Справа № 191/3676/24
Провадження № 1-кп/191/329/24
У Х В А Л А

іменем України

12 березня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого- ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

представника Сектору ювенальної превенції Синельниківського РУП ОСОБА_7

представника Служби у справах дітей Синельниківської міської ради ОСОБА_8

психолога ОСОБА_9

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області м. Синельникове кримінальне провадження №0000547 від 26.06.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Суха Калина, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, учня 8 класу Синельниківського ліцею №6, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-26.04.2024 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.4 ст.185, ч.4 ст.186, ст.ст.69,70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст.75,76,104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходяться матеріали кримінального провадження: № 0000547 від 26.06.2024 року відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 25 червня 2024 року приблизно об 11 годин 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_4 достовірно знаючи, що користувач будинку за адресою: АДРЕСА_2 відсутній та у нього раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану (введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, продовженого указами Президента України: від 17.05.2022 №341/2022 строком на 90 діб - до 22.08.2022, від 12.08.2022 №573/2022 строком на 90 діб - до 20.11.2022, №757/2022 строком на 90 діб - до 19.02.2023, №58/2023 строком на 90 діб- до 20.05.2023, №254/2023 строком на 90 діб - до 18.08.2023, №451/2023 строком на 90 діб - до 16.11.2023, №734/2023 строком на 90 діб - до 14.02.2024, №49/2024 строком на 90 діб - до 14.05.2024, №271/2024 строком на 90 діб - до 12.08.2024).

Далі, неповнолітній ОСОБА_4 , реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, пройшов на територію вказаного домоволодіння.

Продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії неповнолітній ОСОБА_4 , таємно, повторно, шляхом відкриття ключем від будинку, проник до приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_2 , звідки викрав смартфон Xiaomi Redmi 10 SN: НОМЕР_1 .

Після завершення вказаних дій, ОСОБА_4 , з викраденим майном, вартість якого становить 2939 грн.40 коп. (дві тисячі дев`ятсот тридцять дев`ять гривень 40 коп.), залишив місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 , матеріальний збиток на вказану суму 2939 грн.40 коп.

Умисні дії неповнолітнього ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану та поєднане з проникненням у житло.

В судовому засіданні адвокатом ОСОБА_6 було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки втратив чинність закон, яким передбачена кримінальна протиправність діяння.

Обгрунтовуючи заявлене клопотання адвокат посилається на Закон України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09 серпня 2024 року та яким викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, де частинами 1, 2 визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст.51 КУпАП станом на 01.01.2024 рік складає 3028 грн.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника та надав згоду на закриття кримінального провадження.

Законний представник обвинуваченого - ОСОБА_5 підтримала клопотання захисника.

Прокурор у судовому засіданні не висловив заперечень проти закриття провадження у справі за ч.4 ст.185 КК України, так як було декриміналізовано закон, який встановлював відповідальність за вчинення крадіжки. Сума шкоди завдана ОСОБА_4 менша 3028,00 грн.

Заслухавши думку також інших учасників провадження, суд приходить до наступного висновку.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 р., встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028,00 грн.) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, з 09.08.2024 року змінився «розмір крадіжки», який визначає кримінальну відповідальність за такі дії (станом на день вчинення кримінального правопорушення для кримінальної відповідальності вартість викраденого майна мала перевищувати 3028,00 грн.).

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Як зазначалось вище, згідно обвинувального акту ОСОБА_4 інкримінується крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану та поєднане з проникненням у житло (ч.4 ст.185 КК України).

Пунктом 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Частина 3 ст.479-2 КПК України передбачає, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 проти закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України не заперечував.

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання захисника про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Щодо розподілу процесуальних витрат суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у провадженні № 13-47кс20 (справа №598/1781/17), відповідно до якого питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватись не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Кримінальне провадження стосовно обвинуваченого закривається на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Отже, закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого з нереабілітуючих підставах і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судово-товарознавчих експертиз.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 вересня 2021 року (справа № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21).

Тобто витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 3375/24 від 08.07.2024 року у розмірі 320 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь експерта.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не застосовувати.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 284, 314, 369, 371, 372, 376, 479-2 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити клопотання адвоката обвинуваченого ОСОБА_6

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України закрити у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, згідно із п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 3375/24 від 08.07.2024 року у розмірі 320 грн. стягнути з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на користь експерта ОСОБА_11 (розрахунковий рахунок: НОМЕР_2 ).

Речовий доказ смартфон Xiaomi Redmi 10 SN: НОМЕР_1 , який переданий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_10 залишити у володінні останньої.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1