Провадження № 1-в/646/488/2024
У Х В А Л А

іменем України

19.12.2024 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові подання державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)», відносно засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лиман Зміївського району Харківської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, непрацюючого, не одруженого, судимого 08.02.2023 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, 07.03.2023 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

щодо приведення вироку Зміївського районного суду Харківської області від 07.03.2023 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року,

ВСТАНОВИВ :

Державна установа «Диканівська виправна колонія (№ 12)», звернулась до суду із поданням про вирішення питання щодо приведення вироку Зміївського районного суду Харківської області від 07.03.2023 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року відносно засудженого ОСОБА_3 , в обґрунтування якого зазначила, що ОСОБА_3 07.03.2023 року засуджений вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі.

Початок строку 08.02.2023 року, кінець строку 08.02.2028 року.

09.08.2024 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вироку Зміївського районного суду Харківської області від 08.02.2023 року, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України. Крім того відповідно вироку Зміївського районного суду Харківської області від 07.03.2023 року, ОСОБА_3 до постановлення вироку Зміївського районного суду Харківської області від 08.02.2023 року, 05.01.2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України та завдав матеріальну шкоду потерпілій на суму 1300 грн. 00 коп., що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

Представник установи виконання покарань та засуджений в судове засідання не з`явились, повідомлялися про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Надали суду заяви, в яких вимоги подання підтримали в повному обсязі, розгляд справи просили проводити без їх участі.

Прокурор подання підтримав та просив його задовольнити, про що надав суду відповідну заяву.

Суд, дослідивши матеріали подання та перевіривши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Суд, вислухавши прокурора, представника установи виконання покарань, засудженого, дослідивши матеріали подання та перевіривши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Як встановлено під час судового розгляду, 08.02.2023 року Зміївським районним судом Харківської області, ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. Крім того до постановлення вироку Зміївського районного суду Харківської області від 08.02.2023 року, ОСОБА_3 05.01.2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України та завдав матеріальну шкоду потерпілій на суму 1300 грн. 00 коп., у зв`язку з чим 07.03.2023 року Зміївським районним судом Харківської області, ОСОБА_3 був засуджений за ч. 4 ст. ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 08.02.2023 року. Кінець строку відбування покарання 08.02.2028 року.

Засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в Державній установі «Диканівська виправна колонія (№ 12)».

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 під. 1 роз. ХХ Перехідних положень ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. 00 коп., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1п. 169.1 ст. 169 роз. IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 ПК України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідно станом на 01.01.2023 року становить 2684 грн. 00 коп.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідних правопорушень.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведені норми закону, суд встановив, що застосовуючи зворотну дію закону у часі на момент вчинення ОСОБА_3 злочину, за який він був засуджений, слід дійти висновку, що особа, яка викрала чуже майно, може бути притягнута до кримінальної відповідальності у разі, якщо сума матеріальної шкоди станом на момент вчинення правопорушення перевищує 2684 грн. 00 коп. (у 2023 році). В даному випадку сума є нижчою, що свідчить про відсутність підстав притягнення до кримінальної відповідальності.

При цьому ОСОБА_3 не звільняється від відбування покарання призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 08.02.2023 року за вчення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 07.03.2023 року, за вчення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд саме звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Таким чином подання ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12)» про вирішення питання щодо приведення вироку Зміївського районного суду Харківської області від 07.03.2023 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року відносно засудженого ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, ст. ст. 4, 5, 74 КК України, ст. ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Подання Державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)» щодо приведення вироку Зміївського районного суду Харківської області від 07.03.2023 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу країни про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року відносно засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,від покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 07.03.2023 року, за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 08.02.2023 року, за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі.

Копії ухвали направити до ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12)».

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Головуючий - суддя