Справа № 345/5536/24
Провадження № 11-кп/4808/79/25
Категорія ч.2 ст.121КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження №0000420 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.10.2024 року, яким засуджено ОСОБА_7 за ч.1 ст.382 КК України, -

в с т а н о в и в :

Вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.10.2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, не одруженого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на 1 рік.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 умисно не виконав постанови суду, що набрали законної сили.

Злочин вчинено за таких обставин.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.05.2024 року у справі №345/613/24, яка набрала законної сили 24.05.2024, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

В подальшому, постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.07.2024 року у справі №345/3433/24, яка набрала законної сили 15.07.2024, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Не зважаючи на це, ОСОБА_7 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Калуського міськрайонного суду та будучи ознайомленим з нею, 03.08.2024 о 10:36 в м. Калуш, по вул. Богдана Хмельницького керував автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 , де був зупинений поліцейськими групи реагування патрульної поліції Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про що було складено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №107132 за ч.5 ст.126 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з зазначеним вироком, захисник ОСОБА_9 в апеляційній скарзі не оспорюючи фактичні обставини, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 та доведеність його винуватості, вважає оскаржуваний вирок незаконним через суворість призначеного покарання.

Вказує, що у суду першої інстанції були всі можливості застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України.

Звертає увагу на те, що суд не надав належної оцінки обставинам, які мають істотне значення при призначенні покарання:

- щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину;

- відсутність судимостей;

- постійне місце проживання, позитивна характеристика обвинуваченого за місцем проживання (перебуває на військовому обліку, займається волонтерською діяльністю).

Вищенаведене в сукупності свідчить, що обвинувачений ОСОБА_7 може виправитись без відбування покарання.

При цьому також зазначає, що ОСОБА_7 тимчасово офіційно не працює, проживає за рахунок заощаджень та короткочасних підробітків, по мірі можливостей буде сплачувати штрафи накладені на нього у справах про адміністративні правопорушення. На даний час обвинуваченим сплачено виконавчі витрати у сумі 1783 грн.

Застосування до обвинуваченого ст.75 КК України буде достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання.

Просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання змінити та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник та обвинувачений підтримали подану апеляційну скаргу.

Прокурор заперечила проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції при призначенні покарання в повній мірі дотримався.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності підстав для застосування ст.75 КК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та роз`яснень Пленуму ВСУ та призначив покарання достатнє та необхідне для досягнення мети передбаченої ст.50 КК України.

При цьому суд належним чином врахував, конкретні обставин кримінального провадження, характер вчиненого злочину дані про особу обвинуваченого.

Також, суд першої інстанції врахував всі обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Що стосується зазначеної в апеляційній скарзі обставини «активне сприяння розкриттю злочину», воно обґрунтовано не визнане судом першої інстанції, оскільки будь яких даних, що злочин було розкрито завдяки діям обвинуваченого, суду не надано. Не наведено таких обставин і в апеляційному суді. Короткий проміжок часу між повідомленням про підозру та направленням обвинувального акту до суду не вказує на активне сприяння обвинуваченим розкриттю злочину.

Що стосується апеляційних вимог про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, вони не підлягають задоволенню.

Так, відповідно до змісту ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційний суд не вбачає можливості виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання, оскільки він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, проте стягнення у виді високих штрафів та позбавлення права керування транспортними засобами не були дієвими для зупинення його протиправної поведінки. Навпаки, його систематичне нехтування вимогами діючого законодавства та невиконання постанов у справах про адміністративні правопорушення, вказує на неможливість його виправлення без реального відбування кримінального покарання.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з призначеним судом першої інстанції покаранням, оскільки воно буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного вироку в частині призначеного покарання, відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.10.2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4