Справа № 441/193/24 1-кп/441/58/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2025 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинувачених (потерпілих) - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

та їх захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

05.06.2023 близько 13.30 год. водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Scoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , автодорогою Т-1425 сполученням «Миколаїв-Комарно-Городок-Жовква» в напрямку до м. Городок при проїзді дороги в районі 27 км+200м, що поблизу будинку № 5 на вул. Доківська в с. Бучали Львівського району Львівської області, грубо порушив Правила дорожнього руху України, затверджені Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 із наступними змінами і доповненнями, а саме п.1.2, 1.5, 2.3 «б», 2.3 «д», 12.4, 14.6 «а», 14.6 «в», що виразилося у тому, що він не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не урахував дорожню обстановку, стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не переконавшись в безпечності маневру обгону, здійснив обгін попутного транспортного засобу на перехресті та перед пішохідним переходом, в межах перехрестя, де допустив зіткнення із транспортним засобом марки «ВАЗ 2105», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який здійснював поворот ліворуч на другорядну дорогу. В результаті порушення водієм ОСОБА_5 вищевказаних ПДР малолітній пасажир ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у виді множинних саден на голові та тулубі, закритого перелому правої плечової кістки в ділянці середньої третини діафізу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, пасажир ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у виді гематоми лобної ділянки праворуч, закритих переломів 7, 8 ребер ліворуч із забоєм лівої легені, розриву селезінки із гемоперитонеумом, забою підшлункової залози, перелому обидвох щилоподібних відростків лівої верхньої кінцівки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

05.06.2023 близько 13.30 год. водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2105», р.н. НОМЕР_2 , автодорогою Т-1425 сполученням «Миколаїв-Комарно-Городок-Жовква» в напрямку до м. Городок при проїзді дороги в районі 27 км+200м, що поблизу будинку № 5 на вул. Доківська в с. Бучали Львівського району Львівської області, грубо порушив Правила дорожнього руху України, затверджені Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 із наступними змінами і доповненнями, а саме п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»), 2.3 «б», 2.3 «д», 10.1, 14.3, що виразилося у тому, що він не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не урахував дорожню обстановку, стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не переконався в безпечності маневру повороту ліворуч та перешкодив маневру обгону водієм автомобіля «Scoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , чим створив небезпеку для руху вказаного транспортного засобу та допустив зіткнення з ним. В результаті порушення водієм ОСОБА_6 вищевказаних ПДР водій транспортного засобу «Scoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді забійних саден лобної ділянки, перелому кісток правого гомілковоступеневого суглоба та правої малогомілкової кістки зі зміщенням, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, малолітній пасажир транспортного засобу «Scoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у виді множинних саден на голові та тулубі, закритого перелому правої плечової кістки в ділянці середньої третини діафізу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я, пасажир транспортного засобу «Scoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у виді гематоми лобної ділянки праворуч, закритих переломів 7, 8 ребер ліворуч із забоєм лівої легені, розриву селезінки із гемоперитонеумом, забою підшлункової залози, перелому обидвох щилоподібних відростків лівої верхньої кінцівки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, визнав в повному обсязі та пояснив, що 05.06.2023 їхав в своєму автомобілі з дружиною та дитиною до тещі вгості. Бачив попереду автомобіль марки «Опель», попереду нього рухався «ВАЗ», перед ними ще рухалася фура. Після того, як проїхав залізничний переїзд, почав обганяти автомобілі, які рухалися попереду. На цій ділянці дороги ще була переривчаста лінія, що дозволяла обгін. Тобто автомобіль «Опель» він обігнав у дозволеному місці, однак продовжив обганяти автомобіль «ВАЗ», який рухався попереду. Не пригадує чи після обгону «Опеля» повертався в свою смугу руху. Коли він почав маневр обгону автомобіля «ВАЗ», побачив, що водій такого починає повертати, тому викрутив кермо вліво, але не зміг уникнути зіткнення. Не гальмував, бо розумів, що не встигне зупинитися. Небезпека для руху виникла перед ним дуже раптово, він вже не міг уникнути зіткнення, водій «ВАЗ» почав поворот в динаміці, не зупиняючись перед цим. Не бачив увімкненого показчика повороту в автомобілі «ВАЗ». Відстань між його автомобілем і автомобілем «ВАЗ» до моменту, коли останній почав повертати, становила 3-4 метри. Визнає, що перевищив допустиму швидкість руху автомобіля в населеному пункті. На його думку водій автомобіля «ВАЗ» не бачив його і почав маневр повороту. Перед поворотом «ВАЗ» не зупинявся, може й пригальмував, але цього не було відчутно. В момент удару автомобіль «ВАЗ» уже перетнув лінію розмітки, стояв косяком. Зіткнулися автомобілі на зустрічній смузі руху. Після того, як його автомобіль перевернувся, він сам відкрив двері, але попросив людей спершу витягнути жінку і дитину, хто його витягував не пригадує, ременем безпеки він не був пристебнутий, дитина була в автокріслі пристебнута. Після ДТП його, дружину і сина доставили в лікарню. Щиро рокаюється у вчиненому, усвідомлює, що порушив ПДР, критично оцінює свої дії. ОСОБА_6 не звертався до нього з допомогою, вибачення не просив, він також не просив вибачення, бо перебував у лікарні, але його батьки спілкувалися з ОСОБА_6 , намагалися відшкодувати шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не визнав та пояснив, що 05.06.2023 їхав на автомобілі марки «ВАЗ 2105» в сторону м. Комарно, перед ним їхала фура, за ним їхав автомобіль марки «Опель». Перед пішохідним переходом в с. Бучали він зупинився, бо черех фуру не бачив, чи на зустріч їдуть автомобілі, а мав намір повернути ліворуч. Показчик повороту увімкнув своєчасно як тільки почалася суцільна лінія дорожньої розмітки, десь за 20-30 метрів до повороту. Перед маневром повороту дивився в ліве дзеркало заднього виду, автомобілів на зустрічній не бачив, лише «Опель» рухався за ним, не бачив «Skoda Octavia» в процесі обгону. Автомобіль «Опель» за ним пригальмував, тому він був впевнений в безпечності маневру. Як тільки почав поворот, відчув удар в ліве крило свого автомобіля, від якого їх розвернуло вправо і автомобіль вдарився у відбійник. Автомобіль «Scoda Octavia» знесло вліво і він перекинувся на дах. Видимість в момент повороту була добра, там пряма дорога, опадів не було, була сонячна погода. До автомобіля «Skoda Octavia» не підходив, бо в нього з ноги текла кров, бачив, що очевидці витягували з автомобіля потерпілих. Не підходив після ДТП до ОСОБА_11 і потерпілих, бо так йому порадив слідчий. Дійсно, батьки ОСОБА_11 приїжджали до нього, спочатку хотіли відшкодувати заподіяну шкоду за автомобіль, але на розмовах все закінчилося. Він працює трактористом, має великий водійських стаж, проживає в с. Бучали Львівського району Львівської області, тому добре знає цю ділянку дороги. Співчуває потерпілим, однак вважає, що такі наслідки не настали б, якби вони були пристебнуті ремнями безпеки. Основною причиною ДТП вважає суттєве перевищення швидкості водієм автомобіля «Skoda Octavia», останній їхав не менше 100 км/год. Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , просить визнати недопустимими усі зібрані на досудовому розслідування докази у звязку з порушенням правил підслідності у цьому кримінальному провадженні. Вважає, що оскільки ОСОБА_5 на момент ДТП був працівником правоохоронного органу, досудове розслідування мало здійснюватися слідчими органами ДБР, а не національної поліції. Також звертає увагу суду на недопустимість такого доказу як висновок судової автотехнічної експертизи № 3561-Е від 25.09.2023, оскільки в його основу були покладені лише покази обвинувачених, натомість експерт не мав показань свідків Ремінських, які були очевидцями ДТП, оскільки рухалися в автомобілі «Опель» позаду ОСОБА_6 , покази яких власне підтверджували покази ОСОБА_6 в частині механізму розвитку ДТП. Через розбіжності у показах ОСОБА_5 і цих свідків він клопотав про їх повторний допит на досудовому розслідуванні, однак йому було відмовлено. Просить визнати невинуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і виправдати його, оскільки він фізично не міг бачити маневру обгону автомобілем «Skoda Octavia» під керуванням ОСОБА_5 , основною причиною ДТП було перевищення швидкості ОСОБА_5 та здійснення останнім обгону в забороненому місці.

Беручи до уваги повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , не зважаючи на повне невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , винуватість обох обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підтверджується наступними доказами у справі:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемою ДТП та фототаблицею до протоколу від 05.06.2023, якими підтверджуються дата, час, місце дорожньо-транспортої пригоди, наявність пішохідного переходу на цій ділянці дороги, локалізація та характер пошкоджень транспортних засобів учасників ДТП, їх місце розташування на момент приїзду СОГ тощо (т.1, а.с.153-176);

- висновком інженерно-транспортної експертизи № 2426-Е від 29.08.2023, згідно з яким на момент огляду і експертного дослідження робоча гальмова система представленого на дослідження автомобіля «Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , перебувала у несправному стані внаслідок розгерметизації гальмівної системи та просторового зміщення гальмової педалі, на момент огляду і експертного дослідження рульове керування автомобіля «Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , перебувало у працездатному стані і забезпечувало виконання передбачених конструкцією функцій по підтриманню заданого напрямку руху автомобіля та його зміні, виявлені в результаті проведених досліджень несправності гальмової системи автомобіля «Scoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , могли виникнути під час дорожньо-транспортної пригоди, ознак, які б свідчили про наявності несправності в робочій гальмовій системі та рульовому керуванні автомобіля «Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , до моменту дорожньо-транспортної пригоди, не виявлено. В результаті проведених досліджень представленого на огляд автомобіля «Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , ознак несправностей у гальмовій системі та рульовому керуванні, які б могли перебувати у причинному зв`язку з фактом ДТП, не виявлено (т.1 а.с.187-193);

- висновком інженерно-транспортної експертизи № 2425-Е від 29.08.2023, згідно з яким на момент огляду і експертного дослідження робоча гальмова система представленого на дослідження автомобіля «ВАЗ 2105», р.н. НОМЕР_2 , перебувала у працездатному стані і забезпечувала виконання передбачених конструкцією функцій по зменшенню швидкості руху автомобіля і його зупинці, на момент огляду і експертного дослідження рульове керування автомобіля «ВАЗ 2105», р.н. НОМЕР_2 , перебувало у несправному стані внаслідок просторового зміщення відносно кузова лівої рульової тяги, виявлені в результаті проведених досліджень несправності системи рульового керування автомобіля «ВАЗ 2105», р.н. НОМЕР_2 , могли виникнути під час дорожньо-транспортної пригоди, ознак, які б свідчили про наявності несправності в робочій гальмовій системі та рульовому керуванні автомобіля «ВАЗ 2105», р.н. НОМЕР_2 , до моменту дорожньо-транспортної пригоди, не виявлено. В результаті проведених досліджень представленого на огляд автомобіля «ВАЗ 2105», р.н. НОМЕР_2 , ознак несправностей у гальмовій системі та рульовому керуванні, які б могли перебувати у причинному зв`язку з фактом ДТП, не виявлено (т.1 а.с.196-201);

- висновком транспортно-трасологічної експертизи № 2424-Е від 05.09.2023, згідно з яким зіткнення автомобіля марки «Scoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 з автомобілем марки «ВАЗ 2105», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 відбулося на лівій (зустрічній) смузі проїзної частини дороги відносно напрямку руху транспортних засобів в сторону м. Городок на ділянці, що розташована дещо раніше місця фіксації осипу ґрунту та в районі розташування сліду бокового юзу шини (колеса). Встановити в абсолютних величинах розташування автомобілів на лівій смузі руху в первинний момент зіткнення відносно елементів дороги не видається можливим з причини відсутності в наданих на дослідження матеріалах кримінального провадження достатньої сукупності слідової інформації, яка б свідчила про це. В первинний момент зіткнення поздовжні осі автомобіля марки «Scoda Octavia», р.н. НОМЕР_3 , та автомобіля марки «ВАЗ 2105», р.н. НОМЕР_2 , були розташовані під кутом 15-20°, як це зображено на Схемі № 1, яка додається, і при цьому в контакт між собою увійшли: права передньо-бічна частина автомобіля марки «Scoda Octavia» та ліва бічна частина автомобіля «ВАЗ 2105» (а.с.204-214);

- висновком судово-медичної експертизи № 179/23 від 06.06.2023, у відповідності до якого згідно медичної карти стаціонарної хворої № 45886 слідує, що у ОСОБА_4 було виявлено гематому лобної ділянки праворуч, закриті переломи 7,8-го ребер ліворуч із забоєм лівої легені, розрив селезінки із гемоперитонеумом (05.06.2023-спленектомія), забій підшлункової залози, перелом обидвох щилоподібних відростків лівої верхньої кінцівки. Вказані ушкодження могли утворитися 05.06.2023 від контакту з виступаючими частинами салону автомобіля при зіткненні його з іншим транспортним засобом пересування, тобто при обставинах, вказаних в постанові, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. В представлених медичних документах дані про вміст етанолу в крові потерпілої ОСОБА_4 відсутні (т.1, а.с.216-218);

- висновком судово-медичної експертизи № 180/23 від 06.06.2023, у відповідності до якого згідно медичної карти стаціонарного хворого № 45877 слідує, що у ОСОБА_5 було виявлено забійні садна лобної ділянки, перелом кісток правого гомілковоступневого суглоба та правої малогомілкової кістки зі зміщенням. Вказані ушкодження могли утворитися 05.06.2023 від контакту з виступаючими частинами салону автомобіля при зіткненні його з іншим транспортним засобом пересування, тобто при обставинах, вказаних в постанові, і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я. При поступленні в «1 ТМО м. Львова» в крові потерпілого етанолу не виявлено (т.1, а.с.220-222);

- висновком судово-медичної експертизи № 142/23 від 06.06.2023, у відповідності до якого згідно представленої медичної карти № 45872 слідує, що у ОСОБА_10 було виявлено множинні садна на голові та тулубі, закритий перелом правої плечової кістки в ділянці середньої третини діафізу. Вказані ушкодження могли утворитися 05.06.2023 від контакту з виступаючими частинами салону автомобіля при зіткненні його з іншим транспортним засобом пересування, тобто при обставинах, вказаних в постанові, і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я. В представлених медичних документах даних про вміст етанолу в крові потерпілого ОСОБА_10 немає (т.1, а.с.224-226);

- висновком судово-медичної експертизи № 34/2023 від 09.06.2023, згідно з яким у ОСОБА_6 , 1967 р.н., виявлено три рани на лівій руці, один синець на лівій нозі, які могли утоворитися 05.06.2023 від контактів з тупими предметами, можливо, до частин салону автомобіля при ДТП, кваліфікуються як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоровя (т.1, а.с.228);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 11.08.2023, в якому зафіксовано як ОСОБА_5 на місці ДТП відтворив обставини такої, вказав, що рухався за автомобілем ВАЗ червоного кольору в правій смузі руху, в один момент вирішив здійснити обгін цього автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, пришвидшив свій автомобіль, а водій автомобіля ВАЗ в цей момент, не увімкнувши позазчик повороту, почав здійснювати маневр повороту ліворуч, пересік лінію дорожньої розмітки. В цій ситуації сталася ДТП, в якій він, його дружина та син отримали тілесні ушкодження (т.1, а.с.229-240);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 11.08.2023, в якому зафіксовано як ОСОБА_6 на місці ДТП відтворив обставини такої, зокрема, вказав, що 05.06.2024 рухався на своєму автомобілі ВАЗ автодорогою Т-1425 в напрямку до Городка зі швидкістю 30-40 км/год.. За ним рухалися два автомобілі. В с. Бучали перед поворотом на вул. Доківську подивився в ліве дзеркало заднього виду, ліва смуга руху була вільна, увімкнув показчик лівого повороту і десь за 40 м після цього почав здійснювати поворот ліворуч. Коли пересік лінію дорожньої розмітки, відбулося зіткнення з іншим транспортним засобом марки «Scoda» білого кольору. Його автомобіль розвернуло на праву смугу руху, автомобіль «Scoda» перевернувся на дах (т.1, а.с.241-250);

- висновком судової автотехнічної експертизи № 3561-Е від 25.09.2023, згідно з яким у заданій дорожній ситуації водій «Scoda Octavia» ОСОБА_5 повинен був з технічної точки зору керуватися вимогами п.1.2, 1.5, 2.3 (підпунктів «б» та «д») ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був вести керований атвомобіль по правій стороні проїзної частини вибраного напрямку зі швидкістю не більше 50 км/год та не виїжджати на зустрічну смугу руху для виконання маневру обгону в межах нерегульованого пішохідного переходу та перехрестя. У заданій дорожній ситуації водій «ВАЗ 2105» ОСОБА_6 повинен був з технічної точки зору керуватися вимогами п. 1.5., 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»), 2.3 (підпункт «б» та «д»), 10.1 та 14.3 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був переконатися у безпеці виконання маневру повороту ліворуч та не перешкоджати маневру обгону, який здійснював водій ОСОБА_5 по зустрічній смузі руху. Підсумовуючи результати усіх досліджень, проведених при вирішенні попередніх питань, є підстави зробити висновки про те, що при заданих вихідних даних причиною настання даної ДТП з технічної точки зору є невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам р. 1.2, 1.5, 2.3 (підпунктів «б» та «д»), 14.6 (підпункти «а» та «в») ПДР України та вказані дії перебувають у причинно-наслідковому звязку з фактом даної ДТП, невідповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам п.1.5, 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»), 2.3 (підпункт «б» та «д»), 10.1 та 14.3 ПДР України та вказані дії перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з фактом даної ДТП (т.2, а.с.10-16);

- висновком транспортно-трасологічної та комісійної автотехнічної експертизи № 4272-Е від 20.12.2023, згідно з яким дати категоричну відповідь про спроможність чи не спроможність показань водія ОСОБА_6 щодо механізму розвитку вказаної ДТП не видається можливим, питання, що стосується можливості чи неможливості для водія ОСОБА_6 з робочого місця автомобіля ВАЗ 2105, р.н. НОМЕР_2 , помітити автомобіль марки «Scoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , який виконував маневр обгону, визначається на місці ДТП в умовах слідчого експерименту, з технічної точки зору факт ДТП може свідчити про те, що водій ОСОБА_6 належним чином не переконався у безпеці виконання маневру повороту ліворуч. У заданій дорожній ситуації водій «Scoda Octavia» ОСОБА_5 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.1.2, 1.5, 2.3 (підпунктів «б» та «д»), 12.4, 14.6 (підпункти «а» та «в») ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був вести керований автомобіль по правій стороні проїзної частини вибраного напрямку зі швидкістю не більше 50 км/год та не виїжджати на зустрічну смугу руху для виконання маневру обгону в межах нерегульованого пішохідного переходу та перехрестя. У заданій дорожній ситуації водій «ВАЗ 2105» ОСОБА_6 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.1.5, 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»), 2.3 (підпункт «б» та «д»), 10.1 та 14.3 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був переконатися у безпеці виконання маневру повороту ліворуч та не перешкоджати маневру обгону, який здійснював водій ОСОБА_5 по зустрічній смузі руху. Причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам п.1.2, 1.5, 2.3 (підпунктів «б» та «д»), 14.6 (підпункти «а» та «в») ПДР України та вказані дії перебувають у причинно-наслідковому звязку з фактом даної ДТП, невідповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам п.1.5, 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»), 2.3 (підпункт «б» та «д»), 10.1 та 14.3 ПДР України та вказані дії перебувають у причинно-наслідковому звязку з фактом даної ДТП. З технічної точки зору для водія ОСОБА_5 небезпеки для руху не було, оскільки на ділянці дороги, де відбулася ДТП, наявна дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) ПДР України, нерегульований пішохідний перехід та перехрестя. Виходячи із вище наведеного обгін на ділянці дороги, де відбулася ДТП заборонений, а тому при заданих вихідних даних, з технічної точки зору, водій ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути скоєння даної ДТП і полягала вона у належному виконанні вказаним водієм вимог п.1.2, 1.5, 2.3 (підпунктів «б» та «д»), 14.6 (підпунктів «а» та «в») ПДР України. Іншими словами, для уникнення ДТП водієві ОСОБА_5 необхідно (і достатньо) було не виконувати маневр обгону на ділянці дороги, де такий маневр заборонений. З технічної точки зору, водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути скоєння даної ДТП і полягала вона у належному виконанні вказаним водієм вимог п.1.5, 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»), 2.3 (підпункт «б» та «д»), 10.1 та 14.3 ПДР України. Іншими словами, для уникнення ДТП водієві ОСОБА_6 необхідно (і достатньо) було належним чином переконатися у безпеці виконання маневру повороту ліворуч та не перешкоджати маневру обгону (т.2, а.с.29-43);

- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні пояснила, що є дружиною ОСОБА_5 , 05.06.2023 орієнтовно біля 13.00 год. їхала разом з ним і сином в автомобілі до батьків, видимість на цій ділянці дороги була добра, погода сонячна. Вона з сином ОСОБА_10 , сиділа на задньому сидінні, син сидів в автокріслі, був пристебнутий. Не може сказати причини ДТП, думає, що водій автомобіля «ВАЗ» не увімкнув показчик лівого повороту, коли її чоловік здійснював маневр обгону. Самого моменту ДТП не пригадує, вже памятає події коли вона сиділа на узбіччі з сином на руках, чоловік лежав на узбіччі, пригадує приїзд швидкої медичної допомоги, сина забрали в дитячу лікарню, а її в обласну. Внаслідок ДТП в неї був перелом руки, ребра, їй видалили селезінку, була гуля з правої сторони голови, в сина був перелом правої руки зі зміщенням, в чоловіка була роздроблена права нога, йому ставили пластину. Після ДТП з ОСОБА_6 не спілкувалася, він не вибачався, жодної допомоги не пропонував;

- показаннями законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні пояснила, що є матірю обвинуваченого ОСОБА_5 05.06.2023 до неї зателефонував чоловік і повідомив, що діти потрапили в аварію. Її брат привіз її на місце ДТП, але швидка медична допомога уже поїхала звідти, тому вони одразу ж поїхали до лікарні. Внук був доставлений в лікарню Св. Миколая у м. Львові, його готували до операції, на той час йому було лише 2.5 роки, син знаходився в травматологічному відділенні, невістка в реанімації. ОСОБА_13 ще до сьогодні відчуває наслідки ДТП, син три місяці після аварії не ставав на ноги, невістка була лежачою тривалий час, тому вона змушена була постійно ними усіма опікуватися. Після ДТП вона з чоловіком приїжджала до ОСОБА_6 , бо їм сказали поліцейські, що син винуватий в ДТП. Хотіли відкупити ОСОБА_6 автомобіль, якщо буде встановлена вина сина, але в цей час усі кошти ішли на лікування дітей і внука. Фінансової допомоги від ОСОБА_6 не отримували;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні пояснила, що 05.06.2023 була в церкві, після служби ішла узбіччям дороги в с. Бучали Львівського району Львівської області. Пригадує, як проїхала фура, за нею їхав червоний «ВАЗ», за ним ще два автомобілі, останній був сірий легковий. Фура проїхала, а автомобіль «ВАЗ» здійснював маневр повороту ліворуч, тому автомобіль за ним загальмував. Сірий світлий автомобіль їхав на великій швидкості, пішов на обгін інших транспортних засобів, після чого вона почула два удари. Зрозуміла, що сірий автомобіль обганяв в той момент, коли червоний «ВАЗ» здійснював поворот. Це мало так закінчитися, бо автомобіль гнав при обгоні. На місці ДТП безпосередньо не була, знаходилася орієнтовано за 100 м звідти;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні пояснив, що був свідком ДТП, яка мала місце в червні 2023 в с. Бучали Львівського району. Попереду нього на відстані близько 50 м рухався автомобіль «ВАЗ», в один момент водій якого почав здійснювати поворот ліворуч. В цей час їх уже обганяла біла «Scoda Octavia» на великій швидкості, близько 80 км/год, так і відбулося ДТП. Перед виконанням маневру повороту водій «ВАЗ 2105» незначно зменшив швидкість, включив показчик повороту і одразу ж почав повертати. Вважає, що водій «Scoda Octavia» не міг уникнути цього ДТП, бо водій «ВАЗ 2105» лише незначно пригальмував і одразу почав повертати, відповідно водій «Scoda Octavia» уже був в процесі обгону і набрав швидкості. В той момент, коли автомобіль «ВАЗ» почав повертати, «Scoda Octavia» майже зрівнялася з ним. Вдимість на цій ділянці дороги дуже добра, погода була сонячна, він добре бачив автомобіль «Scoda Octavia», він обігнав його перед самою ДТП. Натомість водій автомобіля «ВАЗ» несвоєчасно увімкнув показчик повороту, це було за 10 м до самого повороту, може й пізніше. Водій увімкнув показчик і за 1-2 секунди почав повертати, автомобіль перед поворотом не зупинявся. Водій «Scoda Octavia» намагався зупинити автомобіль, але не зміг, між ними до ДТП було орієнтовно 3 метри. Водій автомобіля «ВАЗ» нічого не зробив, щоб уникнути ДТП повернув і все, при цьому не переконався в безпечності маневру, не гальмував, не вертався назад. На цій ділянці дороги суцільна лінія дорожньої розмітки, обганяти там не можна. Зразу після зіткнення він зупинився і почав надавати допомогу особам з автомобіля «Scoda Octavia», бо цей транспортний засіб перевернувся на дах. Він витягував дитину з автомобіля, дружина ОСОБА_11 вилізла сама, чоловіка теж витягували. Дитина точно була пристебнута ременем безпеки,за інших не пригадує, бо витягав лише дитину, особисто відстібав ремінь. Поки він був на місці ДТП водій «ВАЗ» не підходив до нього і до автомобіля «Scoda Octavia».

Суд знаходить винуватість обвинувачених доведеною повністю. Вважає, що їхні дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, оскільки вони, керуючи транспортними засобами, порушили правила безпеки дорожнього руху, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілим та тяжкі тілесні ушкодження одній з потерпілих.

Суд не знаходить підстав визнавати недопустимими усі зібрані на досудовому розслідуванні і досліджені в судовому засіданні письмові докази та висновки експертиз за клопотанням захисника ОСОБА_7 , вважає необґрунтованими його доводи щодо порушення правил підслідності з наступних міркувань.

За загальним правилом слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування (ч.1 ст.216 КПК України). Водночас, нормами ч.4 ст.216 КПК України, серед іншого визначено, що слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів, вчинених працівником правоохоронного органу.

Як встановлено судом у підготовчому засіданні, ОСОБА_5 станом на 05.06.2023 був водієм автотранспортних засобів 3 класу охорони обєктів та публічної безпеки Стрийського районного відділу Управління поліції охорони у Львівській області, в своїй діяльності на той час керувався функціональними обовязками, затвердженими начальником Стрийського РВ УПО Львівської області, відповідно до яких йому були притаманні функції саме водія (т.1 а.с.105-106).

Верховний Суд у своїй постанові від 09.02.2021 у справі № 640/5023/19 вказав, що згідно приписів ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі, внаслідок порушення прав особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень. Колегія суддів Верховного Суду не вважає, що порушення правил підслідності, навіть якщо воно мало місце, автоматично має вважатися порушенням права на захист. Ані Конституція України, ані положення національного законодавства, ані положення будь-яких міжнародних договорів, що визначають стандарти справедливого розгляду у кримінальних справах, не передбачають права особи вимагати розслідування певним органом розслідування. Право на захист передбачає, що процесуальні можливості, необхідні для захисту від обвинувачення, мають бути забезпечені будь-яким органом, який проводить розслідування, однак як би далеко не були визначені його межі, не сягає так далеко, щоб надати стороні захисту можливість контролювати, який орган буде проводити розслідування.

На відміну від права на «суд, встановлений законом», що становить фундаментальне право особи і має розвинуте тлумачення, зокрема, у практиці ЄСПЛ, жодні стандарти не включають у право обвинуваченої особи на захист право вимагати проведення розслідування тим чи іншим органом і не обмежують таким чином повноваження і обов"язок держави ефективно організовувати діяльність своїх органів правопорядку. Тому включати право на розслідування органом, визначеним в ст.216 КПК, у склад фундаментальних прав особи, колегія суддів вважає невиправданим, оскільки цей висновок не ґрунтується ні на точному змісті ст.87 КПК, ні на будь-яких інших правових положеннях. Колегія суддів вважає, що висновок про недопустимість доказів, отриманих з порушенням правил підслідності (якщо це мало місце), не може ґрунтуватися на положенні, передбаченому п.2 ч.3 ст.87 КПК України, який передбачає, що недопустимими є також докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень. Це порушення законодавець не вважає істотним порушенням прав людини і основних свобод, а формулює як окреме правило, не повязане з правами і свободами. Крім того, за такого тлумачення формулювання «здійснення повноважень, не передбачених КПК» неправомірно перетворено на інше за змістом формулювання «здійснення повноважень, передбачених КПК, органом досудового розслідування з порушеннм правил підслідності», що, на погляд колегії суддів, є нерівнозначним формулюванню Законом. Якщо орган розслідування здійснює слідчі дії, прямо передбачені КПК, такі дії не можуть вважатися «реалізацією повноважень, не передбачених КПК» в значенні п.2 ч.3 ст.87 КПК. Здійснення органом повноважень, наданих Кодексом, з порушенням правил підслідності може за певних умов становити порушення норм процесуального закону, але не може розглядатися як використання повноважень, не передбачених КПК, оскільки це суперечить буквальному значенню цього положення закону. Колегія суддів вважає, що цей пункт ст.87 КПК не може бути інтерпретований таким чином, щоб поширити це правило недопустимості доказів на ситуацію, коли розслідування проведено органом розслідування з порушенням правил підслідності, передбачених ст.216 КПК України.

Відтак Верховний Суд виснував, що у разі здійснення розслідування з порушенням правил підслідності, визначених ст.216 КПК України, сторона, яка посилається на недопустимість доказів, отриманих під час такого розслідування, має довести не лише порушення відповідних правил, але й обґрунтувати, яким чином це вплинуло на забезпечення прав людини і основоположних свобод під час кримінального провадження та на справедливість судового розгляду в цілому і, врешті решт, на здатність суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Захисником ОСОБА_7 при заявленні клопотання про визнання недопустимими усіх доказів, зібраних під час досудового розслідування слідчими органів Національної поліції і досліджених в судовому засіданні, не наведено жодних підстав для висновку про те, що здійснення досудового розслідування слідчими органами НП вплинуло якоюсь мірою на забезпечення прав і основоположних свобод ОСОБА_6 , враховуючи ще й той факт, що саме другий обвинувачений ОСОБА_5 , був водієм Управління поліції охорони, а не ОСОБА_6 , інтереси якого захищає ОСОБА_7 . Суд вважає, що у даній справі здійснення досудового розслідування слідчими органами НП не вплинуло на справедливість судового розгляду в цілому, а відтак і на здатність суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Не знаходить суд і підстав визнавати недопустим висновок судової автотехнічної експертизи № 3561-Е від 25.09.2023, оскільки в розпорядження експертів були надані усі зібрані на той час докази, поза тим свідок ОСОБА_15 був допитаний в судовому засіданні, його покази відповідають вихідним даним, які були надані в розпорядження експерта, не суперечать іншим дослідженим в судовому засіданні доказам, окрім пояснень ОСОБА_6 ..

Покази ОСОБА_6 в тій частині, що він своєчасно увімкнув показчик повороту ліворуч орієнтовно за 30-40 м до самого повороту, а також що він переконався у безпечності маневру, так як дивився в ліве дзеркало заднього виду і не бачив там автомобілів, суд розцінює як такі, що надані з метою уникнути відповідальності за вчинене, оскільки такі покази суперечать чітким, логічним та послідовним показам обвинуваченого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_15 , який рухався безпосередньо за автомобілем ОСОБА_6 , бачив момент зіткнення і в своїх показах ствердив, що показчик повороту був увімкнений несвоєчасно, за 1-2 секунди до самого повороту, тобто десь за 10 м до повороту, а то й менше, водій ОСОБА_6 не зупинився перед поворотом, а зразу увійшов в нього, незначно зменшивши швидкість, водій ОСОБА_5 в цей час уже був в процесі обгону, оскільки його транспортний засіб уже обігнав. Суд не має підстав недовіряти чи сумніватися в таких показах ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_15 , останній є неупередженим, з жодним із обвинувачених не знайомий, його показання повністю узгоджуються з іншими доказами у справі, які у їх сукупності і взаємозв`язку в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. З цих же підстав неспроможними є доводи захисника ОСОБА_7 в тій частині, що ОСОБА_6 фізично не міг бачити автомобіль під керуванням ОСОБА_5 , невідповідність у діях ОСОБА_6 , окрім власне показань свідка ОСОБА_15 , встановлена і рядом експертиз, які не спростовані стороною захисту в судовому засіданні, також експертизами доводиться причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_6 і наслідками, які настали.

Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи із указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про осіб обвинувачених та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують його покарання. При цьому суд враховує, що згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється у тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. У вказаному випадку, всупереч твердженням прокурора, який заперечив існування такої пом`якшуючої обставини, не зважаючи на те, що вона ззаначена у обвинувальному акті, суд вважає, що поведінка ОСОБА_5 після вчинення злочину свідчить про його щире каяття, він послідовно під час досудового розслідування та судового розгляду в повній мірі визнавав свою вину вчиненому, постійно висловлював жаль щодо своєї поведінки, внаслідок ДТП тяжкі тілесні ушкодженняотримала його дружина, а він та син отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, жоден із потерпілих не має до нього претензій.

Обставин, що помякшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим, судом не встановлено. При цьому суд погоджується з думкою захисника ОСОБА_16 щодо необґрунтованості зазначення у обвинувальному акті таких обтяжуючих обставин як вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, оскільки обвинувачені вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, яке характеризується необережною формою вини. За наведеного, умислом обвинувачених не могло охоплюватися вчинення кримінального правопорушення щодо малолітнього та, у випадку з обвинуваченим ОСОБА_5 , щодо другого з подружжя, а тому правові підстави для врахування при призначенні покарання цих обставин, які обтяжують покарання обвинуваченим, відсутні.

Враховується також, що обвинувачені вчинили тяжкий необережний злочин, вперше притягуються до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються за місцем свого проживання, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебувають, ОСОБА_5 має на утриманні неповнолітню дитину, згідно досудової доповіді виправлення обвинувачених з урахуванням їхньої особи та поведінки на досудовому слідстві можливе без ізоляції від суспільства.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинувачених можливе шляхом застосування до них покарання у виді позбавлення волі, але без відбуття такого, надавши їм іспитовий строк, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до цього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставин, що помякшують і обтяжують покарання. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст.286 і ст.287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує те, що згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Беручи до уваги обоюдну вину обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, те, що ОСОБА_6 виключно позитивно характеризується за місцем свого проживання, неофіційно підробляє трактористом, відтак позбавлення його права керування транспортними засобам поставить його сімю у скрутне матеріальне становище, обвинувачений ОСОБА_17 має на утриманні малолітню дитину, проживає за межами міста, автомобіль необхідний йому для забезпечення нормального життя його родини, оскільки таким він возить дружину на роботу, дитину до лікарів, в дитячий садочок тощо, враховуючи поведінку обвинувачених як до, так і після вчинення злочину, суд приходить до висновку про недоцільність застосування до них додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки таке покарання не посприяє їх виправленню.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі слід покласти на обвинувачених в рівних частинах.

Строк дії обраних обвинуваченим запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання закінчився, клопотань про його продовження в суд не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Процесуальні витрати за проведені у справі експертизи в сумі 63953 (шістдесят три тисячі девятсот п`ятдесят три) грн. 16 коп. стягнути в рівних частинах з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в дохід держави, тобто по 31976 (тридцять одній тисячі девятсот сімдесят шість) грн. 58 коп. з кожного.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 07.06.2023 на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки «Scoda Octavia», р.н. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 , та автомобіль марки «ВАЗ 2105», р.н. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить ОСОБА_18 , скасувати після набрання даним вироком законної сили.

Речові докази - автомобіль марки «Scoda Octavia», р.н. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_5 , який знаходиться на зберіганні на території спеціального майданчика на вул. Авіаційна, 7 у м. Львові, - повернути ОСОБА_5 , автомобіль марки «ВАЗ 2105», р.н. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить ОСОБА_18 та зберігається на території спецмайданчика на вул. Авіаційна, 7 у м. Львові, - повернути ОСОБА_6 .

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1