Провадження № 1-кс/712/118/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту у справі №712/12521/23,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з автомобіля Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був накладений 16.11.2023 у справі №712/12521/23.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 14.11.2023 близько 09 год. 20 хв. водій автомобіля Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , рухаючись в м. Черкаси по проїзній частині вул. Героїв Дніпра зі сторони вул. Сержанта Смирнова в напрямку до вул. Богдана Хмельницького, поблизу буд. 49 по вул. Героїв Дніпра, змінила напрямок руху ліворуч та допустила зіткнення з автомобілем Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , яка рухалась по проїзній частині вул. Героїв Дніпра позаду автомобіля Volkswagen Polo в попутньому напрямку, та для уникнення зіткнення, виїхала на зустрічну смугу руху, де відбулось зіткнення з автомобілем BMW 3161, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який перебував в нерухомому стані та був припаркований біля лівого краю проїзної частини вул. Героїв Дніпра по напрямку руху до вул. Богдана Хмельницького, орієнтований передньою частиною в напрямку до вул. Сержанта Смирнова.

По вказаному факту органом досудового розслідування Черкаського районного управління поліції було відкрите кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України №0003707 та належний мені автомобіль в ході огляду місця події від 14.11.2023 року було вилучено і поміщено на тимчасове зберігання на територію ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .

В подальшому за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 від 15.11.2024 року накладено арешт на автомобіль Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_5 , про що винесена ухвала слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_6 від 16.11.2023 (справа №712/12521/23), із забороною користування, відчуження та розпорядження арештованим майном до скасування арешту у встановленому законом порядку.

Під час досудового розслідування проведено судову експертизу технічного стану автомобіля Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проведено необхідні судові автотехнічні експертизи та в подальшому 26.12.2024 року, у зв?язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Обгрунтування того, що в застосуванні арешту майна відпала потреба полягає у наступному. Підставою для накладення арешту на майно є забезпечення збереження майна, на які прокурор просив накласти арешт, а також недопущення його втрати чи знищення, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню. На даному етапі в кримінальному провадженні прийнято рішення про закриття, за результатами проведення повного та всебічного досудового розслідування, тому відсутні ризики настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Заявник та представник заявника адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, подали заяви, у яких клопотання підтримують у повному обсязі та просять розглядати без їх участі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, проти скасування арешту майна не заперечує, оскільки на даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчено та слідчим прийнято постанову про закриття на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що подане клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею встановлено, що ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.11.2023 у справі №712/12521/23 у кримінальному провадженні № 0003707 від 14.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задоволено клопотання прокурора Черкаської окружної прокуратури, накладено арешт на автомобіль марки Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 та реєстраційної картки на транспортний засіб належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заборонивши право користування, відчуження, розпорядження арештованим майном.

Постановою старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_9 від 26.12.2024 кримінальне провадження №0003707 від 14.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Згідно зі ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У справі, що розглядається, встановлено, що арешт на майно накладено обґрунтовано, досудове розслідування, в межах якого було накладено арешт на майно, закрито, враховуючи вищевикладене на даний момент відсутні підстави та подальшої необхідності для продовження арешту автомобіля Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідчий суддя приходить до висновку, що потреба у подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала.

Наявність арешту позбавляє заявника права мирного володіння та користування належним йому майном, а саме автомобілем, що є порушенням конституційних прав.

Аналогічна позиція викладена ЄСПЛ у справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) (Article 50), Series A № 85, C. 16: «виходитиме з того принципу, що заявник має бути, по можливості, повернений у становище, в якому він перебував», якби не було порушено його права, адже таким чином підкреслюється верховенство обов`язку відновлення status quo ante, а в рішенні від 31.10.1995 року у справі «Папамічалопулос та інші проти Греції» (Papamichalopoulos and Others v. Greece) (стаття 50), Series A № 330-B, суд застосував принцип restitutio in integrum та вказав, що виправлення здійсненого порушення повинне, по можливості, усунути усі наслідки незаконної дії та відновити стан, який найімовірніше існував би, якби не було вчинено цю дію та застосувати в цих цілях всі можливі шляхи такого виправлення наслідків у такий спосіб, щоб відновити, наскільки це можливо, ситуацію, яка існувала до порушення (див. рішення у справах «Маестрі проти Італії» [ВП] (Maestri v. Italy [ВП]), заява № 39748/98, п. 47, ECHR 2004-І; «Ассанідзе проти Грузії» [ВПl] (Assanidze v. Georgia [ВП]), заява № 71503/01, п. 198, ECHR 2004-ІІ; «Ілашку та інші проти Молдови та росії» [ВП], заява № 48787/99, п. 487, ECHR 2004-VII).

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає, що на теперішній час підстави для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту автмобіля марки Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_1 - відсутні.

На підставі викладеного, враховуючи факт закриття кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності (користування), завдання кримінального провадження, розумні строки, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. 9, 131, 132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.11.2023 у справі №712/12521/23 на автомобіль марки Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1