№ 1-кп/183/2172/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000341 від 09 грудня 2024 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська (нині м. Самар) Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, з середньою-спеціальною освітою, працюючого маляром-штукатуром у ФОП « ОСОБА_4 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.04.2005 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 186, ч. 4 ст. 185, 69, 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 07.08.2007 звільнений з Жовтоводської виправної колонії № 6 на підставі постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30.07.2007 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, не відбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 3 дні;

- 24.04.2009 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання 6 місяців за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.04.2005, до відбуття призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі, з урахуванням тримання під вартою з 31.10.2008 до 03.11.2008; 30.05.2012 звільнений з Софіївської виправної колонії №45 на підставі постанови Софіївського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.05.2012 на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково, невідбутий строк покарання 11 місяців 10 днів;

- 16.08.2016 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 24.11.2016 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2016 року остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 09.08.2017 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання 1 місяць за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2016, до відбуття призначено 4 роки 3 місяці позбавлення волі. 21.09.2018 року звільнений з Софіївської виправної колонії № 45 на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 3 місяці 7 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

в с т а н о в и в:

У відповідності до обвинувального акта та доданих до нього матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, повністю згоден зі встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним, в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту стосовно нього у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за його відсутності.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти такого розгляду, про що надала відповідну заяву.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.12.2024, у відповідності до вимог ст. ст. 381, 382 КПК України, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, призначено до судового розгляду у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За результатами спрощеного провадження встановлено, що 04 грудня 2024 року приблизно о 16 годині 15 хвилин ОСОБА_3 перебував на проїзній частини напроти домоволодіння АДРЕСА_2 , який на праві приватній власності належить ОСОБА_7 , та в якому постійно мешкає ОСОБА_6 (онука) разом зі своїми малолітніми дітьми.

У вказаний час та місці в ОСОБА_3 виник прямий умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи ОСОБА_6 , а саме до присадибної земельної ділянки домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи, а саме до присадибної земельної ділянки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , 04 грудня 2024 року приблизно о 16 годині 16 хвилин ОСОБА_3 , діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, без законних на те підстав, не маючи дозволу користувача житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, а також присадибної земельної ділянки за вказаною адресою ОСОБА_6 , підійшов до калітки, та шляхом її відкриття незаконно без дозволу та відома ОСОБА_6 , проник на територію вказаного домоволодіння, порушивши право ОСОБА_6 на недоторканність іншого володіння особи (земельної ділянки), передбаченого ст. 30 Конституції України, статтею 12 Загальної декларації з прав людини, статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зазначені дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акта їх письмові заяви.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження надані органом досудового розслідування, керуючись діючим кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення (проступку) мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у незаконному проникненні до іншого володіння особи при обставинах, встановлених органом досудового розслідування, доведена повністю, поза розумним сумнівом, а дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи неодноразово судимим, знову вчинив кримінальне правопорушення.

Крім цього, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд визнає рецидив кримінальних правопорушень.

Водночас, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття.

Також, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального проступку та обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за доцільне призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу на рівні мінімальної межі санкції ч. 1 ст. 162 КК України, оскільки саме таке покарання, з огляду й на те, що обвинувачений офіційно працює, буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Також, за наявності пом`якшуючої обставини, суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_3 покарання в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 162 КК України.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи зі змісту вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді штрафу необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись статтями 100, 107, 370, 371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 гривень.

Речовий доказ: DVD-диск із відеозаписом подій, які відбувалися 04 грудня 2024 року, на яких зафіксовано як громадянин ОСОБА_3 незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок суду учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1