Справа № 991/2037/25
Провадження 1-кс/991/2035/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , детектива ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000154 від 03.04.2023,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду звернувся прокурор із клопотанням про арешт майна, вилученого в ході проведення обшуку 04.03.2025 за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон Iphone 13 mini, модель MLK33QL/A, серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ; мобільний телефон Iphone 6, модель А1549, ІМЕІ: НОМЕР_4 .

Розгляд клопотання призначений на 12.03.2025.

Детектив ОСОБА_3 надіслав до суду лист з проханням відкласти судовий розгляд, призначений на 12.03.2025 на 12:30, через зайнятість у завчасно запланованих заходах та неможливість прибути до суду на вказаний час.

Окрім того, до суду надійшла заява від адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , про ознайомлення з клопотанням про арешт майна.

За таких обставин, судовий розгляд було відкладено.

10.04.2025 у судове засідання прибули детектив ОСОБА_3 , який діє на підставі доручення прокурора ОСОБА_5 , та представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 .

Детектив просив розгляд клопотання здійснювати у закритому судовому засіданні. Однак, вагомих доводів на підтвердження необхідності здійснення розгляду клопотання про арешт майна саме в закритому судовому засіданні не навів.

Таким чином розгляд клопотання здійснюється у відкритому судовому засіданні.

Учасники заявили клопотання про долучення додаткових матеріалів. За відсутності заперечень від учасників такі клопотання були задоволені судом.

Детектив ОСОБА_3 клопотання про арешт майна підтримав повністю, просив накласти арешт на вилучені в ході обшуку мобільні телефони, належні ОСОБА_6 , оскільки такі мобільні телефони визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, є об`єктами експертного дослідження та можуть мати значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, які розслідуються.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні та письмових запереченнях проти задоволення клопотання про арешт майна категорично заперечувала. Наголошувала, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів на підтвердження того, що за адресою, де був проведений обшук, дійсно проживає ОСОБА_6 . Зауважила, що власниками такого будинку є інші особи, а не ОСОБА_6 . Вважає, що вилучення мобільних телефонів було здійснене з порушенням вимог КПК України та детективами було незаконно проведено особистий обшук ОСОБА_6 , який випадково опинився на місці проведення обшуку. На переконання захисника, мобільні телефони вилучені безпідставно, лише тому, що там було виявлене листування між ОСОБА_9 (дружиною підозрюваного) та її братом. Просила відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення.

Заслухавши думку учасників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частинами 2, 5, 6 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Поряд з цим, необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

Як вбачається з матеріалів, клопотання про арешт майна, вилученого 04.03.2025 в ході обшуку, надіслане до суду засобами поштового зв`язку 05.03.2025 (згідно відомостей поштового відправлення), тобто в межах строку, встановленого абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України.

Вимоги до клопотання слідчого, детектива про арешт майна викладені в ч. 2 ст. 171 КПК України. Так, зокрема, в клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого прокурором клопотання, воно відповідає вимогам закону, подане з додержанням вимог статті 171 КПК України, містить всі встановлені законом обставини, а тому підстави для його повернення прокурору відсутні.

Положення ч. 6 ст. 173 КПК України встановлюють строк для розгляду клопотання про арешт майна.

Водночас варто зауважити, що відмова в задоволенні клопотання про арешт майна можлива лише, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК (частина 1 статті 173 КПК). При цьому сплив процесуального строку постановлення ухвали, за результатами розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, не припиняє необхідності виконати обов`язок розглянути клопотання та не тягне за собою припинення повноважень слідчого судді на прийняття відповідного судового рішення.

Тобто, з одного боку порушення передбаченого частиною 6 статті 173 КПК строку, є юридичним фактом, з яким закон пов`язує припинення режиму тимчасового вилучення майна (пункт 3 частини 1 статті 169 КПК «Припинення тимчасового вилучення майна»), встановлює обов`язок негайно повернути майно особі, в якої воно було тимчасово вилучене, а з іншого - не є підставою для відмови в арешті майна.

Правові інститути тимчасово вилученого майна (глава 16 КПК) та арешту майна (глава 17 КПК) є пов`язаними, але відносно самостійними, з різними цілями та правовими наслідками. Отже, вирішення питання щодо арешту майна залежить від того, чи має воно значення в кримінальному провадженні, а не від процесуального строку розгляду відповідного клопотання. У протилежному випадку вирішення питання щодо арешту майна (арешт майна чи відмова в арешті майна) залежно від строків розгляду клопотання матиме формальне значення та суперечитиме суті та призначенню правового інституту арешту майна.

Аналогічної правової позиції дотримується і Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду (ухвала від 04.06.2020) у справі № 757/60650/19-к (провадження № 11-сс/991/446/20).

За наведених обставин, слідчий суддя здійснює розгляд клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000154 від 03.04.2023.

У клопотанні прокурор просить слідчого суддю накласти арешт на мобільні телефони, вилучені 04.03.2025 у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Частинами 1, 2 статті 173 КПК України визначено обов`язок слідчого судді відмовити у накладенні арешту на майно, якщо особа, яка звернулася з таким клопотанням, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна суддя враховує в тому числі і розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Прокурор у клопотанні вказує на таку підставу для накладення арешту на майно, як збереження речових доказів.

Положеннями ст. 170 КПК України встановлено, що арешт з метою збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна (п. п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України).

Клопотання обґрунтовується тим, що детективами Третього підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000154 від 03.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15 - ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 206, ч. 2 ст. 364, ч.ч. 3, 4 ст. 369, ч.ч. 3, 4 ст. 368 КК України.

Як стверджує сторона обвинувачення, ОСОБА_10 у період з 2019 по 2023 роки створив злочинну організацію з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних із оберненням майна та активів територіальної громади міста Києва на користь членів злочинної організації, підкупу службових осіб органу місцевого самоврядування, а також з 2019 року по 2025 рік здійснював керівництво такою злочинною організацією та залучення до її протиправної діяльності інших осіб.

До складу злочинної організації у 2019-2023 роках увійшли заступник голови Київської міської державної адміністрації (далі - КМДА) з питань здійснення самоврядних повноважень ОСОБА_11 , депутат Київради - голова постійної комісії КМР з питань архітектури, містопланування та земельних відносин (далі - земельна комісія КМР) ОСОБА_12 ; депутат КМР - член земельної комісії КМР ОСОБА_13 , перший заступник директора комунального підприємства «Спецжитлофонд» виконавчого органу КМР (КМДА) ОСОБА_14 , заступник директора комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу КМР (КМДА) ОСОБА_15 , а також ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Злочинна організація, використовуючи службові повноваження, посади та зв`язки її учасників встановила контроль над окремими питаннями земельної, бюджетної та інвестиційної сфер у місті Києві.

Як наслідок ОСОБА_10 отримав незаконний вплив на керівництво та депутатів КМР, службових осіб виконавчого органу Київради, на структурні підрозділи, відповідальні за передачу земельних ділянок із комунальної власності територіальної громади міста Києва, а також відповідальні за інвестиційну та бюджетні сфери.

Маючи організаційні та адміністративні можливості, злочинна організація визначила однією з основних своїх цілей заволодіння інвестиційно привабливими земельними ділянками територіальної громади міста Києва поза процедурою земельних торгів з метою їх подальшої забудови.

Учасники злочинної організації обирали привабливі земельні ділянки та забезпечували спорудження будівель невеликої площі, право власності на які реєстрували на підконтрольних осіб. Після цього ці особи подавали до міської ради заяви про передачу їм прав на земельні ділянки для обслуговування споруд, що дозволяло уникати конкурентних торгів.

У свою чергу депутати КМР та службові особи КМДА, будучи учасниками злочинної організації, або ж перебуваючи під її впливом, забезпечували прийняття необхідних рішень, внаслідок яких під обслуговування незначних об`єктів нерухомості виділялись земельні ділянки непропорційної площі.

ОСОБА_10 контролював вказаний процес як через вплив на частину депутатів КМР, так і шляхом надання їм неправомірної вигоди.

Для забезпечення такої діяльності ОСОБА_10 використовувався офіс у приміщенні на 7 поверсі бізнес-центру «ІНФОРМАЦІЯ_7» за адресою: АДРЕСА_6.

У цьому офісі, під головуванням ОСОБА_10 , проводилися закриті наради, на яких вирішувалися ключові питання місцевого значення, надавалися вказівки щодо дій посадовців, включно з призначенням лояльних осіб, звільненням підпорядкованих службовців, «реформуванням» структур КМДА та звітуванням про виконання завдань, виділення бюджетних коштів в інтересах членів злочинної організації.

З урахуванням визначених напрямів вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів злочинною організацією під керівництвом ОСОБА_10 у період із листопада 2023 року по грудень 2024 року вчинено низку злочинів.

Зокрема, серед цих злочинів - незакінчений замах на протидію законній господарській діяльності приватного підприємства «КОЛІБРІС». Цей злочин вчинено за участі службових осіб КМР, які мали намір висловити представникам підприємства протиправні вимоги припинити діяльність із торгівлі та надання в оренду торговельних приміщень. Метою таких дій було захоплення земельної ділянки, яку орендувало вказане підприємство, на вулиці Гната Юри у м. Києві. Члени злочинної організації мали намір використати цю земельну ділянку для власного комерційного проєкту.

Однак вказане кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, з причин, що не залежали від волі злочинної організації - викриття та припинення протиправної діяльності правоохоронними органами.

Також було вчинено 6 (шість) незакінчених замахів на заволодіння земельними ділянками територіальної громади міста Києва, які були припиненні внаслідок викриття діяльності злочинної організації.

Ці злочини вчинено шляхом зловживання службовим становищем службовими особами структурних підрозділів виконавчого органу КМР (КМДА) та депутатами КМР, які обіймали посади голови й членів земельної комісії. Дії злочинців виразилися в протиправному уникненні процедури земельних торгів із наміром використати земельні ділянки для забудови членами злочинної організації чи підконтрольними їм особами, що могло спричинити територіальній громаді міста Києва збитки у розмірі ринкової вартості земельних ділянок.

Так, відповідні протиправні дії були вчинені щодо наступних земельних ділянок:

1. Кадастровий номер: :79:221:0215; розташування: м. Київ, вул. Васильківська, 6; площа: 0,0755 га; ринкова вартість: 6 155 372 грн.

2. Кадастровий номер: :62:004:0102; розташування: м. Київ, проспект Червоної Калини, 6-Б; площа: 0,2 га; ринкова вартість: 13 415 421 грн.

3. Кадастровий номер: :88:012:0025; розташування: м. Київ, вул. Стеценка, 9-А; площа: 0,1144 га; ринкова вартість: 10 230 050 грн.

4. Кадастровий номер: :85:425:0024; розташування: м. Київ, вул. Притисько-Микильська, 3; площа: 0,1460 га; ринкова вартість: 45 421 000 грн.

5. Кадастровий номер: :75:177:0069; розташування: м. Київ, проспект Берестейський; площа: 0,0804 га; ринкова вартість: 4 026 601 грн.

6. Кадастровий номер: :75:178:0011; розташування: м. Київ, проспект Берестейський; площа: 0,0881 га; ринкова вартість: 4 412 233 грн.

Окрім замахів, злочинною організацією було також вчинено заволодіння земельною ділянкою площею 0,0994 га (кадастровий номер :72:012:0007) за адресою: місто Київ, вулиця Міцкевича Адама, 1-А. Ділянка була використана для забудови, що завдало територіальній громаді збитків у розмірі 11 590 343 грн.

Додатково до цього, 29.05.2024 зафіксовано факт висловлення ОСОБА_10 через ОСОБА_16 обіцянки неправомірної вигоди в розмірі 100 000 доларів США члену земельної комісії та депутатці КМР ОСОБА_13 . Ця обіцянка була висловлена вказаними особами та прийнята ОСОБА_13 в обмін на її постійне та систематичне використання повноважень як члена земельної комісії для ухвалення рішень в інтересах учасників злочинної організації.

Вищевказані події відбулись у офісному приміщенні бізнес-центру «ІНФОРМАЦІЯ_7» за адресою: АДРЕСА_6, яке ОСОБА_13 систематично відвідувала, як безпосередній член злочинної організації.

Поряд із вищевказаними фактами також встановлено відомості про систематичні факти вчинення дій, спрямованих на надання неправомірної вигоди іншим депутатам КМР, службовим особам як Київради, так і структурних підрозділів виконавчого органу КМР (КМДА).

Слідчим суддею встановлено, що у межах кримінального провадження №0000154 від 03.04.2023 повідомлено про підозру 06.02.2025 10 (десяти) членам злочинної організації, які імовірно причетні до скоєння наведених вище кримінальних правопорушень.

Зокрема, 06.02.2025 повідомлено про підозру ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, як стверджує слідство, є організатором та керівником злочинної організації, тобто у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України.

У зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_10 переховується від органу досудового розслідування та його місцезнаходження невідоме, 06.02.2025 його було оголошено у розшук. Також ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11.02.2025 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_10 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За відомостями органу досудового розслідування, до кола осіб, які можуть усіляко сприяти підозрюваному ОСОБА_10 у його переховуванні, може бути причетна родина ОСОБА_20 , а саме:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та його дружина ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та його дружина ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

За твердженням сторони обвинувачення такі особи могли сприяти ОСОБА_10 у переховуванні, шляхом надання у користування житла, забезпечення його побутових потреб, надання засобів спілкування, сприяння у пересуванні та конспірації маршрутів такого пересування тощо. Окрім того, вони є бенефіціарними власниками та фактичними керівниками низки суб`єктів господарювання, мають у власності ряд об`єктів нерухомості та земельних ділянок у місті Києві та входять до неформального та ділового кола підозрюваного ОСОБА_10 .

В рамках даного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28.02.2025 у справі № 991/1820/25, детективами Національного антикорупційного бюро України 04.03.2025 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході обшуку були вилучені мобільні телефони ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон Iphone 13 mini, модель MLK33QL/A, серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 (вилучений в увімкненому стані); мобільний телефон Iphone 6, модель А1549, ІМЕІ: НОМЕР_4 (вилучений у вимкненому стані), які захищені системами логічного захисту - паролями, які власником не повідомлені.

На підставі наведеного, а також з метою проведення експертного дослідження для подолання систем логічного захисту та відновлення видалених даних, детективами було прийнято рішення про вилучення телефонів. Поряд з цим, детективами були вилучені сім-картки, у контейнері, у кількості 6 (шести) штук.

Під час судового розгляду детектив ОСОБА_3 надав копії протоколу огляду від 04-06 березня 2025 року, відповідно до якого проведено огляд мобільного телефону Iphone 13 mini MLK33QL/A s/n VYJJVVJFY4 ІМЕН: НОМЕР_2 ІМЕІ2: НОМЕР_3 , вилученого 04.03.2025 у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 . Зі змісту протоколу вбачається, що згідно відображених даних, власником облікового запису є «Art Gab».Детективами здійснено вхід у додаток «WhatsApp Business», де виявлено чат з абонентом « ОСОБА_24 » (номер телефону НОМЕР_5 , який за даними досудового розслідування належить ОСОБА_7 ). У вказаному чаті виявлено:

1) листування за 07.02.2025, у якому абонент « ОСОБА_24 » відправляє фотографію зображення з іншого телефону з повідомленнями про банківські скриньки, відкриті на ім`я ОСОБА_25 у відділенні Sens Bank , розташованого по АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , зокрема, вказуються такі номера скриньок: 1040, 1041, 1023 (згідно даних досудового розслідування, вказані ячейки відкриті 03.02.2025 на ім`я ОСОБА_27 , з правом користування для ОСОБА_28 , у яких під час обшуку виявлено та вилучено готівкові грошові кошти на суму 2 580 000 доларів США та 400 000 Євро).;

2) листування за 08.02.2025, у якому власник пристрою відправляє абоненту «ОСОБА_24» фотографію зображення з букетом червоних квітів з цінником «22 925», у відповідь на що отримує від нього голосове повідомлення: «смотри, мы как бы собираем же на залог, поэтому ** не сильно не распыляйся»;

3) листування за 10.02.2025, у якому абонент « ОСОБА_24 » відправляє голосове повідомлення: « ОСОБА_6 , пришли пожалуйста фото паспорта своего... и загран.паспорта...старого» (на фоні розмову перебиває чоловічий голос, схожий на голос підозрюваного ОСОБА_10 зі словами «и загран паспорт...старого..старого»). У відповідь власник пристрою відправляє паспорти громадянина України для виїзду закордон ( НОМЕР_6 ) та паспорт громадянина України ( НОМЕР_7 ) на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на що абонент «ОСОБА_24» питає в голосовому повідомленні: «А постарше нету у тебя паспорта такого... загран.паспорта?», у відповідь на що отримує фото паспорту громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_8 так само на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Надалі абонент «ОСОБА_24» відправляє голосове повідомлення: «Да, вот так лучше, и если можна, сбрось полную копию паспорта... гражданского» (на фоні розмову перебиває чоловічий голос, схожий на голос підозрюваного ОСОБА_10 зі словами «паспорта, не этого... гражданского»).

Також виявлено чат з абонентом « ОСОБА_30 » (номер телефону НОМЕР_9 , який згідно бази даних ДМС використовує ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дружина підозрюваного ОСОБА_10 ), у якому налаштований таймер на видалення незбережених повідомлень, та в якому міститься повідомлення за 25.02.2025 о 23 год. 11 хв.: «С другого наберу», після чого о 23 год. 12 хв. прийнято вхідний виклик від абонента з номером НОМЕР_10 .

Після цього здійснено вхід у додаток «Signal», у якому виявлено чат з абонентом « ОСОБА_30 » (номери телефонів НОМЕР_9 , НОМЕР_11 ), у якому містяться відомості про пропущений голосовий виклик за 06.02.2025 о 16 год. 28 хв.

Також у додатку «Signal» виявлено чат з абонентом « ОСОБА_31 » (згідно даних досудового розслідування, вказаний обліковий запис використовується підозрюваною ОСОБА_18 ). У вказаному чаті міститься повідомлення від власника пристрою за 26.02.2025: «Добрый день. Это ОСОБА_6 », у відповідь абонент « ОСОБА_31 » відповідає: «Добрый, +», «Вы на связи? Друг хочеш поговорить», на що отримує повідомлення: «Я там же». Після цього абонент « ОСОБА_31 » питає: «Могу вам сюда цифры его дать?», на що отримує повідомлення: «Вчерашние есть. Завис Телефон».

Таким чином, як вбачається із наданих до суду матеріалів, інформація, яка може знаходитися на виявлених та вилучених мобільних телефонах може становити інтерес для досудового розслідування в контексті розслідуваних обставин.

Згідно постанови детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 від 04.03.2025, мобільний телефон Iphone 13 mini, модель MLK33QL/A, серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 та мобільний телефон Iphone 6, модель А1549, ІМЕІ: НОМЕР_4 - визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Окрім того постановами детектива ОСОБА_3 від 04.03.2025 призначені комплексні судові комп`ютерно-технічні експертизи та експертизи електронних комунікацій, з метою копіювання інформації, яка зберігається на вбудованих носіях пам`яті мобільних терміналів систем зв`язку, доступ до яких пов`язаний із подоланням систем логічного захисту.

Тож за таких обставин та із урахуванням застосування учасниками конспіративних заходів при вчиненні злочинних дій, що може бути встановлене під час проведення відповідного експертного дослідження з можливістю отримання доступу до даних, що зберігаються на телефонах, на цьому етапі кримінального провадження наявні достатні підстави вважати, що існує можливість використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні і воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, які розслідуються у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя погоджується з тим, що є доцільним накладення арешту на вказане майно, з огляду на існування сукупності розумних підозр вважати, що інформація яка міститься на вказаних мобільних телефонах може бути використана як доказ під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

На думку слідчого судді, досліджені під час судового розгляду матеріали свідчать про відповідність заявленого майна критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК, так як воно містить інформацію та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Окрім того, детективом доведено неможливість здійснення повного копіювання інформації, що міститься на вказаних мобільних телефонах, зокрема даних, що містяться у месенджерах, оскільки здійснити таке копіювання можливо лише під час експертного дослідження та подолання системи логічного захисту.

За наведених обставин на даний час є підстави для накладення арешту на вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 належні йому мобільні телефони.

Варте уваги те, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , тобто дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його дружини та матері.

За наведених обставин, сумнівними є доводи представника власника майна щодо того, що ОСОБА_6 випадково опинився на місці проведення обшуку та за вказаною адресою не проживає.

До того ж, виявлене на одному з таких мобільних телефонів ОСОБА_6 листування може мати відношення до обставин, що розслідуються в рамках даного кримінального провадження та при можливості відновлення такого листування, така інформація може мати безпосередній зв`язок, зокрема, із обставинами, що стосуються сприянню у переховуванні ОСОБА_10 , у тому числі, шляхом надання у користування житла, засобів спілкування, сприяння у пересуванні та конспірації маршрутів такого пересування, що не може залишатися поза увагою.

З аналізу положень ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України вбачається, що майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене, арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Крім того, слід враховувати, що відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України сторона кримінального провадження зобов`язана надати суду саме оригінал документа, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Наявна інформація на вказаних мобільних телефонах сама по собі та в сукупності з іншими речами і документами може мати суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доказів будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, слідчому судді під час розгляду не надані. Натомість, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна може потягнути його безповоротну втрату, а також втрату відомостей, що містяться у вилучених мобільних телефонах. А відтак існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту щодо вказаного майна призведе до приховування, зміни, зникнення, втрати, знищення цього майна та інформації в ньому.

Врахувавши правову підставу для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, адже застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, забезпечення збереження речових доказів.

Керуючись статтями 7, 9, 131, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання.

Накласти арешт, шляхом тимчасового позбавлення права відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене 04.03.2025 за результатами проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

-мобільний телефон Iphone 13 mini, модель MLK33QL/A, серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ;

-мобільний телефон Iphone 6, модель А1549, ІМЕІ: НОМЕР_4 .

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1