Справа № 756/2458/24
Номер провадження № 1-кп/756/1043/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 7 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Замостя, Вижницького району, Чернігівської області, який має професійно-технічну освіту, військовослужбовець, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. У невстановлений час та місці, але не пізніше 04.01.2024, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, легковим автомобілем, марки «Mitsubishi», моделі «Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 з корисливих мотивів.

Реалізуючи наведений умисел, ОСОБА_4 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_6 та попрохав допомогти йому відбуксувати транспортний засіб, легковий автомобіль, марки «Mitsubishi», моделі «Outlander» на що останній погодився. Так, ОСОБА_4 близько о 21:00 год, поблизу станції метро «Мінська», що в Оболонському районі міста Києва, зустрівся з ОСОБА_6 після чого, разом попрямували на транспортному засобі, легковому автомобілі марки «ВАЗ», моделі «21723», реєстраційний номер НОМЕР_2 до просп. Оболонський, буд. 34, що в місті Києві.

У подальшому, неподалік від будинку № 34 за вказаною адресою, ОСОБА_4 попрохав ОСОБА_6 зупинити транспортний засіб, завдяки чому ОСОБА_4 вийшов з легкового автомобіля та замінив на вказаному автомобілі реєстраційні номери з НОМЕР_2 на НОМЕР_3 .

Після цього, прибувши до будинку № 34, за адресою м. Київ, просп. Оболонський, ОСОБА_4 підійшов до транспортного засобу, легкового автомобіля, марки «Mitsubishi», моделі «Outlander», та замінив реєстраційний номер НОМЕР_1 на реєстраційний номер НОМЕР_4 , який був призначений для транзитного прямування. В подальшому, ОСОБА_4 підійшов до водійської двері вказаного транспортного засобу, дістав з карману саморіз та викрутку, якими відкрив водійські двері та після чого проник у середину трансопртного засобу.

Після здійсненого проникнення в наведений транспортний засіб, ОСОБА_4 з ОСОБА_6 під`єднали буксирний трос до транспортного засобу, легкового автомобіля, марки «Mitsubishi», моделі «Outlander», який в цей момент мав замінений реєстраційний номер НОМЕР_4 та транспортного засобу, легкового автомобіля марки «ВАЗ», моделі «21723», який в цей момент мав замінений реєстраційний номер НОМЕР_3 та почали здійснювати буксирування транспортного засобу, легкового автомобіля, марки «Mitsubishi», моделі «Outlander». При цьому, ОСОБА_6 зайняв місце водія в автомобілі «ВАЗ», а ОСОБА_4 зайняв місце водія в автомобілі «Mitsubishi» внаслідок чого останні поїхали разом з первинного місцезнаходження транспортного засобу, легкового автомобіля, марки «Mitsubishi», моделі «Outlander».

Під час досудового розслідування було встановлено, що вартість транспортного засобу, легкового автомобіля, марки «Mitsubishi», моделі «Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 234 225 грн 45 коп., що становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімум доходів громадян, внаслідок чого ОСОБА_7 було завдано матеріального збитку на вказану суму.

1.2. Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімум доходів громадян.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні зазначила, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкримінований злочин вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, але зі звільнення від його відбуття з випробувальним строком на 3 роки відповідно до положень статей 75, 76 КК України. При цьому прокурор просила урахувати, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування злочині, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та надав показання, що 04.01.2024 він заволодів транспортним засобом, легковим автомобілем, марки «Mitsubishi», моделі «Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і користувався. Проте пізніше його дії було викрито працівниками поліції. Пояснив, що свою поведінку засуджує, просить надати шанс виправитися, бо зрозумів помилковість свого поступку. Крім того просив урахувати, що з 24.02.2022 у зв`язку з повномасштабною агресію з боку росії добровільно вступив до лав ЗСУ та має бажання продовжити проходити військову службу.

2.1.3. Потерпілий в судові засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду судового провадження був повідомлений належним чином. Між тим сторони судового провадження щодо розгляду провадження за відсутності потерпілого не заперечували.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавленим права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімум доходів громадян.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні.

3.2. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

3.3. При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Вид та вартість майна, яким обвинувачений заволодів, а саме транспортним засобом, легковим автомобілем, марки «Mitsubishi», моделі «Outlander», вартість якого становить 234 255 грн 45 коп. Наслідки вчинення злочину, зокрема завдана шкода була відшкодована потерпілому шляхом повернення майна, у зв`язку з чим потерпілий не заявляв претензій матеріального характеру, як і не заявляв цивільний позов. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, добровільно вступив до ЗСУ під час повномасштабного вторгнення росії на територію України, має професійно-технічну освіту.

4.3. У судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69 КК України, не встановлено.

4.4. Ураховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості що характеризують особистість обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшує покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, у суду наявні підстави для призначення покарання обвинуваченому в виді позбавлення строком на 5 років, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки.

4.5. Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також передбачені пунктами 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

4.6. Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, бо призначення покарання є дискрецією суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні цілодобово залишати житло строком на 60 днів. При цьому, під час перебування ОСОБА_4 під домашнім арештом відомостей про порушення останнім покладених на нього обов`язків не було, а на виклики ОСОБА_4 прибував до суду, хоча вказаний запобіжний захід під час судового розгляду закінчився.

Ураховуючи викладене, а також й те, що сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

5.2. При цьому, оскільки обвинувачений перебував під домашнім арештом починаючи з 10.01.2024 до 07.03.2024, указаний період має бути зарахований в якості відбутого покарання. Зокрема слід зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 10.01.2024 до 07.03.2024, відповідно до положень ч. 7 ст. 72 КК України виходячи з того, що трьом дням цілодобового домашнього арешту відповідає один день позбавлення волі.

5.3. Заходи забезпечення кримінального провадження в виді арешту майна, а саме на мобільний телефон марки «Redmi», моделі «10», IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , накладеного ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 12.01.2024 (справа № 756/320/24, судове провадження 1-кс/756/186/24), ураховуючи прийняте судом рішення щодо виду покарання, накладений арешт підлягає скасуванню.

5.4. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

5.5. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України, а саме:

- мобільний телефон марки «Redmi», моделі «10», IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , який перебуває в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в місті Києві, слід повернути ОСОБА_4 оскільки останній є власником наведеного майна;

- транспортний засіб, легковий автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21723», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_7 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , слід залишити у володінні останнього;

- чотири цифрові носії інформації - DVD-R диски, на яких містяться відеозаписи з нагрудних бодікамер та які перебувають в матеріалах судового провадження, слід залишити в матеріалах судового провадження протягом всього строку їх зберігання.

5.6. Процесуальні витрати, а саме витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-24/3080-АВ від 30.01.2024 у розмірі 3029 грн 12 коп., відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання в виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пунктів 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком строк перебування ОСОБА_4 під цілодобовим домашнім арештом з 10.01.2024 до 07.03.2024 - виходячи з того, що відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України трьом дням домашнього арешту відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Redmi», моделі «10», IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , який перебуває в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в місті Києві - повернути ОСОБА_4 ;

- транспортний засіб, легковий автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21723», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_7 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - залишити у володінні останнього;

- чотири цифрові носії інформації - DVD-R диски, на яких містяться відеозаписи з нагрудних бодікамер та які перебувають в матеріалах судового провадження - залишити в матеріалах судового провадження протягом всього строку їх зберігання.

Заходи забезпечення кримінального провадження - арешт, накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 12.01.2024 (справа № 756/320/24, судове провадження 1-кс/756/186/24), на мобільний телефон марки «Redmi», моделі «10», IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , - скасувати.

Процесуальні витрати, які складають з витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-24/3080-АВ від 30.01.2024 у розмірі 3029 грн 12 коп. - стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1