Справа № 570/794/25
номер провадження 1-в/570/137/2025
У Х В А Л А

іменем України

06 березня 2025 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області подання адміністрації Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» про перегляд покарання за вчинення правопорушення, у зв`язку з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 (набув чинності 09.08.2024) відносно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по останній справі засудженого 27.07.2016 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст.ст. 153 ч.3, 71 КК України до 11 років позбавлення волі, зарахувати с строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14.04.2016 по 17.10.2026 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

в с т а н о в и в:

Адміністрація ДУ «Городищенська виправна колонія (№96)» звернулася до суду із вказаним поданням у якому просить привести вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.07.2016 та вирок Любомльського районного суду Волинської області від 26.03.2015 відносно засудженого ОСОБА_4 відповідно до положень ЗУ №3886-IX від 18.07.2024 у відповідність до чинного законодавства.

Представник установи виконання покарань подав заяву в якій просить розглянути подання без його участі.

Прокурор в судовому засіданні вказав на наявність підстав щодо задоволення подання установи виконання покарань.

Засуджений у своїй заяві просить розглянути справу без його участі та без проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Вислухавши думку прокурора, який вважає подання обгрунтованим, дослідивши матеріали та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 (набув чинності 09.08.2024), (далі Закон від 18.07.2024) збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, зокрема викрадення чужого майна. Так, відповідно до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що за за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.07.2016 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 153 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбуте покарання за вироком Любомльського районного суду Волинської області від 26 березня 2015 року шість місяців позбавлення волі, - остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.

За вироком Любомльського районного суду Волинської області від 26.03.2015 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування визначеного судом основного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до мотивувальної частини Любомльського районного суду Волинської області від 26.03.2015 ОСОБА_4 23.11.2014 вчинив викрадення чужого майна, заподіявши майнову шкоду на загальну суму 331 грн.

Відповідно до положення ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX) особа піддається адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу IV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом 01.01.2014 становить 1 218 грн

Зі змісту ч.2 статті 74 КК України, вбачається, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи суму викраденого майна, за які засуджено особу, суд вважає, що на останнього розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 та яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Зважаючи на вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що засуджений підлягає звільненню від призначеного покарання за ч.2 ст. 185 КК України відповідно до вироку вищезазначеного суду у зв`язку з усуненням караності діяння, а подання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, ст.74 КК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Подання відносно засудженогоОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , на підставі ст. 74 КК України від покарання, призначеного вироком Любомльського районного суду Волинської області від 26.03.2015 за ч.2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

Виключити з вказаного вироку посилання на ст. 75, 76 КК України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.07.2016 за ч.3 ст. 153 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років 6 (шість) місяців.

Виключити з вказаного вироку посилання на ст. 71 КК України, в решті вирок залишити без змін

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області. Оскарження ухвали суду прокурором зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1