КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/6561/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 303 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з внесеними доповненнями до неї, на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року, -

за участю:

захисника - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.09.2024 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 на повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 17.05.2024 року в частині вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 362, ч. 3 ст. 362 КК України, у кримінальному провадженні № 0000550 від 28.10.2022 року.

Не погоджуючись із таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, з внесеними доповненнями до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.09.2024 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення останньому про підозру від 17.05.2024 року у кримінальному провадженні № 0000550 від 28.10.2022 року.

Мотивуючи апеляційні вимоги зазначає, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.09.2024 року є незаконною та підлягає скасуванню.

В доповненнях до апеляційної скарги вказує, що повідомлення про підозру в частині повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 362 КК України, підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що останній вдруге притягується до юридичної відповідальності за вчинення одних і тих самих правопорушень.

Апелянт звертає увагу суду, що ОСОБА_10 , окрім іншого, підозрюється у несанкціонованому копіюванні інформації, яка обробляється в автоматизованих системах, що призвело до її витоку, вчинені повторно особою, яка має право доступу до такої інформації. Вказані дії ОСОБА_11 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. ч. 2, 3 ст. 362 КК України. Однак, до повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення тих самих дій, і на даний час.

Вказує, що повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 362 КК України, яке складене та вручене 17.05.2024, відбулось у той час коли він вже притягувався до адміністративної відповідальності у справі № 760/30150/23, що перебувала на розгляді в Солом`янському районному суді м. Києва. В подальшому, а саме 11.06.2024, судом у вказаній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_11 постановлено рішення про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Наголошує захисник, що слідчий та прокурор у кримінальному провадженні були обізнані щодо факту притягнення ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності, так як саме слідчий надав необхідні для цього копії матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000550 від 28.10.2022, а також надав дозвіл на їх розголошення з метою використання їх як доказів винуватості ОСОБА_11 у вчиненні адміністративного правопорушення. Однак, незважаючи на це, 17.05.2024, тобто після притягнення ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності за адміністративним протоколом № 39-01/42 від 15.12.2023, слідчим у кримінальному провадженні № 0000550 від 28.10.2022, за погодженням із прокурором, повідомлено про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 362 КК України, а саме за вчинення тих самих дій, за які останнього вже було притягнуто до адміністративної відповідальності, що описано вище.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу, з внесеними доповненнями до неї, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, у провадженні Територіального управління ДБР у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000550 від 28.10.2022 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 362, ч. 1 ст. 364 КК України.

В рамках даного провадження 17.05.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 362, ч. 3 ст. 362 КК України.

01.08.2024 року ОСОБА_7 подав скаргу до Шевченківського районного суду міста Києва на повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 17.05.2024 року в частині вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 362, ч. 3 ст. 362 КК України, у кримінальному провадженні № 0000550 від 28.10.2022 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.09.2024 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 .

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування, крім іншого, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.

Згідно п. 13 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

КПК України не містить визначення терміну "обгрунтована підозра" і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яке йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на стадії досудового розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_7 від 17.05.2024 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 364 КК України, викладено зміст підозри та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється останній із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Здійснюючи судовий контроль під час оскарження повідомлення про підозру, колегія суддів не наділена повноваженням здійснювати перевірку обґрунтованості підозри і встановлювати в діях підозрюваного склад того чи іншого злочину.

Положення ч. 3 ст. 17, ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 94, п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України дають підстави для висновку, що при оскарженні повідомлення про підозру слідчий суддя уповноважений перевіряти достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таку перевірку слідчий суддя здійснює виключно з метою судового контролю за дотриманням саме прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що стандарт достатніх підстав (доказів) є нижчим ніж стандарт обґрунтованої підозри, для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, доказів, які пов`язують підозрюваного з кримінальними правопорушеннями, достатньо аби виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

При цьому на даному етапі провадження колегія суддів не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі "Murray v. the United Kingdom" № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Що стосується доводів автора апеляційної скарги, що повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 362 КК України, яке складене та вручене 17.05.2024, відбулось у той час коли він вже притягувався до адміністративної відповідальності у справі № 760/30150/23, що перебувала на розгляді в Солом`янському районному суді м. Києва, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_12 від 11.06.2024 року не охоплює всього змісту пред`явленої ОСОБА_7 17.05.2024 року підозри у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 362, ч. 3 ст. 362 КК України.

Зі змісту згаданої постанови вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення №39-01/42 від 15.12.2023 року, складений стосовно ОСОБА_7 за незаконне розголошення або використання в інший спосіб особою у своїх інтересах інформації, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових або інших визначених законом повноважень, тобто за ч. 1 ст. 172-8 КУпАП. У свою чергу, зміст інкримінованих положень Особливої частини КК України - ч. 2 ст. 362, ч. 3 ст. 362 КК України, а саме несанкціоновані перехоплення або копіювання інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, якщо це призвело до її витоку, вчинені особою, яка має право доступу до такої інформації.

Таким чином, сама диспозиція ст. 172-8 КУпАП, а відповідно і зміст постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11.06.2024 року, не охоплює обсяг пред`явленої ОСОБА_7 17.05.2024 року підозри.

При цьому, твердження сторони захисту про те, що надані під час провадження у справі про адміністративне правопорушення матеріали кримінального провадження №0000550 від 28.10.2022 як докази були оцінені суддею при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення не є переконливими, оскільки, як зазначено стороною обвинувачення у судовому засіданні та не поставлено під сумнів і стороною захисту, для дослідження надавалася лише частина матеріалів, що стосувалася безпосередньо висвітлених у протоколі звинувачень ОСОБА_7 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-8 КУпАП.

Усі інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваної судової ухвали.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 на повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 17.05.2024 року в частині вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 362, ч. 3 ст. 362 КК України, у кримінальному провадженні № 0000550 від 28.10.2022 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з внесеними доповненнями до неї, - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

______________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4