Справа № 307/3044/24
Провадження № 1-кс/307/73/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

03 лютого 2025 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , старшого слідчого ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів клопотання старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000620 від 26 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, який має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Тячівського районного суду Закарпатської області звернувся старший слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 з клопотанням у кримінальному провадженні №0000620 від 26 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , за попередньою змовою, з невстановленою органом досудового розслідування групою осіб, під час дії воєнного стану, який введено в Україні указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (з подальшим продовженням Указами Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року, №259/2022 від 18 квітня 2022 року, №341/2022 від 17 травня 2022 року, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, взяв участь у організації спроби незаконного перетину кордону України громадянами України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_3 , при наступних обставинах. Так, біля 20 години 25 липня 2024 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , отримавши вказівки в месенджері «Telegram» від невстановлених органом досудового розслідування осіб, приїхали на автомобілі марки «Dacia» державний номерний знак НОМЕР_1 за адресою с-ще Тересва, вулиця Народна, буд. 172, Закарпатська область, де очікували на зустріч особи, яка мала організувати їх спробу незаконного перетину кордону, з корисливих мотивів, під час очікування до них підійшла особа жіночої статі, якій вони через відчинене вікно вищезгаданого автомобіля передали пакет з грошовими коштами в сумі 10500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 432705 гривень, в подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали вказівки в месенджері «Telegram» від невстановленої органом досудового розслідування особи слідувати на автомобілі за мотоциклом який повинен проїхати повз них, в цей час повз них проїхав мотоцикл, який показав їм прямувати за ним, що автомобіль марки «Dacia» державний номерний знак НОМЕР_2 і зробив та привіз їх до локації в АДРЕСА_4 , де їх очікував ОСОБА_7 , з трьома велосипедами та який близько 20 години 30 хвилин, наказав їм перекласти свої особисті речі до легкового автомобіля невстановленої органом досудового розслідування марки, та надав їм два велосипеди та ОСОБА_7 проінструктував ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і сказав їм сідати на велосипеди та слідувати за ним до місця перетину Державного кордону України із країною Румунією через течію річки «Тиса», при цьому приїхавши поблизу 269 прикордонного знаку, що знаходиться на околиці с-ща Тересва, Тячівського району, ОСОБА_7 наказав їм залишити велосипеди та близько 20 години 45 хвилин цього ж дня, вказав напрямок руху до Державного кордону України та наказав їм туди прямувати, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і зробили, однак були затримані працівниками прикордонної служби, відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 », НОМЕР_3 прикордонного загону при спробі незаконного перетину Державного кордону України.

Враховуючи викладене, ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів.

Вина ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: допитами свідків, протоколами огляду місця події, огляду відеозапису, протоколами впізнання, слідчими експериментами, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно доповіді командира військової частини НОМЕР_4 бригадного генерала ОСОБА_11 про самовільне залишення військової частини військовослужбовцем призваним за мобілізацією, на особливий період, курсантом навчальної роти підготовки фахівців тилового забезпечення військової частини НОМЕР_5 встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 , будучи солдатом військової частини НОМЕР_5 , самовільно залишив військову частину, від органу досудового розслідування переховується.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, у органу досудового розслідування наявні достатні докази вчинення ОСОБА_7 , інкримінованого йому злочину, за вчинення яких йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 9 років. Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України. ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, санкція за вчинення якого згідно ч.3 ст.332 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років, таким чином, існують ризики того, що ОСОБА_7 , розуміючи усю тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його судом винним, може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, розуміючи, яке покарання йому загрожує, може незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показань на його користь, зможе ухилятися від органів досудового розслідування та суду. Вказані ризики наразі залишаються реальними і триваючими, продовжують об`єктивно існувати, тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним. Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки альтернативні запобіжні заходи не забезпечують належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу.

Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується. Даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження.

Враховуючи викладене просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_7 , строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 частково змінив раніше подане клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави строком на 40 днів.

Старший слідчий ОСОБА_6 в судовому засідання підтримав позицію прокурора.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечив щодо заявленого клопотання та просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження за ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 26 липня 2024 року, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000620 (а.с. 6).

ОСОБА_7 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332КК України, повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення від 12 вересня 2024 року, вручено 12 вересня 2024 року члену сім`ї ОСОБА_7 ОСОБА_12 , а також особисто вручено ОСОБА_13 03 лютого 2025 року (а.с.91-94).

Постановою прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 від 30 вересня 2024 року досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000620 від 26 липня 2024 року зупинено на підставі п.4 ч.1 ст.280, п.3 ч. 1 ст.615 КПК України, оскільки ОСОБА_7 був мобілізований до лав Збройних Сил України та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_6 (а.с.96-97).

03 лютого 2025 року постановою прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 досудове розслідування відновлено у зв`язку із встановленням місця знаходження підозрюваного ОСОБА_7 .

У відповідності до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 може бути застосований.

Згідно з ч. 1, 2, 4, ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язанні оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Суд також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до п. 28 рішення "Плешков проти України" (заява №37789/05) ЄСПЛ погоджується, що обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків є належною підставою для первинного взяття під варту.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.04.2011 року).

Водночас, практика Європейського Суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

А відтак, вимоги ст. 177, 178 КПК України, передбачають, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину повинна бутипідтверджена вагомими доказами, які являють собою досить переконливі факти, та в сукупності наданої ним розумної оцінки надають підстави вважати причетність особи до вчинення злочину достатньо вірогідною.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає встановленими наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що свідчать наступні докази: повідомлення про виявлення кримінального правопорушення (протиправного діяння, що містить ознаки злочину) від 26 липня 2024 року (а.с.7-8), протокол огляду місця події від 26 липня 2024 року (а.с.12-15), протокол допиту свідка ОСОБА_9 (а.с.16-14), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 липня 2024 року за участі свідка ОСОБА_9 (а.с.20-22), протокол допиту свідка ОСОБА_10 (а.с.23-28), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 липня 2024 року за участі свідка ОСОБА_10 (а.с.29-31), протоколи проведення слідчого експерименту від 28 липня 2024 року (а.с.32-39), протоколи огляду відео із камер спостереження від 29 липня 2024 року (а.с.47-48,51-52,55-56,59-64,67-74) та інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності, які слідчим суддею під час розгляду клопотання досліджені в судовому засіданні.

Наведені вище матеріали кримінального провадження з достатньою імовірністю підтверджують суду існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.3 ст. 332 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 є тяжким злочином, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 уродженець та житель АДРЕСА_1 , не одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, не працюючий, раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться.

Крім того, згідно доповіді командира військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_14 № 1010/8132/8131 від 25 вересня 2024 року, ОСОБА_7 самовільно залишив військову частину НОМЕР_5 .

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що свідчить про існування ризиків, передбачених п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, адже забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи зазначені вище ризики, наявність обґрунтованої підозри, застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даній стадії досудового слідства є найбільш прийнятним, а інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд визначає підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя, з урахуванням положень ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави».

Отже, при визначенні розміру застави суд враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , його вік, майновий та сімейний стан, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому п. 2) ч. 5ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, а тому вважає доцільним та співмірним визначити останньому заставу у розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у випадку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, необхідно покласти на нього обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування з свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях; здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Керуючись ст. 131-132, 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Взяти ОСОБА_7 під варту в залі суду.

Строк дії ухвали встановити до 13 березня 2025 року.

Визначити підозрюваному заставу в розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень 00 копійок, яка може бути внесена на наступний рахунок: отримувач коштів: ТУ ДСА України в Закарпатській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26213408; розрахунковий рахунок UA0018501; банк отримувача: ДКСУ м. Київ; код банку (МФО) : 820172, призначення платежу застава.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_7 , з-під варти.

З моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_7 , наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування з свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Вказані обов`язки у разі внесення застави покладаються на ОСОБА_7 на строк до 13 березня 2025 року.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити ОСОБА_7 та іншим учасникам, після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваному, який тримається під вартою, у цей же строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1