В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001028 від 03.05.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

Статтею 17 Конституції України, передбачено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ст. 65 Конституції України - захист Вітчизни, незалежності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року виконання військового обов`язку передбачає призов на військову службу. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно - рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу».

Відповідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022 та Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 17.05.2022 № 343/2022 на території України оголошено загальну мобілізацію.

Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

ОСОБА_6 перебуває на військовому обліку з 18.09.2007 року як непридатний до військової служби у мирний час та обмежено придатний у військовий час в ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 1112 від 30.04.2024 року, виданої головою військово-лікарської комісії ОСОБА_8 та секретарем військово-лікарської комісії ОСОБА_9 , останнього визнано придатним до військової служби та відповідно до наказу т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №326 від 30.04.2024 року направлено у складі команди для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 навчальний центр).

02.05.2024, точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , будучи військовозобов`язаним і придатним до військової служби, не маючи права на відстрочку, а також будучи заздалегідь попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 336 КК України, за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, перебуваючи в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , з метою ухилення від призову у зв`язку з оголошенням загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації, без поважних на це причин, безпідставно пославшись на небажання проходити військову службу, умисно, в категоричній формі і відкрито відмовився від отримання мобілізаційного розпорядження та проходження служби, тим самим ухилився від призову за мобілізацією на особливий період.

Отже, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, а саме: ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 Кримінального кодексу України, не визнав. Пояснив, що вже проходить службу в «ІТ армії», зловживає психостимуляторами. 30.04.2024 був затриманий працівниками РТЦК та СП. В той же день 30.04.2024 пройшов огляд військово лікарською комісією та був направлений для проходження військової служби до Яворівського полігону Львівської області, однак не був допущений до такої служби уповноваженими особами військової частини. 31.04.2024 був направлений для проходження військової служби в АДРЕСА_3 , де аналогічно не був допущений до проходження військової служби уповноваженими особами військової частини. В ніч з 31.04.2024 на 01.05.2024 був доставлений до військової частини Національної гвардії України, де ситуація повторилася. Тоді він був повернутий до пункту збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 , де провів ніч. Представник ТЦК пояснив йому, що він може написати заяву про відмову від проходження військової служби, що ОСОБА_6 і зробив 02.05.2024.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просив прийняти до уваги, що його підзахисний виявляє ознаки залежності від психостимуляторів зі шкідливими наслідками.

Прокурор ОСОБА_5 судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, кваліфікацію органом досудового розслідування здійснено правильно, яку доведено в судовому засіданні наданими суду доказами, а тому просив суд визнати ОСОБА_6 винуватим та призначити покарання за ст. 366 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

При цьому прокурор просив урахувати, що зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми саме для доведення винуватості ОСОБА_6 відповідно до обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням, бо висунуте первинне обвинувачення під час дослідження в судовому засіданні доказів не знайшло свого підтвердження.

Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

Докази та матеріали досудового розслідування, надані стороною обвинувачення та стороною захисту.

Стороною обвинувачення суду надані наступні докази:

1.Витяг з ЄРДР, відповідно до якого 03.05.2024 року о 11:06 год. зареєстровано кримінальне провадження №0001028 за попередньою правовою кваліфікацією ст. 336 КПК України, підставою внесення відомостей до ЄРДР стало те, що: «02.04.2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , після отримання мобілізаційного розпорядження, відбув до військової частини, де відмовився від її проходження».

2.Повідомлення ТВО начальника ужгородського РТЦК та СП підполковника ОСОБА_10 №9867 від 02.05.2024 року про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

3.Копію військового квитка серії НОМЕР_3 від 30.04.2024 року, виданого на ім`я ОСОБА_6 .

4.Довідку військово-лікарської комісії №1122 від 30.04.2024 року, видану на ім`я ОСОБА_6 , 1984 р.н., відповідно до якої було проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 30.04.2024 року, діагноз: далекозорість в 2,0 Д на обидва ока. На підставі статті графи ІІ Розклад хвороб, графи 1-10 ТДВ , приданий до військової служби.

5.Картка обстеження та медичного огляду позаштатної ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , видана на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військове звання: солдат запасу, діагноз: далекозорість в 2,0 Д на обидва ока. На підставі статті графи ІІ Розклад хвороб, графи 1-10 ТДВ , приданий до військової служби. З рішенням ВЛК ОСОБА_6 ознайомлений.

6.Заява ОСОБА_6 від 02.05.2024 року, відповідно до якої останній відмовився від проходження військової служби у зв`язку з тим, що він «полюбляє фармацевтичні пригоди і йому потрібна допомога психотерапевта».

7.Витяг із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №326 від 30.04.2024 року про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації.

8.Поіменний список військовозобов`язаних (резервістів), які призвані та відправлені ІНФОРМАЦІЯ_4 , у складі команди НОМЕР_1 від 30.04.2024 року.

9.Супровідний лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_11 №14299 від 10.06.2024 року.

10.Акт про відмову та отримання мобілізаційного розпорядження від 30.04.2024 року, складений комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 про наступне: 30.04.2024 року громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , де йому було надано для отримання та підпису мобілізаційне розпорядження про його включення до команди НОМЕР_1 . 30.04.2024 року ОСОБА_12 ознайомився із мобілізаційним розпорядженням, але відмовився від його отримання та підпису.

11.Мобілізаційне розпорядження, контрольний талон мобілізаційного розпорядження № 1, видані на ім`я ОСОБА_6 , 1984 р.н.

12.Попередження про відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом із числа резервістів в особливий період за ст.336 КК України, з яким було ознайомлено ОСОБА_6 30.04.2024.

13.Протокол переогляду відеозапису від 08.06.2024 року, із «DVD» диском до нього, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_6 від підписання мобілізаційного розпорядження та його включення до команди НОМЕР_1 .

14.Повідомлення директора департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради №1513/25.04.02-10 від 22.05.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перебуває на обліку у департаменті як одержувач соціальної допомоги, не отримує будь які пільги та допомоги, компенсації та інші види соціальних виплат, встановлених законодавством.

15.Повідомлення заступника начальника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівський, Івано Франківській та Закарпатській областях ОСОБА_13 №31/28 від 11.06.2024 року, в якому вказано, що згідно даних Єдиного державного реєстру ТЗ, станом на 22.05.2024 року за громадянином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованими транспортні засоби не значаться.

16.Повідомлення голови комісії з припинення (реорганізації) заступника директора з лікувальної роботи ОСОБА_14 №898 від 24.05.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по медичну допомогу в КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» не звертався.

17.Повідомлення о/у ВКП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області майора поліції №11297106/25-2024 від 05.06.2024 року, відповідно до якого відомості про перетин державного кордону ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в інформаційній системі «Аркан» відсутні.

18.Інформація Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки НП України №34-20052024/21011 від 20.05.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до кримінальної відповідальності не притягувався.

19.Копія військового квитка серії НОМЕР_4 від 18.09.2007 року на ім`я ОСОБА_6 , який призовною комісією Ужгородського району Закарпатської області зарахований в запас ПР. «27» від 07.03.2001 року непридатним до військової служби у мирний час, обмежено здатним у військовий час.

20.Копія паспорту громадянина України серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ..

21.Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 19.06.2024 року.

22.Протокол огляду документів від 19.06.2024 року, відповідно до якого предметом огляду були мобілізаційне розпорядження ОСОБА_6 , контрольний талон мобілізаційного розпорядження № 1, заяви ОСОБА_6 , довідки № 1122 від 30.04.2024 року військово-лікарської комісії ОСОБА_6 , талон попередження про кримінальну відповідальність за ст. 336 КК України, копії військового квитка ОСОБА_6 , копії картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_6 , копії акта про відмову від підпису та отримання мобілізаційного розпорядження, витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

23.Постанову слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_15 від 19.06.2024 року, якою визнано речовими доказами: оригінал заяви ОСОБА_6 ; мобілізаційне розпорядження разом із контрольним талоном ОСОБА_6 ; довідку ВЛК №1122 ОСОБА_6 ; копію картки медичного огляду; військовий квиток ОСОБА_6 ; акт про відмову від підпису та отримання мобілізаційного розпорядження.

24.Оригінал заяви ОСОБА_6 ; мобілізаційне розпорядження разом із контрольним талоном ОСОБА_6 ; довідку ВЛК №1122 ОСОБА_6 ; копію картки медичного огляду; військовий квиток ОСОБА_6 ; акт про відмову від підпису та отримання мобілізаційного розпорядження.

25.Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що являється військовослужбовцем, має вищу юридичну освіту, а тому допомагає працівниками РТЦК та СП в оформленні документів. Подію відмови ОСОБА_6 від отримання мобілізаційного розпорядження та від проходження військової служби не пам`ятає.

Матеріали та докази стороною захисту не подавалися.

Оцінка наданих сторонами доказів, їх позицій та показів обвинувачених, а також висновки суду щодо доведеності винуватості обвинувачених у пред`явленому обвинуваченні.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч.3 ст.17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов висновку про те, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, суд також урахував, що сторона захисту не посилалась на недопустимість доказів, які надані стороною обвинувачення, а отже в силу положень ст. 26 КПК України суд також не вбачає підстав визнавати докази недопустимими, оскільки вони зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Крім того, суд також уважає, що надані державним обвинуваченням докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Інші документи, які надані стороною обвинувачення, не є доказами, а лише процесуальними рішеннями, відомостями, що характеризують особистість обвинуваченого чи інші рішення, які вирішують певні процедурі питання досудового розслідування, встановлюють чи визначають певні процесуальні статуси, або їх затверджують. Тому суд їх не оцінював відповідно до положень ст. 94 КПК України.

При цьому суд також урахував, що сторона захисту не посилалась на порушення порядку проведення досудового розслідування, як і прийняття певних процесуальних рішень, а отже, у силу положень статей 22, 26 КПК України, суд також не вбачає підстав надавати оцінку цим документам.

Проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом також встановлено, що надані державним обвинуваченням докази є достовірними та достатніми, оскільки не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

При доведеності винуватості ОСОБА_6 поза розумним сумнівом, суд відповідно до ст. 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ураховує правову позицію Верховного суду, викладену у справі № 712/13361/15 (провадження № 51-1604км18, ЄДРСРУ № 74777387). у постанові від 12 червня 2018 року. Крім того, суд враховує правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к (провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445). Зокрема при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК.

Отже, надані стороною обвинувачення докази, які зібрані під час досудового розслідування, доводять беззаперечно (поза розумним сумнівом), що 02.05.2024 ОСОБА_6 , будучи військовозобов`язаним і придатним до військової служби, не маючи права на відстрочку, з метою ухилення від призову у зв`язку з оголошенням загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації, без поважних на це причин, безпідставно пославшись на небажання проходити військову службу, умисно, в категоричній формі і відкрито відмовився від отримання мобілізаційного розпорядження та проходження служби, тим самим ухилився від призову за мобілізацією на особливий період.

Ураховуючи наведене, на думку суду, було доведено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, а саме: ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке скоєно умисно і відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, а також дані про особу обвинуваченого, який являється особою середнього віку, має зареєстроване місце проживання, не працює, хоча і отримав середню освіту, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, по медичну допомогу в КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» не звертався.

Під час розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 винуватість у вчиненому не визнав, що свідчить про неналежну критичну оцінку своєї протиправної поведінки, в тому числі після скоєння злочину, а також після початку досудового розслідування у кримінальному провадженні жодного разу добровільно не з`явився до РТЦК та СП, хоча мав таку можливість, спроб виправити ситуацію, залучитися до лав ЗСУ не вчиняв, у судових засіданнях висловив категоричну позицію щодо небажання на даний час проходити військову службу в Збройних силах України, що в сукупності вказує на його свідомі та умисні дії з метою уникнення мобілізації під час особливого періоду. Крім цього, виходячи з пояснень обвинуваченого щодо причин вчинення такого ухилення, його позиція не має поважних причин для отримання відстрочки від мобілізації. Обвинувачений розуміє свій обов`язок захищати Батьківщину, але відмовляється проходити військову службу по мобілізації на особливий період, не маючи право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки за його доводами, він проходить службу в «ІТ Армії» та зловживає психостимуляторами. Суд вважає, що обвинувачений не проявив будь-яких ознак наявності у нього осуду своєї поведінки чи якогось бажання виправити ситуацію, що склалася.

При призначенні покарання суд також враховує конкретні обставини справи, зокрема, щодо неприпустимості ухилення від захисту Батьківщини в період воєнного стану під час збройної агресії російської федерації, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку. Обвинувачений ОСОБА_6 має військове звання «солдат», чітко розуміє та усвідомлює свій обов`язок щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України, розуміє відповідні наслідки невиконання такого обов`язку. Незважаючи на це, обвинувачений умисно вчинив дії, спрямовані на ухилення від виконання покладеного на нього обов`язку і ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Щодо неможливості призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд враховує наступне.

Приписами ст. 75 КК України регламентовано звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За змістом ст. 75 КК України, рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє зробити висновок, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання.

Водночас, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, зокрема у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного, але й інші обставини справи.

Незважаючи на те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке належить до нетяжкого злочину, суд враховує, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, а в умовах збройної агресії з боку іншої держави, захист Вітчизни набуває особливого значення, тому покарання за ухилення від військової служби в умовах воєнного стану повинно досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами. В іншому випадку звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням сформує негативну думку інших військовослужбовців щодо своєї діяльності, матиме вплив на їх бойовий дух та мотивацію, та також жодним чином не сприятиме дотриманню мети та принципів призначення покарання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що з метою запобігання вчинення злочину як обвинуваченим, йому слід призначити покарання в межах санкції, передбаченої ст. 336 КК України в мінімальному розмірі, але з реальним відбуттям покарання, без застосування положень ст. 75 КК України, оскільки дана категорія кримінальних правопорушень викликає значний суспільний резонанс, а тому застосування інституту звільнення від відбування покарання не сприятиме його меті виправленню та запобіганню вчинених нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченням, так і іншими особами.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов по справі не заявлений. Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.17, ч. 2 ст.373, ст.374, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальног о правопорушення, передбаченого ст.336 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з дня фактичного виконання - з моменту затримання.

Речові докази по справі: оригінал заяви ОСОБА_6 ; мобілізаційне розпорядження разом із контрольним талоном ОСОБА_6 ; довідку ВЛК №1122 ОСОБА_6 ; копію картки медичного огляду; військовий квиток ОСОБА_6 ; акт про відмову від підпису та отримання мобілізаційного розпорядження - залишити зберігатися при матеріалах судової справи.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_17