Справа № 738/2777/24
№ провадження 1-в/738/275/2024
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року Менський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 ,

засудженого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена клопотання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про приведення вироків суду стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ, -

В С Т А Н О В И В:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою.

До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про приведення вироків Краснолиманського міського суду Донецької області від 04.10.2017, Краснолиманського міського суду Донецької області від 14.11.2017, Краснолиманського міського суду Донецької області від 17.01.2018 та Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.10.2020, якими ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ.

2. Виклад позиції учасників судового розгляду.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання установи підтримав, просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.

Представник установи в судове засідання не з`явився, до суду подали заяву в якій просять справу розглянути без їх участі.

3. Встановлені судом обставини.

Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2017 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі.

Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 листопада 2017 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань (за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2017 року) ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 січня 2018 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань (за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 листопада 2017 року) ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 лютого 2018 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань (за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 січня 2018 року) ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

10.06.2020 ОСОБА_4 звільнений з установи умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк 6 місяців 7 днів.

Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 лютого 2018 року і остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань (за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року) ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді 5 років 9 місяців позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 10 листопада 2020 року.

Як вбачається з вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2017 року, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив у серпні 2017 року, вартість майна, яке викрав ОСОБА_4 по епізодах складає 1530 грн. 00 коп. і 1909 грн. 55 коп.

З вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 листопада 2017 року слідує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив у липні 2017 року, вартість майна, яке викрав ОСОБА_4 складає 1 300 грн. 00 коп.

З вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 січня 2018 року слідує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив у жовтні 2017 року, вартість майна, яке викрав ОСОБА_4 складає 273 грн. 21 коп.

З вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 лютого 2018 року слідує, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив у жовтні і грудні 2017 року, вартість майна, яке викрав ОСОБА_4 , відповідно по епізодах становить 4 500 грн. 00 коп. та 2 569 грн. 00 коп.

З вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2020 року слідує, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив у липні 2020 року, вартість майна, яке викрав ОСОБА_4 по епізодах становить 1210 грн. 36 коп., 1405 грн. 00 коп. та 243 грн. 59 коп.

4. Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Положеннями частини першої статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною другою статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1. ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як вбачається з вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2017 року, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив у серпні 2017 року, вартість майна, яке викрав ОСОБА_4 по епізодах складає 1530 грн. 00 коп. і 1909 грн. 55 коп.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 600,00 грн, а відповідно 50 відсотків від його розміру (соціальна пільга) становило 800,00 грн.

Вартість викраденого ОСОБА_4 майна по епізодах становить 1530 грн. 00 коп. та 1909 грн. 55 коп. При цьому, вартість викраденого майна за одним із епізодів становить 1909 грн. 55 коп., що перевищує розмір двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1600 грн.) і не виключає у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Враховуючи, що покарання призначається судом за статтею (частиною) статті КК України, а не за окремими епізодами, суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_4 на підставі ч. 2 ст. 74 КК України від призначеного вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2017 року покарання за ч. 2 ст. 185 КК України.

Як вбачається з вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 листопада 2017 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив у липні 2017 року, вартість майна, яке викрав ОСОБА_4 складає 1 300 грн. 00 коп., а згідно вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 січня 2018 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив у жовтні 2017 року, вартість майна, яке викрав ОСОБА_4 складає 273 грн. 21 коп. Враховуючи, що на момент вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України становив 1600,00 грн. (800х2), отже ним вчинено крадіжки на суми, що становлять менше 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час їх вчинення (1600,00 грн)., тому в даному випадку можливо застосувати норми Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024.

Як вбачається з вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 лютого 2018 року кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив у жовтні і грудні 2017 року, вартість майна, яке викрав ОСОБА_4 , відповідно по епізодах становить 4 500 грн. 00 коп. та 2 569 грн. 00 коп., що становить більше 2 неоподатковуваних мінімумів громадян на час їх вчинення (1600,00 грн.), тому в даному випадку підстави для застосування норм Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, відсутні.

Як вбачається з вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2020 року, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив у липні 2020 року, вартість майна, яке викрав ОСОБА_4 по епізодах становить 1210 грн. 36 коп., 1405 грн. 00 коп. та 243 грн. 59 коп.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 102,00 грн, а відповідно 50 відсотків від його розміру (соціальна пільга) становило 1 051,00 грн.

З огляду на указані норми, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України становить 2 102,00 (1 051,00 х 2 = 2 102,00).

Отже, ОСОБА_4 в липні 2020 року вчинено крадіжки на суми, що становлять менше 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час їх вчинення (менше 2 102,00 грн), тобто менше за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, тому суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого від призначеного покарання за вчинене кримінальне правопорушення за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2020 року, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Водночас, вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 лютого 2018 року, яким засудженого ОСОБА_4 за діяння, яке є кримінально-караним, і остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. А тому приймаючи до уваги, що судом було звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2020 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, суд вважає необхідним вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, виконувати самостійно.

На пiдставi викладеного, керуючись п.13 ч.1 ст. 537, ч. 2 ст. 539 КПК України, ч.1 ст. 5, ч.4 ст. 74 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про приведення вироків суду стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ задовольнити частково.

Вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 листопада 2017 року привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року.

На підставі частини другої статті 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 листопада 2017 року за частиною другою статті 185 КК України.

Вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 січня 2018 року привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року.

На підставі частини другої статті 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 січня 2018 року за частиною другою статті 185 КК України.

Вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2020 року привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року.

На підставі частини другої статті 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2020 року за частиною другою статті 185 та частиною третьою статті 185 КК України.

Вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року за частиною другою статті 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі статті 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 лютого 2018 року та остаточно призначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На ухвалу прокурором, захисником може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою в семиденний строк з часу отримання її копії.

Головуючий: ОСОБА_1