Справа № 694/735/25 1-кс/694/250/25
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою

14.03.2025 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського районного відділу поліції ГУ НП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,в кримінальному провадженні №0000343 від 13.03.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Овідіопольського району Одеської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні жодних осіб не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ст.194 КК України,

з участю підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

14.03.2025 старший слідчий слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 12.03.2025 близько 23:30 години в с. Ярошівка Звенигородського району Черкаської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в домоволодінні за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , у якому мешкає разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її дітьми, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з останньою, під час сімейного конфлікту, вчиняючи правопорушення, пов`язане з домашнім насильством, тобто діяння економічного насильства, що вчиняються в сім`ї в межах місця проживання між родичами відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне пошкодження і знищення чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи можливість настання небезпечних наслідків, діючи умисно і цілеспрямовано, з метою знищення майна загальнонебезпечним способом, тримаючи в руках каністру з бензином, яку заздалегідь приготував і приніс для вчинення злочину, облив бензином підлогу у веранді будинку, при цьому в усній формі виражав погрози, що підпалить будинок, однак присутні ОСОБА_7 і її вітчим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавили можливості ОСОБА_5 реалізувати свій злочинний намір та за допомогою фізичної сили виштовхали його з веранди будинку, після чого він, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на підпал будинку, підійшов з каністрою з бензином до газового стояку (підвід газопроводу з під землі до будинку), який розташований безпосередньо біля будинку, облив бензином газовий стояк та за допомогою запальнички підпалив його, внаслідок чого він став горіти, тобто ОСОБА_5 , спричинивши пожежу з метою знищення житлового будинку шляхом підпалу, діяв загальнонебезпечним способом та таким чином виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, після чого з місця вчинення злочину зник, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки пожежа вчасно була ліквідована присутніми.

Таким чином,як зазначає старший слідчий у клопотанні, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України закінчений замах на умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

13.03.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України.

В матеріалах кримінального провадження міститься достатньо фактичних даних для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

У клопотанні старший слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, у закінченому замаху на умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років. Знаючи про тяжкість покарання, що може йому загрожувати у разі доведення винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності, може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду.

Є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, потерпілого, які є ключовими у провадженні, шляхом здійснення на них психологічного тиску або погроз застосування фізичної розправи з метою зміни показів на його користь тощо.

Так, орган досудового розслідування вважає, що оскільки ОСОБА_5 , неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а тому обізнаний у способах та методах ведення судового слідства, останній може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що в свою чергу підтверджує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КК України.

Перебуваючи на волі, підозрюваний, цілком імовірно вчинить інше кримінальне правопорушення, тобто може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення, оскільки він офіційно не працює, постійного джерела доходу не має, є раніше неодноразово судимою особою за вчинення кримінальних правопорушень, до числа яких входять діяння, які відповідно до ст. 12 КК України кваліфікуються як особливо тяжкі злочини. Окрім того, після засудження, належних для себе висновків не зробив та від вчинення нових кримінальних правопорушень не відмовився.

Також слід врахувати наступні обставини, дослідження яких при обранні запобіжного заходу, передбачено ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, викладених у клопотанні, тяжкість покарання, вік підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, наявність судимостей у підозрюваного, тощо.

У підсумку старший слідчий просить врахувати тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, репутацію та характеристику підозрюваного, неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки останні не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити, зауважили на тому, що підозрюваний є раніше неодноразово судимою особою за вчинення кримінальних правопорушень, негативно характеризується за місцем проживання, вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, в присутності неповнолітніх дітей та загально небезпечним способом, з місця події зник.

Підозрюваний та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання та запропонованого запобіжного західу у вигляді тримання під вартою. Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив застосувати цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши учасниківсудового розгляду, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України закінчений замах на умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення є обґрунтованою, в матеріалах справи є здобуті у визначеному законом порядку достатні дані, які свідчать про наявність ознак злочину, а саме: даними повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення від 13.03.2025; даними протоколів огляду місця події від 13.03.2025; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 13.03.2025, даними протоколу допиту ОСОБА_10 від 13.03.2025; даними протоколу допиту ОСОБА_11 від 13.03.2025; даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 від 13.03.2025; іншими матеріалами кримінального провадження.

Окрім іншого, сам підозрюваний зазначив в судовому засіданні, що визнає обставини скоєння кримінального правопорушення особливо небезпечним способом, шляхом підпалу, через що постраждала його співмешканка, свої дії пояснив перебуванням у стані алкогольного сп`яніння та виниклими ревнощами відносно ОСОБА_7 . На питання суду зазначив, що зареєстрований в Одеській області, останнім часом проживав у співмешканки, постійного місця проживання не має, підпрацьовує неофіційно, постійних заробітків не має.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997р. у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Виходячи із зазначеного, слідчий суддя також вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п. п.1 ,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, раніше підозрюваний відбував покарання у вигляді реального позбавлення волі за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, правова кваліфікація якого передбачена ч. 3 ст.187 КК України, а також притягувався до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення проти громадського порядку та моральності за ст. 297 КК України та які відповідно до ст. 12 КК України кваліфікуються ч. 3 ст. 187 КК України як особливо тяжкий злочин, при цьому останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, правова кваліфікація якого передбачена ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, окрім цього, слід додатково зазначити, що ОСОБА_5 підозрюється у умисному злочині, особою яка раніше відбувала покарання у вигляді позбавлення волі, а тому є підстави вважати, що під острахом кримінальної відповідальності усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, з метою уникнення покарання ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Тобто ризик впливу на свідків, потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Ризик впливу на свідків також обумовлюється можливим використанням ОСОБА_5 обізнаності про осіб, які є свідками у даному кримінальному провадженні, з метою підбурювання їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання показань, які суперечитимуть зібраним у справі.

Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершене, а свідки сторони обвинувачення відповідно не допитувались судом безпосередньо, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу підозрюваного, такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від дачі показань у суді.

Слідча суддя враховує й те, що підозрюваний знає свідків особисто, а більше з тим, для здійснення тиску і з метою уникнення покарання ОСОБА_5 потенційно може вчиняти дії, покликані на примушення свідків до зміни показань або до відмови від їх надання.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а тому обізнаний у способах та методах ведення судового слідства, то може вчиняти дії щодо перешкоджання кримінальному провадженню.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя виходить із того, що підозрюваний не працює, постійного джерела доходу не має, є раніше неодноразово судимою особою за вчинення кримінальних правопорушень, до числа яких входять діяння, які відповідно до ст. 12 КК України кваліфікуються як особливо тяжкі злочини. Після засудження, належних для себе висновків не зробив та від вчинення нових кримінальних правопорушень не відмовився, а тому залишаючись без обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, після вчинення умисного кримінального правопорушення з високою ймовірністю, може продовжувати свою злочинну діяльність.

Підстав вважати, що підозрюваний не повторить таких дій у слідчого судді немає, переконливих та достатніх доводів, які б вказували на інше, стороною захисту не надано та не доведено.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_5 може надалі продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки демонструє суспільно небезпечну поведінку. Відтак, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України доведено слідчому судді.

Наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та наявність обґрунтованої підозри унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного засобу, та зважаючи на вказане раніше, забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків, можна лише шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховано також, що підозрюваний вчинив інкриміноване правопорушення в умовах воєнного стану на території України, використовуючи наи?більш несприятливии? для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищении? ступінь суспільноі? небезпеки злочинів, які вчиняються в умовах воєнного стану.

Відповідно до рекомендацій, наданих Верховним Судом у листі від 03 березня 2022 року №1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція попередньо висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року. А тому надані рекомендації слідчий суддя також враховує при вирішенні даної справи.

В рішенні у справі «Лабіта проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких, та за яке передбачено покарання у вигляді від 3 до 10 років позбавлення волі, не має на утриманні осіб, які потребують догляду, не має постійного місця роботи та самостійного заробітку, не має спеціальних статусів.

Доводи підозрюваного та його захисника про можливість застосування іншого запобіжного заходу слідчий суддя відхиляє, оскільки менш обтяжливі запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам та дисциплінувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м"яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З огляду на викладене, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 вчинено кримінальне правопорушення із застосуванням насильства, тому не визначає розмір застави у даному випадку.

Керуючись вимогами ст.ст. 132, 176 - 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и л а:

Клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського районного відділу поліції ГУ НП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,у кримінальному провадженні № 0000343 від 13.03.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Овідіопольського району Одеської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні жодних осіб не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично постійно проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 11 травня 2025 року включно, без права внесення застави з урахуванням п.1 ч.4 ст. 183 КПК України.

Строк тримання під вартою рахувати з 13.03.2025 року з моменту затримання в порядку ст. 208 КПК України.

Копію ухвали вручити слідчому, начальнику установи, де підозрюваний утримується під вартою для виконання, а також прокурору, підозрюваному, адвокату для відому.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 18.03.2025 о 14.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1