ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/284/25 Справа № 691/168/23 Категорія: ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0002711 від 02.10.2021 за апеляційною скаргою прокурора Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_9 з доповненнями на вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Бахмач Чернігівської області, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , працюючу продавцем продовольчих товарів, несудиму,

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 2 ст. 191 КК України на 4 (чотири) роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, що пов`язані з організаційно-розпорядчими та фінансово-господарчими функціями строком на 2 (два) роки;

- ч. 1 ст. 366 КК України на 2 (два) роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, що пов`язані з організаційно-розпорядчими та фінансово-господарчими функціями строком на 1 (один) рік.

Остаточне покарання ОСОБА_7 призначено на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, що пов`язані з організаційно-розпорядчими та фінансово-господарчими функціями строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком в 2 (два) роки та покладено обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь:

- держави витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 8494 грн 65 коп;

- АТ «Укрпошта» в особі дирекції 17114 грн 38 коп у рахунок відшкодування майнової шкоди.

У с т а н о в и л а :

За цим вироком ОСОБА_7 визнана винуватою та засуджена за те, що вона, будучи призначеною на посаду начальника відділення зв`язку поштового ВПЗ Петропавлівка ЦВПЗ Городище та Городищенського району Штат з розвитку мережі Черкаської дирекції AT «Укрпошта» з 26.04.2019 на підставі наказу (розпорядження) директора Черкаської дирекції AT «Укрпошта» від 26.04.2019 № 1934-к, займаючи на постійній основі відповідно до Положення про Відділення поштового зв`язку Петропавлівка Черкаської дирекції AT «Укрпошта», затвердженого наказом директора Черкаської дирекції AT «Укрпошта» від 19.09.2019 № 1866, посаду керівника виробничого структурного підрозділу юридичної особи приватного права, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, та, відповідно до ч. 3 ст. 18, п. 1 примітки до ст. 364 КК України, будучи службовою особою, а також відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» - суб`єктом корупційних правопорушень, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, в порушення своїх посадових обов`язків, а також договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 26.04.2019, за умовами якого остання при виконанні роботи з приймання від населення всіх видів платежів, безпосередньо пов`язаної зі зберіганням, обробкою, продажем (відпусканням), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їй цінностей, прийняла на себе повну матеріальну відповідальність забезпечення збереження ввірених їй підприємством грошових коштів та матеріальних цінностей, перебуваючи 28.01.2020 у приміщені ВПЗ Петропавлівка Черкаської дирекції AT «Укрпошта», розташованого за адресою: площа Дружби, 15, с. Петропавлівка (Городищенська ОТГ) Черкаського району Черкаської області, маючи умисел на протиправне заволодіння чужим ввіреним їй майном, умисно, при формуванні касового звіту ВПЗ Петропавлівка Черкаської дирекції AT «Укрпошта» за 28.01.2020 надходження коштів за послугою «Сума прийнятих платежів згідно договору» та заповненні реєстру на прийняті платежі за 28.01.2020, не включила до них грошові кошти, сплачені, відповідно до квитанцій Державного комітету зв`язку та інформації (ф. 47) 14 споживачами на користь ТОВ «Черкасигаз збут» у сумі 15329 грн 48 коп та ПАТ «Черкасигаз» у сумі 1784 грн 90 коп, а привласнила їх на власну користь, внаслідок чого, відповідно до висновку експерта від 26.01.2023 № 2236/22/145/23-23, Черкаській дирекції AT «Укрпошта» спричинено збитки на суму 17114 грн 38 коп.

Також ОСОБА_7 , будучи призначеною на посаду начальника відділення зв`язку поштового ВПЗ Петропавлівка ЦВПЗ Городище та Городищенського району Штат з розвитку мережі Черкаської дирекції AT «Укрпошта» з 26.04.2019 на підставі наказу (розпорядження) директора Черкаської дирекції AT «Укрпошта» від 26.04.2019 № 1934-к, займаючи на постійній основі відповідно до Положення про Відділення поштового зв`язку Петропавлівка Черкаської дирекції AT «Укрпошта», затвердженого наказом директора Черкаської дирекції AT «Укрпошта» від 19.09.2019 № 1866, посаду керівника виробничого структурного підрозділу юридичної особи приватного права, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, та, відповідно до ч. 3 ст. 18, п. 1 примітки до ст. 364 КК України, будучи службовою особою, а також відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» - суб`єктом корупційних правопорушень, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, в порушення своїх посадових обов`язків, перебуваючи 28.01.2020 у приміщені ВПЗ Петропавлівка Черкаської дирекції АТ «Укрпошта», розташованого за адресою: площа Дружби, 15, с. Петропавлівка (Городищенська ОТГ) Черкаського району Черкаської області, маючи умисел на приховування протиправного заволодіння нею чужим ввіреним їй майном, умисно, достовірно знаючи, що нею 28.01.2020 прийняті платежі від 14 споживачів та виписані квитанції Державного комітету зв`язку та інформації (ф. 47) про прийняття відповідних платежів, не оприбуткувала та не внесла дані щодо надходження коштів за послугою «Сума прийнятих платежів згідно договору», грошові кошти, сплачені 14 споживачами на користь ТОВ «Черкасигаз збут» в сумі 15329 грн 48 коп та ПАТ «Черкасигаз» в сумі 1784 грн 90 коп, чим внесла завідомо неправдиві відомості до касового звіту ВПЗ Петропавлівка Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» за 28.01.2020, який є звітнім документом об`єкта поштового зв`язку з обліку грошових сум, інших цінностей і товарів, а тому є офіційним документом.

В апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень і правильності кваліфікації її дій, порушує питання про скасування вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 19.11.2024 через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Просить, дослідивши характеризуючі дані, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України та призначити покарання за: ч. 2 ст. 191 КК України 1 (один) рік 1 (один) місяць обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, що пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 1 (один) рік 1 (місяць); ч. 1 ст. 366 КК України 1 (один) рік обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, що пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 1 (один) рік. Остаточне покарання ОСОБА_7 призначити на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, що пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 1 (один) рік 1 (місяць).

Прокурор, посилаючись на ст. 50, 65, 75 КК України та роз`яснення Пленуму Верховного Суду, що містяться в постанові № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами покарання», зазначає про безпідставне звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України.

Зокрема, стверджує, що судом не враховано те, що ОСОБА_7 , з огляду на примітку до ст. 45 КК України, вчинила корупційне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, шляхом зловживання службовим становищем, що унеможливлює застосування до неї положень ст. 75 КК України, якою встановлені обмеження такого звільнення від відбування покарання з випробуванням, в тому числі у випадку засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`зане з корупцією.

Крім того звертає увагу на те, що ОСОБА_7 , хоча і визнавала свою винуватість в інкримінованих їй діях, однак від дачі показань відмовилась і не відшкодувала, навіть частково, завдані АТ «Укрпошта» збитки. Наведене, на думку прокурора, вказує на призначення судом першої інстанції обвинуваченій покарання, яке не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень внаслідок м`якості.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор також просить звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

До початку апеляційного розгляду по суті заявлених прокурором апеляційних вимог, головуючим суддею, на виконання вимог ч. 2 ст. 285 КПК України, роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_7 її право бути звільненою від кримінальної відповідальності, з урахуванням сплину строків, встановлених ст. 49 КК України.

У зв`язку з чим обвинувачена ОСОБА_7 заявила клопотання про її звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ст. 49 КК України.

Частиною 4 ст. 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

На виконання приписів ч. 4 ст. 286 КПК України, у зв`язку із заявленим обвинуваченою ОСОБА_7 клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, колегія суддів невідкладно приступає до його вирішення.

Заслухавши думки обвинуваченої ОСОБА_7 в підтримку клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності, прокурора ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України із подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, представника потерпілого ОСОБА_8 , яка заперечила проти задоволення клопотання обвинуваченої, вивчивши матеріали кримінального провадження в межах, необхідних для розв`язання заявленого клопотання, колегія суддів приходить до таких висновків.

Пункт 1 частини 2 статті 284 КПК України вказує на те, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 44 КК України, ч. 1 ст. 285 КПК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюється виключно судом.

За ч. 3 ст. 285 КПК України, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку.

Системний аналіз наведених норм закону вказує, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили, що узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

З огляду на наведене, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК України); не вчинення протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості; відсутність заборони щодо застосування давності до вчиненого особою кримінального правопорушення. Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та її згода на таке звільнення.

За змістом обвинувального вироку ОСОБА_7 визнана винуватою та засуджена за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 191 КК України привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем; ч. 1 ст. 366 КК України внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. З встановлених судом фактичних обставин провадження, кримінальні правопорушення ОСОБА_7 вчинені 28.01.2020.

Пунктом 2 та 3 частини 1 статті 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло: три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене КК України діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкція ч. 1 ст. 366 КК України, за якою засуджено ОСОБА_7 , передбачає відповідальність у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Частина 2 статті 191 КК України передбачає відповідальність у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. З огляду на наведене, обвинуваченою ОСОБА_7 вчинено нетяжкі злочини.

Наразі встановлено, що з часу вчинення ОСОБА_7 нетяжких злочинів і до заявлення відповідного клопотання, минуло більше 3 років для ч. 1 ст. 366 КК України та понад 5 років для ч. 2 ст. 191 КК України, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 2 та 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про ухилення ОСОБА_7 від досудового розслідування або суду, або вчинення нею нового злочину, колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень ч. 2 та ч. 3 ст. 49 КК України про зупинення чи переривання перебігу давності.

Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку.

З`ясувавши позицію обвинуваченої ОСОБА_7 , яка наполягала на її звільненні від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та впевнившись у добровільності такої позиції, відповідності обставинам провадження і усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд уважає, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає до задоволення, як обґрунтоване.

Колегія суддів зауважує, що застосування інституту звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є імперативним. Судом апеляційної інстанції з`ясовано думку представника потерпілого ОСОБА_8 щодо заявленого обвинуваченою клопотання, яка заперечила проти його задоволення, однак така думка не є визначальною та не несе юридичного значення для прийняття рішення про звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України. У даному випадку колегія суддів зобов`язана звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності при встановленні передбачених законом підстав, наявність яких представником ОСОБА_8 не спростована.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження. Тому вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 19.11.2024 щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з подальшим закриттям кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Оскільки відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає в себе відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, колегія суддів не дає оцінки та не вирішує доводи, викладені прокурором в первинній апеляційній скарзі, тому апеляційні вимоги сторони обвинувачення, з урахуванням внесених доповнень, задовольняє частково.

Керуючись ст. 404, п. 5 ч. 1 ст. 407, ст. 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_9 з доповненнями задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

Вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді