14 березня 2025 року Єдиний унікальний № 501/929/25 Провадження № 1-кс/501/212/25
УХВАЛА

Іменем України

10 березня 2025 року м. Чорноморськ

Слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

номер справі № 509/929 /25 номер провадження 1-кс/501/212/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

Cтислий виклад обставин скарги.

7 березня 2025 року адвокат ОСОБА_3 звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області зі скаргою в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України.

Скарга мотивована тим, що 6 березня 2025 року о 7.28 годині в м. Одеса ОСОБА_5 було затримано працівниками поліції для складання адміністративного протоколу, проте останнього було доставлено до приміщення ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та далі до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Не зважаючи на наявні медичні документи, відсутність виклику, він був направлений до лікарні №10 м. Одеса для проходження ВЛК, після чого зв`язок з ним було перервано. Наразі ОСОБА_5 позбавлено свободи, імовірно його перебування в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому він має бути доставлений в суд негайно, та звільнений.

Позиція учасників судового процесу.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримала скаргу прохала її задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився про слухання справи повідомлений належним чином. З наданої відповіді на скаргу вбачається ,що відповідно до вимог Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 року.

06 березня 2025 року під час здійснення заходів оповіщення у складі спільної групи представників ТЦК та СП та представників національної поліції були виявлені відомості про порушення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , правил військового обліку, зокрема, не уточнив адресу проживання та інші персональні дані шляхом прибуття самостійно до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності) протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом №3633-IX від 11 квітня 2024 року, а також не явка за повісткою у визначений строк, у зв`язку із чим його було запрошено до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому, ОСОБА_4 було скеровано на проходження медичного огляду для визначення ступеню придатності до військової служби до військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 , де за результатами медичного огляду його було визнано придатним до військової служби. Про незгоду із висновком ВЛК та намір його оскаржити через ВЛК вищого рівня або у судовому порядку заяв не надходило.

В подальшому, 07 березня 2025 року ОСОБА_4 на підставі вказаного медичного висновку, а також у зв`язку із відсутністю у нього підстав для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період було призвано на військову службу за мобілізацією та направлено в розпорядження командування військової частини НОМЕР_1 .

Проте під час прямування до місця подальшого проходження військової служби, останній за допомогою невідомих осіб, які їхали на легковому автомобілі за транспортним засобом, на якому здійснювалось перевезення, під час зупинки транспортного засобу втік,пересівши у вищезазначений легковий автомобіль та поїхав невідомому напрямку. Таким чином на теперішній час останній не перебуває на території ТЦК місце його перебування не відомо.

Заслухавши адвоката, дослідивши вказану скаргу та матеріали додані до неї, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Стаття 2 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 ст. 26 Кримінального процесуального кодексу України передбачено ,що слідчий суддя, у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

За приписами з ч. 1 ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Статтею 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено ,що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Як вбачається з матеріалів скарги, адвокат звернулася до суду із скаргою, в порядку ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України, в якій просить зобов`язати негайно звільнити ОСОБА_4 , який незаконно знаходиться на території ТЦК. Проте така інформація не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки особа при транспортуванні до в/ч покинула транспортний засіб , місце його перебування не відомо.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Згідно до ч. 5 ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Таким чином, ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України можна регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме - запобіжні заходи, затримання особи, а слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Водночас, із скарги адвоката не вбачається, що подана нею скарга підлягає розгляду у порядку ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України, а правовідносини виходять із норм Кримінального процесуального кодексу України, оскільки не надані суду відомості про зареєстроване в Єдиному реєстрі досудового розслідування повідомлення про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_4 .

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан задля протидії військовослужбовцям Російської Федерації.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1, п. 17, п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, оголошено про проведення загальної мобілізації в тому числі на території Харківської області, який продовжено і на теперішній час.

При цьому, зобов`язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини, а також здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.

Відповідно до ст. 64, 65 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Частинами 1, ч. 2, ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають у запасі і не призвані на військову службу або не залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, під час мобілізації можуть бути відповідно до закону залучені до виконання робіт, які мають оборонний характер.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Зі змісту скарги вбачається, що у даному випадку має місце незгода скаржника із діями посадових осіб РТЦК та СП, пов`язаними з мобілізацією.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи РТЦК не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

Відтак, ОСОБА_4 не є затриманою особою в розумінні кримінального процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Крім того, суд при вирішенні скарги враховує, що відсутні будь-які підтверджуючих даних щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_4

Наведені вище положення ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України, «post factum», оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені Кримінального процесуального кодексу України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення його прав чи інтересів, службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту він вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України слідчий,прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ними з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державне бюро розслідувань», Державне бюро розслідувань вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування, зокрема, злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів, крім випадків, коли ці злочини віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.

Висновок суду.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у задоволені за поданою скаргою.

Керуючись ст.2, 3, 9, 24, 26, 206, 309, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ

Скаргу скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України, щодо звільнення ОСОБА_4 з ІНФОРМАЦІЯ_3 - залишити без задовольнити.

Повний текст ухвали проголошено 14 березня 2025 року о 9.15 годині

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя