Справа № 216/481/25
провадження 1-кс/216/227/25
УХВАЛА

іменем України

03 лютого 2025 року місто Кривий Ріг

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002645 від 21 грудня 2024 за ч. 1 ст. 398 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2025 року до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу надійшло клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_4 , в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на майно, яке вилучене 30.01.2025 під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Iphone 16 Pro Мах ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» абонентський помер НОМЕР_2 .

Узагальнені доводи особи, яка подала клопотання.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що слідчим відділом Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002645 від 21 грудня 2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 398 КК України.

На даному етапі досудового розслідування встановлено, що що 21 грудня 2024 року до Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області надійшла письмова заява від захисника ОСОБА_5 , який 18 грудня 2024р., приблизно о 18:00 годині знаходився в магазині «COMFY», який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, Ценгрально-Міський район, вул. Лєрмонтова 37, та в цей час до нього та його клієнта гр. ОСОБА_6 , підійшли ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його брат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які почали погрожувати фізичною розправою та вбивством, штовхаючи їх, супроводжуючи свої дії фотозйомкою, після чого вказані особи покинули приміщення магазину.

Вказану подію, ОСОБА_5 пов`язує безпосередньо зі здійсненням своєї адвокатської діяльності, а саме укладанням договору про надання правової допомоги ОСОБА_6 , у зв`язку з надходженням на адресу останнього погроз від вказаних осіб, у зв`язку зі здійсненням в минулому спільних вкладів у розвиток спільної справи.

Під час проведення досудового розслідування у своїх показах ОСОБА_6 підтвердив факт словесних погроз з боку ОСОБА_3 та його брата ОСОБА_7 на адресу ОСОБА_5 , що мало місце в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

21.12.2024 поряд із місцем мешкання ОСОБА_5 на центральних вулицях з`явились друковані листівки із фотозображенням ОСОБА_5 та його клієнта ОСОБА_6 , яке здійснене в магазині «Комфі» - ОСОБА_3 та ОСОБА_7 із образливими висловами та наклепом на адресу адвоката та його клієнта.

Крім того, 22.12.2024 на телефон ОСОБА_5 з абонентського номеру НОМЕР_3 , надійшло текстове повідомлення з погрозами та вимогою передачі грошових коштів у сумі 10 000 доларів США, від імені ОСОБА_6 .

Надалі, 25.12.2024 о 22:36 надійшло повідомлення зі служби 102 від заявника ОСОБА_5 про те, що 25.12.2024 о 22:12 за адресою: АДРЕСА_2 , 15 хвилин тому невідомий молотком збив камеру відео нагляду яка знаходиться біля входу у під`їзд.

Крім того, 05.01.2025 о 22:04 надійшло повідомлення зі служби 102 від заявника ОСОБА_5 про те, що 05.01.2025 о 22:03 за адресою: АДРЕСА_2 , невідома особа З хвилини тому молотком побила вікна та камеру заявника, у квартирі виявлено піротехнічну гранату.

Крім того, 20.01.2025 о 06:39 надійшло повідомлення зі служби 102 від заявника ОСОБА_5 про те, що 20.01.2025 о 06:39 за адресою: АДРЕСА_2 , невідома особа, молотком розбила камеру відеоспостереження, яка знаходилась на вікні.

В результаті проведення оперативно-розшукових заходів, а також з огляду на покази потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні встановлено, що до скоєння вказаних злочинів може бути причетний: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході досудового розслідування 30.01.2025 в період часу з 07.33 годин по 08.11 годин, в порядку ст. 234 КПК України проведений санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення обшуку виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Iphone 16 Pro Max IMEI: НОМЕР_1 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» абонентський номер НОМЕР_2 .

Вищевказані речі, визнано речовими доказами постановою слідчого від 30.01.2025 року.

У зв`язку з цим у кримінальному провадженні виникла необхідність накладення арешту на вищевказане майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторона обвинувачення посилаючись на вимоги ст.ст. 98, 170 КПК України, з метою збереження речових доказів просить накласти арешт на тимчасово вилучене під час проведення обшуку 30.01.2025 майно.

1.Позиції учасників.

У судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати клопотання за його відсутністю.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Посилався на його непричетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також на те, що вилучений мобільний телефон не містить відомостей, що можуть мати значення для досудового розслідування. Окремо зазначив, що мобільний телефон містить відомості, які йому необхідні для ведення господарської діяльності, зокрема щодо обліку робочого часу працівників та відомостей, необхідних для доступу до криптогаманця.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Отже, слідчий суддя, приймаючі рішення про розгляд справи за відсутності заявника, приймає до уваги положення частини 6 статті 9 КПК України, згідно з якою, у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 7 КПК України до таких засад, зокрема, відносяться доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а доступ до правосуддя іншим шляхом, окрім ухвалення відповідних судових рішень неможливий.

Таким чином, з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя, на думку слідчого судді, клопотання можливо розглянути по суті і у відсутності сторони кримінального провадження, яка подала клопотання.

При цьому, слідчий суддя керується положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно яких, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

2.Обставини, що були встановлені під час розгляду клопотання.

В ході розгляду клопотання встановлено, що провадженні СВ Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002645 від 21 грудня 2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 398 КК України.

30.01.2025 в період часу з 07.33 годин по 08.11 годин, в порядку ст. 234 КПК України на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2025 р., проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Під час проведеного обшуку у останнього виявлено та вилучено зазначені у клопотанні речі, які 30.01.2025 постановою слідчого долучені в якості речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

Тимчасово вилучені речі належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

3.Мотиви прийняття рішення слідчим суддею.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

3.1 Щодо строку звернення з клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Оскільки, речі на які слідчий просить накласти арешт було вилучено 30.01.2025 під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді, а клопотання про арешт майна подано до суду 31.01.2025, сторона обвинувачення звернулась з вказаним клопотанням у строк передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

3.2 Щодо правової підстави для арешту майна та можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим відділом Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0002645 від 21 грудня 2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 398 КК України.

Аргументи володільця майна щодо відсутності у вилучених речах відомостей, які можуть мати значення для досудового розслідування спростовується матеріалами клопотання, а саме протоколом огляду мобільного телефону від 30.01.2025р. Згідно відомостей вказаного протоколу виявлено листування з абонентом « ОСОБА_8 » наступного змісту: «Начальник сб набрал за тебя, сейчас вся полиция будет в курсе кто набирал за тебя и должны этому адвокату передать чтобы он ходил обосраный».

Слід звернути увагу, що зазначені у клопотанні речі, можуть маюти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

З огляду на викладене, на переконання слідчого судді доведено, що підстава передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України (арешт з метою збереження речових доказів) підлягає застосуванню.

Щодо аргументів володільця майна про його непричетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення слідчий суддя зазначає наступне.

По-перше: відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, накладення арешту з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

По-друге: на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій певної особи, доведеність чи недоведеність винуватості конкретної особи, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

3.3 Щодо наявності ризиків приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна.

Під час проведення огляду вдалось зафіксувати дані з вилучених речей. Однак необхідним є збереження первинних параметрів таких речей, поряд з цим, наразі на початковій стадії досудового розслідування складно визначити весь об`єм необхідних слідчих дій та даних, які можливо буде встановити із відомостей, що зафіксовані у відповідних речах.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення кримінального провадження майно, на яке прокурор просить накласти арешт може бути приховано або знищено.

3.4 Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та виправданості потреб досудового розслідування у втручанні у права і свободи особи

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

На переконання слідчої судді, на даному етапі досудового розслідування, накладення арешту на вилучене майно, з метою збереження речових доказів, є необхідним для виконання вищенаведених завдань кримінального провадження щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення.

Такий арешт пов`язаний з втручанням у право особи на власність, що є складовою права на мирне володіння своїм майном (передбачене у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Водночас, на переконання слідчої судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується - нагальної суспільної потреби у розслідуванні корупційних кримінальних правопорушень.

Слідча суддя вважає, що вказаний суспільний інтерес при врівноважуванні повинен отримати більшу вагу, тоді як інтерес осіб, що полягає у можливості володіти своїм майном, має порівняно меншу вагу.

Окрім того, таке втручання стосуватиметься виключно конкретного майна, яке має важливе значення для досудового розслідування, що вказує на співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З метою забезпечення можливості ведення господарської діяльності ОСОБА_3 та враховуючи положення ч.4 ст.173КПК України, слідча суддя вважає необхідним зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, забезпечити власнику майна можливість копіювання інформації, що міститься у вказаному мобільному телефоні та необхідна для здійснення господарської діяльності.

3.5 Щодо наслідків арешту майна

На переконання слідчого судді, з огляду на викладені у цій ухвалі обставини та початкову стадію досудового розслідування та обраний спосіб арешту, такий арешт не є надмірно обтяжливим.

Поряд з цим, наразі слідчому судді не надано будь-яких даних, які б вказували на суттєве позначення арешту майна, застосованого у вищезазначений спосіб, на інтересах володільця.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

У подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на речі, які вилучені 30.01.2025р. в ході обшуку квартири АДРЕСА_4 за місцем фактичного мешкання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: мобільний телефон марки Iphone 16 Pro Max IMEI: НОМЕР_1 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» абонентський номер НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_3 , шляхом заборони власнику, уповноваженим ним особам, а також іншим особам в відчуження, розпорядження та користування вищезазначеним майном.

Визначити місцем зберігання майна, на яке накладено арешт згідно з «Порядком зберігання та передачі речових доказів стороною обвинувачення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 - в камері зберігання речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, забезпечити власнику майна можливість копіювання інформації, що міститься у вказаному мобільному телефоні та необхідна для здійснення господарської діяльності.

Роз`яснити, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено в приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 07.02.2025 року о 15-20 год.

Слідчий суддя ОСОБА_9