У Х В А Л А

про застосування покарання за наявності кількох вироків

11 лютого 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника органу з питань пробації ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, подання начальника Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_6 , про застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

до суду надійшло подання начальника Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_6 , про застосування покарання наявності кількох вироків стосовно ОСОБА_4 .

У поданні стверджувалося, що до районного відділу надійшло два вироки стосовно ОСОБА_4 , які набрали законної сили.

Згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року, ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2024 року, ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України, до позбавлення волі на строк 2 (два) роки, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Начальником районного відділу з`ясовано, що у останньому з цих вироків не вирішено питання, що робити з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року приєднати невідбуту частину покарання призначеного ним, чи виконувати його самостійно.

У судовому засіданні, представник органу з питань пробації ОСОБА_3 підтримав подане подання.

Засуджений ОСОБА_4 просив об`єднати призначені йому покарання.

Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення подання не заперечував.

Суд заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінальної справи, дійшов таких висновків.

Судом установлено, що згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року, ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, які вчинені 20 липня 2024 року та 13 вересня 2024 року.

За їх вчинення ОСОБА_4 призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Водночас, він звільнений від його відбування, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року набрав законної сили 07 листопада 2024 року.

Своєю чергою, згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2024 року, ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, який вчинений 30 серпня 2024 року.

За його вчинення ОСОБА_4 призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Водночас, він звільнений від його відбування, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2024 року набрав законної сили 13 січня 2025 року.

Отож, під час постановлення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2024 року не враховане покарання, яке призначене вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Отже, оскільки злочин за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2024 року вчинений до постановлення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року, остаточне покарання ОСОБА_4 за цими вироками має бути визначене за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Згідно з практикою Верховного Суду, кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК (постанова об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року, у справі ЄУН 199/1496/17).

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Отож, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , кількість вчинених ним злочинів, що входять до сукупності, обставини, що пом`якшували і обтяжували його покарання, відсутність тяжких наслідків, умисну форму вини та корисливі мотиви вчинених злочинів, зважаючи, що вчинені ним злочини утворюють реальну сукупність, суд дійшов висновку, що остаточне покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2024 року та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року, має бути визначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 537 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Отож, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 70 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

подання начальника Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_6 , - задовольнити.

Вирішити питання про застосування покарання стосовно ОСОБА_4 за наявності кількох вироків - вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2024 року та вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року, таким чином:

- на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2024 року позбавлення волі на строк 2 (два) роки, більш суворим, призначеним вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2024 року позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- на підставі ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки;

- установити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік

- на підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 виконувати такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- іспитовий строк обчислювати з 11 грудня 2024 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7