Справа № 404/7501/24
Номер провадження 1-кс/404/4283/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кіровського районного суду міста Кіровограда матеріали клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на автомобіль, застосованого на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17.09.2024 року по кримінальному провадженню №0002262 від 20.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Представник володільця арештованого майна адвокат ОСОБА_3 звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про необхідність скасування арешту з автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ) накладеного на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17.09.2024 року по кримінальному провадженню №0002262 від 20.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Представник володільця майна вимоги клопотання підтримав, про що надав відповідну заяву.

Слідчий з прокурором не з`явились через зайнятість в інших справах.

17.09.2024 року, по вказаному кримінальному провадженню на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда було задоволено клопотання слідчого та застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на автомобіль «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), заборонивши користуватись та розпоряджатись транспортним засобом.

Підставою застосування такого виду заходу забезпечення стало збереження у незмінному стані речового доказу, що зберіг на собі унікальну трасологічну інформацію.

Вирішуючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, слідчий суддя прийняв законне та обґрунтоване рішення. З`ясував завдання кримінального провадження, мету і підстави передбачені чинним КПК України, для застосування співмірного заходу забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження речового доказу.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно були з`ясовані всі обставини, з якими Закон пов`язує можливість (підстави) для накладення арешту на вилучене майно, також перевірено співмірність, мету і завдання цього кримінального провадження.

Якщо арешт буде скасовано, то виникне ризик, коли зацікавлені особи зможуть безперешкодно: перетворити, знищити унікальну трасологічну інформацію шляхом проведення ремонтних робіт.

Заміна в авто номерних вузлів і агрегатів завадить ідентифікації авто, - сторони безповоротно втратять можливість визначити авто.

Відчуження транспортного засобу чи продаж його по-частинам, позбавить сторін кримінального провадження доступу до правосуддя, оскільки позбавлять змоги безпосередньо дослідити обов`язку складову матеріалів кримінального провадження, як речовий доказ. Наслідком повернення авто, стане реальний ризик невиконання вимог ст. 290 КПК України.

У свою чергу суд першої, апеляційної, касаційної інстанції втратить можливість виконати основну засаду кримінального провадження передбачену ст. 23 КПК України, - безпосередність дослідження доказів.

Зберігання арештованого авто водієм, тобто зацікавленою особою не буде сприяти збереженню унікальної трасологічної інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. З огляду на перераховані обставини констатую що долю речових доказів вирішує суд, або слідчий з прокурором.

Досудове розслідування триває, тому скасування арешту стане передчасним, незаконним і безпідставним.

Внаслідок скасування арешту з транспортного засобу буде порушено право сторін та учасників кримінального провадження, оскільки всі вони безповоротно втратять можливість встановити дійсні обставини, встановити винну особу, тобто завдання цього кримінального провадження не буде досягнуто, оскільки без авто безрезультатними стануть спроби встановити винну особу, а потерпілі, втратять право у цьому кримінальному провадженні на відшкодування шкоди від злочину.

У майбутньому буде істотно порушено право підозрюваного і потерпілого оскільки без авто неможливим стане підтвердження чи спростування правової позиції сторони захисту, а також проведення повторних, комплексних, комісійних експертиз.

Завданням слідчого судді є дотримання прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні. ( п. 18 ч. ч.1 ст. 2 КПК України) Сукупність перелічених обставин вимагає від слідчого суддю врахувати інтереси не тільки володільця, але й інших сторін та учасників кримінального провадження. Таким чином розумним стане продовження дії арешту до набрання законної сили остаточного процесуального рішення у цьому кримінальному провадженні.

Продовжують існувати розумні підстави вважати, що вказане майно буде приховано, передано, пошкоджено або знищено. Існує реальна потреба для збереження майна у первинному/незмінному стані.

Продовження дії арешту узгоджується з вимогами п.1 ч. 1 ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи». Держава зобов`язана забезпечити ефективне розслідування та захист інтересів учасників дорожнього руху. Таке завдання переважає тимчасове обмеження майнових прав володільця арештованого авто.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту залишається чинною. Не зазнали змін умови, підстави та обставини, що стали підставами для застосування арешту. Злочин, що розслідується не декриміналізовано. Не зменшилась суспільна небезпека винних дій. Ініціатор клопотання не довів, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Не подано доказів настання для володільця негативних наслідків після вилучення транспортного засобу. Нема підтверджень про псування транспортного засобу чи порушення умов його зберігання.

Згідно ч. 4 ст. 100 КПК України, у разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. За таких умов констатую відсутність порушень прав власника і володільця арештованого майна.

Не підлягає задоволенню основна вимога про скасування раніше накладеного арешту на майно, тому не може бути скасована його складова - заборона користування, розпорядження автомобілем.

Дотримання розумних строків кримінального провадження законодавчо закріплені у ст. 28 КПК України та відповідають існуючій практиці ЄСПЛ та нормам Конвенції стосовно дотримання прав людини у цій сфері.

Зокрема, відповідно до ч. 1 статті 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Практика ЄСПЛ (що має враховуватися судами з огляду на положення ст. 17 Закону України від 23.02.2006 р. № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») виходить із того, що ефективність розслідування включає вимоги щодо оперативності та розумної швидкості. Навіть якщо існують обставини, які перешкоджають прогресу розслідування в конкретній ситуації, оперативне реагування національних органів влади є надзвичайно важливим для підтримання віри громадян в їх відданість принципам верховенства права та здатність запобігати проявам сприяння незаконним діям або терпимості до них (рішення у справах «Риженко проти України», «Silih v. Slovenia»)

Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) зазначив, що «поняття розумний строк досудового слідства є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину». Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчене у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні у строк, що перевищує значний проміжок часу, нівелює таку засаду кримінального провадження, як розумні строки, визначену в ст. 28 КПК України.

02.03.2022 року Рада Суддів України опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, де зазначила, що процесуальні строки по можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.

Згідно цих рекомендацій, введення в Україні режиму воєнного стану 24.02.2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та подальше продовження режиму воєнного стану є об`єктивною та поважною причиною проведення тривалого досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.113 КПК України процесуальні строки визначено як встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Згідно ч. 8 ст. 615 КПК України, строк дії воєнного стану не зараховується до загального строку досудового розслідування.

Незалежно від тривалості арешту, дії представників сторони обвинувачення залишаються правомірними, оскільки в цьому кримінальному провадженні не закінчились передбачені законом строки досудового розслідування, отже власник арештованого майна передчасно заявив клопотання про скасування заходу забезпечення.

Проведення усіх експертиз з використанням речового доказу не є підставою для скасування ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда про накладення арешту на автомобіль, оскільки кінцеві висновки не надані та існує потреба у зберіганні незмінних номерних вузлів, агрегатів та трасологічної інформації.

Неналежні умови зберігання транспортного засобу не є підставою для скасування ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда про накладення арешту на автомобіль, оскільки володілець речового доказу має право на компенсацію, в разі пошкодження речового доказу згідно ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 174 КПК України слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання представника володільця арештованого майна адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту та встановлених заборон щодо автомобіля ««Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), - відмовити.

Ухвала не оскаржується в апеляційному порядку. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого судового засідання.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1