,продовжуючи свої дії,попередньо вже застосувавши раніше насильство,відкрито заволоділи майном потерпілого.

Обвинувальний акт затверджений заступником керівника Чернівецької обласної прокуратури.

Формулювання у обвинувальному акті суті та фактичних обставин правопорушення,передбаченого ст.187 ч.4 КК України ,не містить вказівки про те,що обвинувачені вчинили напад-раптовий і швидкоплинний з метою заволодіння майном потерпілого.

Натомість зазначено,що вже раніше застосувавши насильство під час вимагання,обвинувачені відкрито заволоділи майном ОСОБА_18 на суму 1423,28 грн.

Під час розгляду справи районним судом прокурор не змінював обвинувачення.

Суд розглянув справу у межах пред`явленого обвинуваченння,правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обгрунтованого висновку,що дії обвинувачених у даному випадку охоплюються складом злочину,передбаченого ст.189 ч.4 КК України та додаткової кваліфікації за ст.187 ч.4 ККУ не потребують.

Такі висновки повністю узгоджуються із позицією Верховного Суду у провадженні №51-8146км18,викладеною у постанові від 18.04.2019 року,по обвинуваченню осіб у злочині,вчиненому 15.11.2013 року щодо потерпілого ОСОБА_38 .

За таких же обставин Вищий суд виснував ,що майно потерпілого було вилучене не під час раптового,шкидкоплинного нападу,а вже після того,як йому була пред`явлена вимога про передачу коштів.

Суд вказав,що вилучення у потерпілого майна було спрямоване на досягнення однієї мети та направлене на один об`єкт злочинного впливу,а тому додаткової кваліфікації за ст.187 ч.4 КК України не потребує.

Отже,виходячи із викладеного,судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в частині вимоги про ухвалення апеляційним судом нового вироку за ст.187 ч.4 КК України.

Незазначення у вироку гривневого еквіваленту суми в іноземній валюті,яку вимагали обвинувачені, не є тим істотним порушенням,яке впливало би на правильність судового рішення та не спростовує вивновків про винуватість.

Посилання захисника ОСОБА_14 на відсутність журналу судового засідання,у якому проголошувався вирок,безпідставні,оскільки такі дані зафіксовані в п.п.19-26 журналу у т.8 на а.с.118 зворот.

Твердження захисника ОСОБА_14 про відсутність у справі даних про повноваження слідчого(слідчих), які спеціально уповноважені керівником органу досудового розслідування на здійснення досудового розслідування щодо неповнолітніх також є необгрунтованими,оскільки такі відомості містяться у справі(т.1 а.с.38-42)

Захисник ОСОБА_13 в апеляційній скарзі звертав увагу на безпідставне застосування судом вимог ст.71 КК України при призначенні покарання ОСОБА_9 ,оскільки ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 26.09.2024 року ОСОБА_9 звільнений від покарання, призначеного вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16.11.2021 року( т.4 а.с.93-95).

Апеляційний суд зазначає, що на момент ухвалення вироку 20 вересня 2024 року вказаної ухвали не існувало та районний суд не міг враховувати її при призначенні покарання, а тому висновок про приєднання невідбутої частини покарання на той час відповідав вимогам закону.

Разом із тим,оскільки дійсно ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2024 року ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання,призначеного вироком від 16.11.2021 року у зв`язку із усуненням караності діянь(т.9 а.с.49-52), оскаржуваний вирок відносно ОСОБА_9 необхідно скасувати в частині застосування вимог ст.71 КК України,задовольнивши в цій частині апеляційну скаргу захисника.

Оскільки відповідно до ст.88 КК України після звільнення від покарання за діяння,караність якого усунута законом, ОСОБА_9 вважається таким,що не має судимості,із вироку суду необхідно виключити посилання на те,що ОСОБА_9 раніше судимий,змінивши вирок в цій частині.

Доводи захисника ОСОБА_14 про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_10 наміру скористатися умовами воєнного стану,тобто фактично посилання на відсутність кваліфікуючої ознаки ч.4 ст.189 КК України, апеляційний суд вважає безпідставним.

Відповідно до указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами) із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений та діяв на час інкримінованих обвинуваченим правопорушень.

Верховна Рада України 3 березня 2022 року прийняла Закон України № 2117-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство», яким внесла зміни до частини четвертої статей 185-187, 189 та 191 КК України однакового змісту: їх доповнено кваліфікуючою ознакою вчинення злочинів «в умовах воєнного або надзвичайного стану».

Із 7 березня 2022 року (після набрання чинності Законом № 2117-IX) вчинення вимагання в умовах воєнного стану кваліфікується за ч.4 ст.189 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачені скоїли злочин 20.06.2022 року, тобто під час дії воєнного стану,а тому їх дії правильно кваліфіковані судом за ч.4 ст.189 КК України як вимагання, вчинене в умовах воєнного стану.

Такі висновки повністю узгоджуються із позицією Об`єднаної Палати ВС у постанові від 15.01.2024 року

Посилання захисника ОСОБА_14 на недотримання районним судом вимог ст.ст.395,397 КПК України не впливають на суть вироку.

Рішення про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили зазначене судом у резолютивній частині вироку відповідно до вимог п.1 ч.4 ст. 374 КПК України,а твердження ОСОБА_14 про те, що обраний запобіжний захід є частиною виконання вироку, помилкове.

Доводи прокурора про недотримання районним судом вимог ч.7 ст.72 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є слушними.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України домашній арешт зараховується судом у строк покарання,виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Із матеріалів провадження вбачається,що відносно ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід-цілодобовий домашній арешт-у період 07.09.2022 року до 17.03.2023 року(т.4 а.с.183,236, т.5 а.с.52,125)

Суд першої інстанції не застосував закон про кримінальну відповідальність,який підлягав застосуванню-ч.7 ст.72 КК України.

Отже,вирок суду необхідно із цих підстав змінити,задовольнивши в цій частині апеляційну скаргу прокурора та зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк застосування до нього цілодобового домашнього арешту у період з 07.09.2022 року до 17.03.2023 року з урахуванням положень ч. 7 ст. 72 КК України

Призначаючи покарання обвинуваченим,суд встановив щодо кожного із них наявність декількох пом`якшуючих обставин,,однак вважав,що такі не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого злочину,а тому не вбачав підстав для застосування ст.69 КК України.

Також суд,посилаючись на дані про особу кожного із обвинувачених,їх роль у скоєнні злочину,причини і умови,які сприяли вчиненню кримінального правопорушення,вважав,що відсутні підстави для застосування ст.75 КК України.

Судова колегія враховує,що обвинуваченими у групі осіб за попередньою змовою було скоєно особливо тяжкий корисливий злочин.За фактичними обставинами,обвинувачені вимагали кошти за неіснуючий, вигаданий борг.Використовуючи свою кількісну перевагу над потерпілим,у його будинку спільно нанесли потерпілому серію ударів руками і ногами по тілу та тулубу,заподіявши,у тому числі, середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді перелому ребер.

Такі дії щодо побиття потерпілого і вимагання коштів фільмували,що також свідчить про їх цинізм.

Із викладених вище обставин судова колегія також не вбачає підстав для застосування вимог ст.75 КК України щодо покарання усіх обвинувачених,оскільки погоджується із висновком районного суду,що їх виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

На спростування доводів прокурора про наявність підстав для встановлення випробувального терміну ОСОБА_10 ,колегія враховує,що саме конфлікт ОСОБА_10 напереродні 20.06.2022 року слугував однією із передумов вчинення обвинуваченими злочину.Також колегія приймає до уваги його активну участь у нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень,а також ту обставину,що саме він,за показаннями ОСОБА_7 ,сказав останньому фільмувати події.

Висновки,викладені у досудовій доповіді щодо ОСОБА_10 ,районний суд обгрунтовано відкинув,зважаючи на фактично встановлені під час судового розгляду обставини.

Судова колегія також враховує,що прокурор,заявляючи у апеляційній скарзі вимогу про збільшення об`єму обвинувачення щодо усіх чотирьох співвиконавців злочину та ухвалення нового вироку за ще однією статтею,яка передбачає відповідальність за скоєння особливо тяжкого злочину,водночас просить фактично пом`якшити покарання ОСОБА_10 ,звільнивши його від покарання з випробуванням.

Разом із тим,апеляційний суд вважає,що наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин та дані про особу обвинувачених ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 є достатніми для застосування вимог ст.69 КК України при призначенні їм покарання.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 судова колегія враховує,що ними вчинений особливо тяжкий злочин.

Разом із тим,щодо ОСОБА_10 ,обставинами,які пом`якшують покарання,є вчинення злочину неповнолітнім,добровільне відшкодування шкоди потерпілому,відсутність у потерпілого претензій .

Також апеляційний суд враховує,що раніше ОСОБА_10 не судимий,визнав вину частково,щиро розкаявся у тих діях,які визнав,позитивно характеризується по місцю проживання.На час вчинення злочину навчався у медичному коледжі,де також позитивно характеризується(т.4 а.с.163-171)

Матеріали справи свідчать,що з моменту вчинення злочину до часу ухвалення вироку ОСОБА_10 не утримувався під вартою,однак інших протиправних дій не вчинив.

Обставин,які би обтяжували його покарання,не встановлено.

Відповідно до ст.98 ч.2 КК України конфіскація майна не може бути застосована при призначенні покарання особі,яка вчинила кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці,а тому судова колегія не призначає таке додаткове покарання ОСОБА_10 .

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд враховує наявність декількох пом`якшуючих обставин-добровільне відшкодування шкоди потерпілому,відсутність у потерпілого претензій,тяжка хвороба батька обвинуваченого.

Наявні у справі докази свідчать,що ОСОБА_8 раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання,згідно характеристики громадський порядок у селі ніколи не порушував, доброзичливий, ввічливий, користується повагою односельців,має міцні соціальні зв`язки (а.с.121-124 т.4)

На час вчинення злочину ОСОБА_25 виповнилось лише 18 років.

Також під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 підтвердив,що щиро кається у тих діях,які визнає.

Обставин,які би обтяжували його покарання,не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 ,апеляційний суд обставинами,які пом`якшують покарання,враховує добровільне відшкодування шкоди потерпілому,відсутність у потерпілого претензій.

Із матеріалів справи вбачається,що ОСОБА_7 незадовго до вчинення злочину лише виповнилось 18 років,раніше він судимий не був.

Має міцні соціальні зв`язки,постійне місце проживання,згідно характеристики-позитивно характеризується,громадський порядок не порушував,користується повагою серед однолітків(т.4 а.с.138-143)

У апеляційному суді ОСОБА_7 підтвердив,що щиро кається у тих діях,які визнає.

Обставин,які би обтяжували його покарання,не встановлено.

Заяви потерпілого на адресу районного суду а.с.135-137 т.5 свідчать,що потерпілий ОСОБА_18 просив суворо не карати обвинувачених,яких він пробачив.

На противагу висновкам районного суду, судова колегія вважає,що викладені щодо кожного із обвинувачених ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 обставини,які пом`якшують покарання, поряд із зазначеними вище даними про їх особи,позицією потерпілого,відсутністю обтяжуючих обставин, у сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ними злочину,а тому є достатньою підставою для застосування вимог ст.69 КК України при призначенні їм покарання.

Такий висновок узгоджується і з позицією прокурора у районному суді,яка просила призначити цим обвинуваченим покарання(за двома статтями обвинувачення у особливо тяжких злочинах) із застосуванням ст.69 КК України.

Саме таке покарання,на переконання апеляційного суду,буде справедливим,необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

При призначенні покарання ОСОБА_9 судова колегія враховує обставини,які пом`якшують його покарання- добровільне відшкодування шкоди потерпілому,відсутність у потерпілого претензій.

Обставин,які би обтяжували покарання,не встановлено.

Разом із тим,судова колегія зважає на тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення,яке є особливо тяжким корисливим злочином.

ОСОБА_9 на даний час не судимий,оскільки відповідно до ухвали суду звільнений від покарання у зв`язку із усуненням караності діяння.

Разом із тим,на час вчинення злочину( і ухвалення вироку) мав непогашену судимість за скоєння умисного корисливого злочину та іспитовий строк,однак не зважив на цю обставину.

Також ОСОБА_9 найстарший за віком серед інших обвинувачених,однак це не слугували стримуючим фактором та він жодним чином не вплинув з метою невчинення чи припинення протиправних дій на інших обвинувачених,один із яких був неповнолітнім ,а двом іншим незадовго до цього виповнилось лише 18 років.Натомість брав разом із ними активну участь у вимаганні коштів у потерпілого та нанесенні йому тілесних ушкоджень .

Із повідомлених ОСОБА_25 даних вбачається,що саме побоючись ОСОБА_28 та під його впливом він поїхав до потерпілого.

За таких обставин пом`якшуючі покарання ОСОБА_28 обставини та відсутність обтяжуючих обставин є достатніми для призначення мінімального покарання в межах санкції ч.4 ст.189 КК України,однак не дають підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні йому покарання.

Отже, наявні підстави для часткового задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 , прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_6 та зміни вироку відповідно до вимог с.ст.407-409,413 КПК України.

Апеляційна скарга захисника ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,408,409,413,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 , прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 вересня 2024 року щодо ОСОБА_10 змінити в частині призначення покарання.

Призначити покарання ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 189 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5(п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 вересня 2024 року щодо ОСОБА_9 змінити,скасувавши його в частині призначення покарання ОСОБА_9 за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ст.189 ч.4 КК України на 7(сім) років позбавлення волі з конфіскацією майна,крім житла.

Виключити із вироку посилання на те,що ОСОБА_9 раніше судимий.

Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст. 189 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5(п`яти) років 6(шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк застосування до нього цілодобового домашнього арешту у період з 07 вересня 2022 року до 17 березня 2023 року з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Призначити покарання ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 189 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5(п`яти) років 6(шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3