Справа № 349/2003/24
Провадження № 1-кп/349/50/25
У Х В А Л А

іменем України

05 лютого 2025 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у с.Кінашів Галицького району Івано-Франківської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, неодруженої, яка працює черговою переїзду Ходорівської дистанції колії, раніше несудима, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_3 обвинувачується в умисному не поданні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», відповідальність передбачена ст.366-3 КК України.

ОСОБА_3 була обрана депутатом Букачівської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, повноваження якої почались з 11 січня 2019 року згідно рішення № 1 першої сесії VII демократичного скликання вказаної селищної ради.

Відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_3 , будучи обраною депутатом Букачівської селищної ради була суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, та відповідно до ч. 2 ст. 45 цього ж Закону є суб`єктом декларування.

В день відкриття І сесії VIII скликання Букачівської селищної ради Івано- Франківської області, та прийняття рішенням № 1-1/2020 від 27 листопада 2020 року «Про початок повноважень депутатів Букачівської селищної ради Івано- Франківського району Івано-Франківської області», повноваження ОСОБА_3 у якості депутата відповідної селищної ради закінчились.

Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 вказаного Закону, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) від 10 червня 2016 року № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016року за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Рішенням Національного агентства 10 червня 2016 року № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089 (зі змінами), затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 Правил заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайгі Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.

В порушення вказаних вимог, ОСОБА_3 являючись в період з 11 січня 2019 року по 27 листопада 2020 року депутатом Букачівської селищної ради Івано-Франківської області та будучи суб`єктом декларування згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно, в період часу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2021 року по 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2021 року, перебуваючи за місцем проживання у с. Чернів Букачівської територіально громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідної декларації, всупереч вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», не подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, тобто за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року.

Згідно інформації Національного агентства з питань запобігання корупції станом на 13 листопада 2024 року, ОСОБА_3 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, не подала.

Позиції учасників судового провадження щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 подав клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальностіза вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження з цих підстав.

Клопотання обгрунтовано тим, що згідно Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_3 повинна була подати у період з 01 січня 2021 року по 01 квітня 2021 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, однак цього не зробила.

Зазначає, що визначений ч.1 ст.49 КК України строк давності за вказане кримінальне правопорушення закінчився 01 квітня 2023 року, обвинувачена не ухилялася від досудового слідства та суду, дає згоду на закриття кримінального провадження, а тому є всі підстави передбачені ст. 49 КК України щодо звільнення її за вчинення кримінального проступку, передбаченого ст.366-3 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала клопотання захисника та дала згоду на закриття кримінального провадження щодо неї з підстав, передбачених ст. 49 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання захисника, оскільки воно відповідає вимогам ст.49 КК України.

Мотиви суду щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та положення закону, яким він керувався

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання захисника про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальностіза вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження щодо неї.

Згідно п.1ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Також частиною третьою статті 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У частині другій статті 4 КК України зазначено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі , і до набрання вироком законної сили минуло два роки.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких чотирьох умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна зі сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. Суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення його від кримінальної відповідальності.

Зазначений висновок про застосування цієї норми кримінального права міститься у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року, справа № 345/2618/16-к.

Відповідно до частини першої та другої статті 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння ( дія чи бездіяльність ), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України ( в редакції на час вчинення кримінального правопорушення ) було передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Отже, це кримінальне правопорушення на момент його вчинення відносилося до кримінального проступку.

Законом України № 1576-IX від 29 червня 2021 року "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України щодо вдосконалення відповідальності за декларування недостовірної інформації та неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", який набув чинності 21 липня 2021 року, внесено зміни до 2 абзацу статті 366-3 КК України, а саме - після слів "від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин" доповнено словами "або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі строком на один рік". Таким чином ці зміни посилили відповідальність за неподання декларації , тобто такі дії з кримінального проступку віднесені до нетяжкого злочину.

За змістом ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі .

Судом встановлено, що кримінальний проступок було вчинено ОСОБА_3 - 01 квітня 2021 року і з дня його вчинення до постановлення ухвали суду минуло два роки.

Згідно ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Стороною обвинувачення не надано суду доказів, що обвинувачена ухилялася від досудового слідства, а також судом не встановлено, щоб обвинувачена ухилялася від суду під час судового провадження, оскільки в розшук не оголошувалася.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що є всі правові підстави, передбачені ст.49 КК України щодо звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, дані про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 .

Речові докази та документи суду не надавались.

Під час судового провадження учасники процесу не заявляли клопотань стосовно грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані.

Керуючись ст. ст.284 -288, 371-372, 376, 395,532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України - задовольнити.

На підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України, а кримінальне провадження, дані про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 - закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1