Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/1071/24
Провадження № 1-кп/644/413/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 р.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря- ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі судових засідань у приміщенні суду кримінальне провадження за обвинувальним актом, внесеним до ЄРДР за № 0000090 від 18.012024 року за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрільцівка, Меловського району Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, холостого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)16 лютого 2012 року Артемівським районним судом м. Луганська за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, зі звільнення від відбування покарання на підставі ст.ст.75, 104 КК України, з іспитовим строком на 1 рік;

2)29 березня 2013 року Артемівським районним судом м. Луганська області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.296, ч.3 ст.185, ст. ст. 69, 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

3)26 липня 2016 року Старобільським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік;

4)17 листопада 2016 року Старобільським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

5)20 грудня 2016 року Старобільським районним судом Луганської за ч.2 ст.185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.185, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

6)28 січня 2020 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

7/22.08.2024 року Залізничним райсудом м.Львова за ч.1ст.309 КК України до 1 року обмеження волі з застосуванням ст.75 КК України неа 1 рік;

8/16.09.2024 року Жовтневим райсудом м.Харкова за ч.4ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі.

- в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України;

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2023 року приблизно о 16 год 10 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в кімнаті 78 по вул.Миру, 2 в м.Харкові, діючи з умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів, попрохав у своєї знайомої ОСОБА_5 її мобільний телефон Nokia G11 в корпусі коричневого кольору під вигаданим приводом здійснити дзвінок і заздалегідь знаючи, що повертати мобільний телефон він не буде.

ОСОБА_5 не підозрюючи шахрайських намірів ОСОБА_4 добровільно передала йому свій мобільний телефон Nokia G11 в корпусі коричневого кольору, вартістю 4047 грн. 17 к., заволодівши яким ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму і розпорядившись ним на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, про обставини інкримінованого кримінального правопорушення пояснив суду так, як викладено вище у вироку. Пояснив, що в грудні 2023 року перебував зі своїм знайомим та його дівчиною ОСОБА_5 в кімнаті АДРЕСА_3 , де він побачив у неї мобільний телефон і вирішив ним заволодіти під приводом здійснити дзвінок. ОСОБА_5 на його прохання передала йому свій мобільний телефон, а коли відволіклася, то він заволодів ним і потім здав в ломбард під свій паспорт, а грошима розпорядився на свій власний розсуд.

Оскільки обвинувачений повністю визнав себе винним, дав показання стосовно фактичних обставин так, як викладено вище у вироку, позиція обвинуваченого добровільна та істинна, зі згоди всіх учасників процесу суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, в порядку ч.3ст.349 КПК України.

Таким чином, оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена і кваліфікує його дії за ст..190 ч.2 КК України тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, не працює, за місцем реєстрації не проживає, неодноразово судимий за корисливі злочини, останній раз 16.09.2024 року Жовтневим райсудом м.Харкова за ч.4ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі та наразі перебуває в Харківському слідчому ізоляторі.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання не встановлено.

Зазначення в обвинувальному акті пом`якшуючої обставини як щире каяття, суд вважає необґрунтованим.

ВС роз`яснив, що щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 не здійснив жодної дії, направленої на виправлення кримінальним правопорушенням ситуації, не здійснив дій направлених на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди потерпілій, не зробив критичних висновків зі своєї поведінки та продовжив вчиняти кримінальні правопорушення, про що свідчать вироки суду, тому його слова про щире каяття є формальними і не наповненими змісту.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

З урахуванням ступеню тяжкості та ступеню суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст..12 КК України є нетяжким злочином, один епізод злочину, конкретні обставини його вчинення, даних про особу обвинуваченого, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих його покарання обставин, суд вважає, щопокарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ст..190 ч.2 КК України, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових злочинів.

Приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_4 вчинив даний злочин до винесення вироку Жовтневим районним судом м.Харкова від 16.09..2024 року, яким його засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, то остаточне покарання йому слід призначити за правилами ч.4ст.70 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, клопотання прокурором не заявлялось.

Судові витрати, речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі строком на 2 ( два) роки.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним згідно вироку Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.09.2024 року, ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у вигляді 5 ( п`яти) років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дати набрання вироком чинності та зарахувати в строк відбування покарання строк відбування ним покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.09.2024 року.

Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому негайно після його проголошення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через районний суд, а обвинуваченим- в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1