Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3700/24
Провадження № 1-і/723/7/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі :

головуючого суддi ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець клопотання прокурора Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця смт. Красноїльськ Сторожинецького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1,ч.2 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Сторожинецького районного суду, Чернівецької області перебувають обвинувальні акти №000334 від 22.07.2024 року за ч. 1 ст.289 КК України за № 0000387 від 26.08.2024 року за ч. 2 ст.289 КК України які об`єднані ухвалою Сторожинецького районного суду від 09 жовтня 2024 року в одне кримінальне провадження за № 723/3700/24 .

Під час судового засідання , від прокурора отримано клопотання про продовження дії попередньо обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 з огляду на обґрунтованість обвинувачення, незмінність ризиків та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно клопотання встановлено, що обвинувачений, ОСОБА_7 , 22 липня 2024 року, біля 02 год 00 хв, перебуваючи по вул. Некрасова в м. Сторожинець Чернівецького району Чернівецької області, підійшов до припаркованого автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101», із державним номерним знаком НОМЕР_1 , фактичним користувачем якого являлася ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 , та у нього раптово виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним автомобілем.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння автомобілем марки « ВАЗ » моделі « 2101 » із державними номерними знаками НОМЕР_1 , ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій і те, що вказаний транспортний засіб є чужим майном, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, всупереч волі його власника та користувача, таємно, шляхом розбиття скла водійських дверцят, проник до салону вказаного автомобіля та сів за кермо, після чого скориставшись ключем, який був залишений ОСОБА_6 в замку запалювання, привів у дію двигун автомобіля, чим протиправно вилучив транспортний засіб, отримав контроль над ним, можливість керувати і розпоряджатися ним і почав рух у напрямку с. Череш Чернівецького району Чернівецької області, зникнувши з місця події.

В подальшому 22.07.2024 близько 15 год. 45 хв. працівниками поліції автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101» із державним номерним знаком. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_7 , був виявлений в адміністративних межах с. Череш Чернівецького району Чернівецької області.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом.

Окрім того, ОСОБА_7 , переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, біля 04 год 30 хв 25 серпня 2024 року , у пішому порядку прибув на стоянку Сторожинецької міської ради, що розташована за адресою: вул. Чернівецька, 6 А в м. Сторожинець Чернівецького району Чернівецької області, на якій знаходився автомобіль марки «ВАЗ» моделі «11183», з державними номерними знаками НОМЕР_2 (номер шасі НОМЕР_3 ), власником якого є Сторожинецька міська рада (яка є правонаступницею Сторожинецької районної ради).

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння автомобілем марки «ВАЗ» моделі «11183», з державними номерними знаками НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, а також те, що вказаний транспортний засіб є чужим майном, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, не маючи дозволу власника, будучи 23.07.2024 повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 289 КК України, умисно, таємно, повторно, через незамкнені двері, проник до салону вказаного автомобіля та скориставшись ключами, які були залишені в замку запалювання, привів у дію двигун та розпочав рух, чим отримав контроль над ним, а також можливість керувати і розпоряджатися даним транспортним засобом.

Після заволодіння вказаним автомобілем марки «ВАЗ» моделі «11183», із державними номерними знаками НОМЕР_2 , ОСОБА_7 покинув місце скоєння злочину та розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом , вчинене повторно.

В судовому засіданні прокурор клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав, посилаючись на викладені в клопотанні обставини і докази.

Прокурор вказав , що продовжують існувати ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не перестали існувати та не зменшились.

В обґрунтування необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , покладається запобігання спробам :

- переховуватися від суду, враховуючи те, що ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої, існують обґрунтовані підстави вважати, що він може умисно переховуватись від суду з метою уникнення покарання, оскільки на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України в якому він обвинувачується вже перебував під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосованого у кримінальному провадженні № 0000334 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.07.2024 року, за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а отже може вчинити дії спрямовані на переховування від суду з метою уникнення покарання за скоєні злочини(п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а саме: враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні 2 кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, передбаченим ч. 2 ст. 289 КК України, сторона обвинувачення вважає, що у разі перебування на волі згідно покладених на ОСОБА_7 обов`язків будь-якого іншого більш м`якшого запобіжного заходу, він матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з метою схилення до зміни або відмови від наданих ним показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки даних осіб він добре знає, і йому відоме їх місце проживання;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі проти власності. Слід врахувати, що ОСОБА_7 маючи статус підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000334 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2024 року, за його підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, вчинив інкримінований злочин усвідомлюючи те, що відносно ОСОБА_7 24.07.2024 року застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, визначених ухвалою, що знову ж таки вказує на схильність до вчинення кримінальних правопорушень (п. 5 ч.1 ст.177 КПК України).

Вищенаведені факти, також вказують на схильність ОСОБА_7 , до вчинення кримінальних правопорушень та застосування будь-якого іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не зможе запобігти ризику вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні просив у данному клопотанні відмовити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання, вказуючи на недоведеність прокурором зазначених ризиків, але якщо суд встановить хоча один із ризиків наведений прокурором . Просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт .

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання суд дійшов до наступних висновків.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування запобіжного заходу і може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28.08.2024 відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 25.10.2024 року. Останній раз продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ухвалою Сторожинецького районного суду 17 грудня 2024 року .

Таким чином, в суді правомірно виникло питання щодо обраної міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , так як строк дії такого заходу закінчується 14.02.2025 року, а розгляд кримінального провадження неможливо завершити внаслідок поважних , об`єктивних причин які не залежать від суду.

Згідно ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, і обставин, які перешкоджають завершенню розгляду кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання обвинуваченого під вартою.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд враховує, що продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, суд встановив, що в розглядуваному клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив і посилався на наявність трьох ризиків передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , крім цього існує ризик, що в разі обрання ОСОБА_7 будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу, він матиме реальну можливість вчинити нові кримінальні правопорушення.

Суд вважає обгрунтованим твердження прокурора щодо можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду, виходячи з того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено без альтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої, існують обґрунтовані підстави вважати, що він може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання, оскільки на момент вчинення кримінального правопорушення в якому він обвинувачується вже перебував під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосованого у кримінальному провадженні № 0000334 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.07.2024 року, за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, а отже може вчинити дії спрямовані на переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за скоєні злочини.

Суд знаходить доказаним ризик, щодо можливості у обвинуваченого ОСОБА_7 здійснювати незаконний вплив на свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , так як він знає вказаних осіб, йому відоме місце проживання їх, а тому може незаконно на них впливати з метою зміни показань чи давання показань, які б призвели до уникнення його кримінальної відповідальності.

Підтвердженим на думку суду існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 , маючи статус підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000334 від 23.07.2024 року за його підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.289 КК України, вчинив інкримінований злочин, усвідомлюючи те, що відносно нього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, визначених ухвалою, що вказує на схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Зазначаючи про підтвердження в суді ризиків та навівши в суді підстави щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, прокурор довів, що застосування інших, м`якших запобіжних заходів до обвинуваченого є неможливим оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти підтвердженим ризикам.

При цьому суд враховує, що такий найбільш суворий запобіжний захід застосовується, згідно положень п.4 ч. 2 ст.183 КПК України, до раніше не судимої особи яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої.

Виходячи з наявності трьох підтверджених ризиків, суд вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин передбачених пунктами 1, 2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про обґрунтованість клопотання. Існування всіх вказаних обставин в сукупності, свідчить про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 продовження запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.

Разом з тим суд враховує, що згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті, яка не заперечує визначення розміру застави для злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 .

Зважаючи на норми зазначені в ч.3 ст.183 КПК України, суд на виконання свого обов`язку щодо визначення розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді продовження тримання під вартою, визначає його у відповідності до положень ст.182 ч.5 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочину, майновий стан обвинуваченого , його особу, молодий вік та ризики передбачені статтею 177 КПК України.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч.3 ст.183 та ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 певні обов`язки.

Виходячи із необхідності визначення розміру застави який, згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України, повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим , покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, суд, враховуючи наявні ризики та роль обвинуваченого у вчиненні цих злочинів вважає, що таким розміром має бути 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 182, 199 , 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі « Чернівецький слідчий ізолятор » до 11 квітня 2025 року включно .

Ухвала щодо продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Розмір застави визначити у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят- ) гривень, які можуть бути внесені як обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Чернівецькій області, код отримувача , банк одержувача Держказначейська служба України м.Київ, код банку отримувача 37567646, рахунок UA0008745, одержувач коштів: ТУ ДСА України в Чернівецькій області, зазначивши у призначенні платежу платіжного документу інформацію про ухвалу суду та ПІБ обвинуваченого).

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язок, протягом двох місяців, прибувати до прокурора або суду із встановленою останніми періодичністю, не відлучатися із місця свого проживання, без дозволу прокурора чи суду та повідомляти їх про зміну свого місця проживання та/або роботи, утримуватись від спілкування з будь-якою особою визначеною прокурором.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суддю Сторожинецького районного суду Чернівецької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню і діє по 11. 04. 2025 року включно та може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

СУДДЯ: