УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/995/25

Провадження № 1-кс/712/549/25

29 січня 2025 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м Черкаси ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області про закриття кримінального провадження № 0000490 від 19.04.2023р. за ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

27 січня 2025 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області про закриття кримінального провадження № 0000490 від 19.04.2023р. за ч.1 ст.125 КК України.

В обґрунтування скарги посилався на те, що 21.01.2025 року дізнавач сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000490 у зв`язку з встановленням відсутності в діях складу кримінального правопорушення. З даною постановою він не згодний та вважає, що вона є передчасною, а тому її слід скасувати. 01.04.2023 року він звернувся з заявою до чергової частини Черкаського районного управління поліції щодо отримання тілесних ушкоджень 01.04.2023 року близько 14 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , в подальшому ним заяву було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочато розслідування. Попередня кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 125 КК України. Під час винесення оскаржуваної постанови порушено порядок збирання доказів та дачі їх правової оцінки. З часу внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань його заяви дізнавачем всупереч ст. 9 КПК України було проігноровано свідчення свідка ОСОБА_6 , хоча він неодноразово на цьому наголошував. Також належним чином не було вивчено та проаналізовано лист ГУНП в Черкаській області від 18.05.2023 року та службове розслідування по факту укриття злочину 01.04.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 окремими працівниками Черкаського районного управління поліції, проігноровано клопотання від 05.07.2023, 03.08.2023, 17.08.2024, 24.08.2023, 13.07.2023, а також пояснення ОСОБА_7 від 01.04.2023 та 03.04.2023, рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 червня 2023 року по справі № 707/1449/23, також не було перевірено у пошуковій базі поліції інформації, щодо притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності по факту надання неправдивих свідчень поліції. Висновки вищевказаного дізнавача щодо проблем зі здоров`ям ОСОБА_7 не мають під собою будь якого доказового обґрунтування та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Заявник в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Слідчий в судовому засідання не заперечував проти задоволення скарги.

Суд дослідивши матеріали, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників процесу, приходить до висновку.

Статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадженняє захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Окрім цього, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Слід звернути увагу, що ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Нормами ст.26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

З положень ст.84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

В ході розгляду скарги встановлено, що в провадженні дізнавача СД Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області перебували матеріали кримінального провадження № 0000490 від 19.04.2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Згідно витягу з ЄРДР відомості у вказаному кримінальному провадженні внесені за заявою ОСОБА_3 щодо нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

21 січня 2025 року постановою дізнавача СД Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 кримінальне провадженню 0000490 від 19.04.2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 283,284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.

Під час розгляду вказаної скарги та дослідження матеріалів кримінального провадження встановлено, що постанова від 21.01.2025 року не вмотивована належним чином, оскільки не містить повного та об`єктивного дослідження слідчим всіх обставин справи, на які посилалась заявниця у заяві про вчинення кримінального правопорушення у співставленні до результатів проведених слідчих дій.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що спірна постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню.

При новому розслідуванні дізнавачу слід виконати необхідні дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність обставин, що виключають кримінальне провадження і в залежності від встановленого прийняти обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області від 21 січня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000490 від 19.04.2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено 03 лютого 2025 року