ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

обвинуваченої ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0002100 за апеляційною скаргою прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

якою відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_8 , а кримінальне провадження № 0002100 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, повернуто прокурору,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що угода про визнання винуватості була укладена після закінчення досудового розслідування, відтак всі необхідні слідчі процесуальні дії органом досудового розслідування проведено, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено складанням обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, тому підстав для повернення матеріалів кримінального провадження в цьому випадку не було.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2025 року відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_8 , а кримінальне провадження № 0002100 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, повернуто прокурору.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що обвинувачена ОСОБА_8 хоч і визнає фактичні обставини вчинення злочину і згодна на визначене їй покарання угодою, втім затвердження цієї угоди не відповідатиме інтересам суспільства, враховуючи кваліфікацію діяння в якому обвинувачується ОСОБА_8 , яка вчинила злочин будучи обізнаною та усвідомлюючи факт збройної агресії Російської Федерації проти України, в період дії воєнного стану, який продовжено до теперішнього часу, що у свою чергу може викликати сумніви у стороннього спостерігача в об`єктивності і законності затвердження такої угоди та здійснення правосуддя загалом і може привести до утворення суспільного резонансу.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, обвинувачену та її захисника, які не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Загальний порядок судового провадження на підставі угоди визначено ст. 474 КПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України якщо суд відмовляє у затвердженні угоди, у такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти одне з таких рішень: затвердити угоду або відмовити у затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому статтями 468 475 цього Кодексу.

Крім того, у ст. 314 КПК України зазначено, які саме рішення прийняті судом під час підготовчого провадження у кримінальному провадженні підлягають оскарженню в апеляційному порядку. Зокрема, до таких рішень віднесено ухвалу про повернення обвинувального акта, або ухвалу про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Процедура перегляду судових рішень регламентована Розділом V КПК України та встановлює розумні обмеження щодо скарження певної категорії судових рішень. Такої ж позиції притримується Конституційний Суд України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури.

Положеннями ст. 392 КПК визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених КПК. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Таким чином, законом не передбачена можливість апеляційного оскарження ухвали, постановленої у підготовчому судовому засіданні, про відмову у затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування. Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду від 21.02.2022 року (справа № 465/7139/21).

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2025 року апеляційному оскарженню не підлягає.

Якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження. Зазначене узгоджується із правовими позиціями викладеними в ухвалі Верховного Суду від 19.03.2018 року (справа № 439/1271/17) в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 року (справа № 180/210/17) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 року (справа № 738/1482/16-к).

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора у цьому провадженні не може бути предметом розгляду апеляційним судом, а тому апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. 394, 405, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2025 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4