Провадження №1-кп/638/1257/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадженні № 0006768 від 02.09.2024, з обвинувальним актом у відношенні :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у с. Свидівок, Черкаського району, Черкаської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації, який обіймає посаду такелажника такелажного відділення взводу забезпечення 3 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 НГУ, військове звання «солдат», який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 402 ч. 4 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підсудного ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_4 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 71 від 11.03.2024 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 НГУ, поставлений на всі види забезпечення та проходив військову службу за мобілізацією на посаді такелажника такелажного відділення взводу забезпечення 3 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ГНУ у військовому званні «солдат». В подальшому, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) №122/ДСК від 22.04.2024, підсудного ОСОБА_4 залучено до складу сил та засобів 1 бригади оперативного призначення Національної гвардії України тактичної групи «Ворон» ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСУВ «Хортиця» для безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ проти України.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№ 2102-ІХ) відповідно до приписів п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому було неодноразово продовжено, у тому числі Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» 05:30 години 14.05.2024 строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Приписами ст. 28 Статуту внутрішньої служби передбачено єдиноначальність, як один із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, в тому числі і віддавати відповідні накази.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника,крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби в військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Приписами ст. 4 Дисциплінарного статуту, передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Згідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, незважаючи на вищевказані норми діючого законодавства та будучи достеменно з ними обізнаним, ОСОБА_4 вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Станом на червень 2024 року, особовий склад військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виконував бойові завдання поблизу смт Борова, Ізюмського району, Харківської області.

13 червня 2024 року в денний час доби, в місці дислокації підрозділу, на території смт Борова, Ізюмського району, Харківської області, після шикування особового складу підрозділу, в тому числі і підсудного ОСОБА_4 , першим заступником командира-начальником штабу батальйонної тактичної групи 1 бригади оперативного призначення Національної гвардії України майором ОСОБА_8 , особовому складу підрозділу було доведено бойове розпорядження командира НОМЕР_2 БТГр НОМЕР_2 броп Національної гвардії України полковника ОСОБА_9 , відповідно до якого, підсудний ОСОБА_4 сумісно з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 ГНУ мав перейти до оборони ПВ «ТУРА» 1 РОП в БРО 1 БТГр 1 броп Національної гвардії України на північно-східній околиці АДРЕСА_2 .

Однак, підсудний ОСОБА_4 , будучи невдоволеним вищезазначеним наказом безпосереднього командира, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що він зобов`язаний виконувати наказ начальника та маючи об`єктивну можливість його виконати, в присутності особового складу підрозділу військової частини НОМЕР_1 НГУ, відкрито відмовився виконувати вищевказаний бойовий наказ командира, чим підірвав боєготовність та боєздатність підрозділу військової частини НОМЕР_1 НГУ.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 402 ч. 4 КК України, визнав повністю та показав, що при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, він дійсно з 11.03.2024 зарахований до списків в/ч НОМЕР_1 НГУ в якої проходив військову службу за мобілізацією на посаді такелажника такелажного відділення взводу забезпечення 3 артилерійського дивізіону у званні «солдат», був обізнаний щодо введення воєнного стану в Україні та положень Статуту ВС ЗСУ, Дисциплінарного статуту ЗСУ і відповідних Законів України. 13.06.2024 перебуваючи за місцем дислокації підрозділу у смт Борова, Харківської області, після доведення бойового наказу безпосередньо командиром, усвідомлюючи, що він зобов`язаний виконувати наказ начальника, без будь-яких поважних причин, в присутності особового складу підрозділув/ч НОМЕР_1 НГУ, відкрито відмовився виконувати вищевказаний бойовий наказ командира, так як мав на той час психологічне виснаження. У вчинені вказаного злочину щиро кається. В подальшому має намір сумлінно виконувати бойові завдання щодо відсічі збройної агресії РФ та боронить Державу Україна.

Оскільки підсудний ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає про те, що дії підсудного ОСОБА_4 за ст. 402 ч. 4 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

При визначенні підсудному ОСОБА_4 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення-злочину, данні про особу підсудного, який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 НГУ таучасником бойових дій, так як безпосередньо брав та бере участь у виконанні бойових завдань по захисту Держави Україна від збройної агресії РФ, за час проходження військової служби характеризується з позитивної сторони, раніше судимим не був, має постійне місце проживання, міцні соціальні та сімейні зв`язки, на диспансерному обліку в ОДН та МПНД не перебуває.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 судом визнаються щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання підсудного ОСОБА_4 судом не встановлено.

Крім того, судом також враховується та обставина, що в результаті протиправних дій підсудного ОСОБА_4 наслідків, які могли бути віднесені до категорії тяжких не настали, а також те, що протиправне діяння підсудного ОСОБА_4 було зумовлене саме вказаними обставинами та не носило систематичний характер.

Вказані обставини пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого підсудним ОСОБА_4 кримінального правопорушення-злочину, а тому з урахуванням особи підсудного ОСОБА_4 та обставин вчиненого ним кримінального правопорушення-злочину, суд вважає за необхідне при призначенні основного покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 402 ч. 4 КК України, прийнявши до уваги обставини вчинення злочину, данні про особу підсудного, наявність декілька пом`якшуючих покарання підсудного обставин та відсутність обтяжуючих покарання підсудного обставин, відношенні до скоєного злочину, наступну поведінку після вчинення злочину, намір підсудного і в подальшому продовжити боронити Державу Україна, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 402 КК України за це кримінальне правопорушення, а саме : з покарання у виді позбавлення волі на відповідний строк на передбачене приписами ст. 62 КК України, покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 роки.

Враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Крім того, при призначенні вищезазначеного покарання суд враховує те, що з 24.02.2022 в Державі Україна введено воєнний стан у зв`язку із збройною агресією РФ проти Держави України, підсудний ОСОБА_4 після мобілізації до інкримінованих йому подій, сумлінно виконував свої військові обов`язки, безпосередньо приймав участь в бойових діях, має відповідний досвід ведення бойових дій, бажає і в подальшому захищати цілісність та незалежність Держави Україна, однак в разі призначення йому покарання у виді позбавлення волі, відповідно до приписів п. г ч. 3 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є підставою для звільнення його з військової служби, що в даному випадку не буде відповідати меті покарання, яка передбачає не лише кару, а і виправлення засудженого, так і завданням кримінального судочинства, які передбачають правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_4 тримається під вартою по вказаному кримінальному провадженню з 05.11.2024 та утримується в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне рахувати строк відбуття покарання підсудному ОСОБА_4 з вказаного числа.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_4 , до набранням вироком законної сили, суд вважає необхідним залишити без змін-тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 402 ч. 4 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону, з застосуванням приписів ч. 1 ст. 69 КК України, у виді триманням в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 роки.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 05 листопада 2024 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний щодо засудженого ОСОБА_4 залишити без змін - тримання під вартою в Держаній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1