Справа № 375/2271/24
Провадження № 1-кп/375/2/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне обвинувальний акт № 0000138, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 вересня 2024 року, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синява Рокитнянського району Київської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня професійно-технічна, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не депутата, не працюючого, не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Положенням про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за № 576 та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолодженої зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 за № 622, визначено порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї та боєприпасів.

Однак, у порушення зазначеного нормативно-правового акту, на початку серпня 2023року, точної дати, часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , маючи намір на придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, реалізуючи свій протиправний умисел придбав у ОСОБА_6 наступальну осколкову ручну гранату М67, що є бойовим припасом, яку переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, наприкінці вересня 2024 року, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконний збут бойових припасів, ОСОБА_3 домовився із ОСОБА_7 про продаж останньому одної наступальної осколкової ручної гранати М67, яка є промислово виготовленим бойовим припасом, вартість якої оцінив в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 26 жовтня 2024 року близько 12 год, з метою збуту одної наступальної осколкової ручної гранати М67, яка є бойовим припасом промислового виготовлення, зустрівся із ОСОБА_7 у заздалегідь обумовленому місці, на березі річки Рось в с.Синява Білоцерківського району Київської області, куди незаконно переніс гранату М67 з місця свого проживання.

В ході зустрічі ОСОБА_7 , згідно із попередньою домовленістю передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень, на що ОСОБА_8 передав ОСОБА_7 одну наступальну осколкову ручну гранату М67, яка є промислово - виготовленим бойовим припасом, вчинивши таким чином збут бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у носінні, зберіганні, придбанні та збуті бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, на початку серпня 2024 року, у ОСОБА_3 , у невстановлений під час проведення досудового розслідування день, час та місці виник умисел на незаконне придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, реалізуючи свій протиправний умисел, придбав у ОСОБА_6 наступальну осколкову ручну гранату RG-4, що є бойовим припасом, яку переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , розпочавши таким чином її незаконне зберігання.

В подальшому, наприкінці жовтня 2024 року, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконний збут бойових припасів, ОСОБА_3 домовився із ОСОБА_7 про продаж останньому одної наступальної осколкової ручної гранати RG-4, яка є промислово-виготовленим бойовим припасом, вартість якої оцінив в сумі 7000 (сім тисяч)

гривень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 10 листопада 2024 року близько 15 год, з метою збуту одної наступальної осколкової ручної гранати RG-4, яка є бойовим припасом промислового виготовлення, зустрівся із ОСОБА_7 у заздалегідь обумовленому місці, на березі річки Рось в с.Синява Білоцерківського району Київської області, куди незаконно переніс гранату RG-4 з місця свого проживання.

В ході зустрічі ОСОБА_7 , згідно із попередньою домовленістю передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 7000 (сім тисяч) гривень, на що ОСОБА_3 передав ОСОБА_7 одну наступальну осколкову ручну гранату RG-4, яка є промислово - виготовленим бойовим припасом, вчинивши таким чином збут бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у носінні, зберіганні, придбанні та збуті бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , маючи намір на придбання, носіння, зберігання вибухових пристроїв та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, на початку серпня 2024 року, точної дати, часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено, придбав у ОСОБА_6 один запал дистанційної дії УЗРГМ-2 та один споряджений вибуховою речовиною, корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, що при конструктивному поєднанні в єдину конструкцію утворюють оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яка відноситься до вибухових пристроїв промислового виготовлення та бойових припасів, які переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , розпочавши таким чином їх зберігання без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 10 листопада 2024 року, в період часу з 20 години 30 хвилини по 00годину 01 хвилин, під час проведення працівниками поліції, санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 , в господарському приміщенні виявлено та вилучено, один запал дистанційної дії УЗРГМ-2 та один споряджений вибуховою речовиною корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у носінні, зберіганні та придбанні вибухових пристроїв та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Своїми умисними, протиправними діями обвинувачений вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України незаконне носіння, зберігання, придбання вибухових пристроїв та бойових припасів та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Вказаних висновків суд дійшов також і з огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та повністю визнав свою вину, отримавши згоду сторін, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу і стосуються вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, а також інших, які дозволяють встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно він розуміє зміст тих обставин, які не оспорює, чи є добровільною та істинною його позиція, а також роз`яснив учасникам процесу, що у разі не дослідження судом доказів, вони будуть позбавлені права оскаржити обставини, які не оспорювалися, в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював та пояснив, що він дійсно при вказанних в обвинувальному акті обставинах, незаконно придбав, зберігав та збував бойові припаси та вибухові пристрої, без передбаченого законом дозволу. На запитання суду обвинувачений пояснив, що знав, що гранати, які він придбав, зберігав та збував є бойовими припасами та вибуховими пристроями. Вказав, що критично ставиться до свого вчинку, наміру завдати будь-якої шкоди не мав.

Під час розгляду справи та в ході допиту обвинувачений свідомо і добровільно підтвердив, що всі обставини, відображені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, до свого вчинку ставиться негативно, засуджує власну поведінку, розуміє, що вчинив неправильно і його дії є злочинними.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні чіткі, послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції в частині обвинувачення, що викладене в обвинувальному акті.

Отже, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - незаконне ноносіння, придбання, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Прокурор в судовому засіданні з урахуванням обставин справи, характеру та ступеня суспільної небезпеки злочину, особи обвинуваченого, просив суд визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання - 3 роки позбавлення волі.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник просили суд застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від реального відбування основного покарання з випробуванням. В обґрунтування своєї позиції сторона захисту послалася на те, що його підзахисний визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення в повному обсязі, щиро кається, характеризується позитивно, раніше не судимий, проживає разом з матір`ю, яка є інвалідом другої групи, перебуває у громадянському шлюбі, а тому просить суд обрати міру покарання без позбавлення волі згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд враховує позицію сторони обвинувачення та сторони захисту, досудову доповідь, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який критично ставиться до вчиненого правопорушення, на обліку лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, має середню професійно-технічну освіту, не одружений, однак проживав разом зі своєю співмешканкою, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, не має постійної роботи, працює різноробочим неофіційно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 по справі № 944/5954/22 наведено тлумачення прояву щирого каяття обвинуваченого.

Так, у вищевказаній постанові витлумачено, що при встановленні обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, необхідно враховувати, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства. При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України. Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Беручи до уваги викладене, враховуючи обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також враховуючи відсутність судимостей, суд приймає до уваги положення ст.65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, доходить висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 263 КК України без ізоляції від суспільства, із застосуванням вимог ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк.

Пленум Верховного Суду України неодноразово звертав увагу на те, якщо виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, то судам не слід направляти таких осіб у місця позбавлення волі.

Одночасно суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Визначене таким чином покарання обвинуваченому на переконання суду буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і таке втручання у його права та свободи буде виправданим.

Ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 11листопада 2024 року до ОСОБА_3 застосовано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з застосуванням застави.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою суд вважає за необхідне скасувати, звільнивши його з під варти у залі суду.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженню підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідок Міністерства внутрішніх справ про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000138 від 5 вересня 2024 року:

висновок експерта № СЕ-19/111-24/62843-ВТХ від 31 жовтня 2024 року вартість витрат складає 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок,

висновок експерта № СЕ-19/111-24/67323-ВТХ від 27 листопада 2024 року вартість витрат складає 4775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 40 копійок,

висновок експерта № СЕ-19/111-24/66681-ВТХ від 6 грудня 2024 року вартість витрат складає 3979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 50 копійок.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт майна накладений ухвалами слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 11 листопада 2024 року слід скасуати.

Керуючись ст. 349, 368-371, 373, 374, 394, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Застосувати до ОСОБА_3 вимоги ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.

Накладений ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 12 листопада 2024 року арешт на: грошові кошти, а саме 100 гривень серії АБ 0641057, 100 гривень серії ЕЄ 2170818, 200 гривень серії ЕЕ 1026937, 500 гривень серії ЄЕ 9607357, 1000 гривень серії ВТ 0966111, 1000 гривень серії ВТ 0966110, 1000 гривень серії ВТ 0966109, які поміщено до спеціального пакету № 7191208; купюру номіналом 100 гривень серії ЄИ 8601167, яка поміщена до спеціального пакету № 7191183; предмет зовні схожий на кастет, що поміщений до спеціального пакету №7191184; предмет схожий на підривач до ручної гранати УЗРГМ-2, який поміщений до спеціального пакету АВ 2004008; предмет схожий на корпус ручної гранати Ф1, який поміщений до спеціального пакету № RIC 2000940 - скасувати.

Накладений ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 12 листопада 2024 року арешт на: мобільний телефон Redmi A2, IMEI l: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , який поміщений до спеціального пакету № 7191134 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь держави кошти на відшкодування витрат, пов`язаних із залученням експертів:

висновок експерта № СЕ-19/111-24/62843-ВТХ від 31 жовтня 2024 року в сумі 3183(три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок,

висновок експерта № СЕ-19/111-24/67323-ВТХ від 27 листопада 2024 року в сумі 4775(чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 40 копійок,

висновок експерта № СЕ-19/111-24/66681-ВТХ від 6 грудня 2024 року в сумі 3979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 50 копійок.

Речові докази:

Ручну уламкову гранату М 67, яку передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 Бідоцерківсько РУП ГУНП в Київській області - передати на потреби Збройних сил України.

Предмет зовні схожий на кастет поміщений до спеціального пакету № 7191184; змив речовини із пакета зовні схожого на корпус гранати Ф1 поміщений до паперового конверту коричневого кольору з відповідними написами; змив речовини із предмета зовні схожого на запал гранати, поміщений до паперового конверту, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 Бідоцерківсько РУП ГУНП в Київській області - знищити.

Підривач до ручної гранати УЗРГМ-2, корпус ручної гранати Ф1 - знищені при проведені судової вибухово-технічної експертизи.

Мобільний телефон Redmi A2, IMEI l: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім карткою мобільного оператора НОМЕР_3 , який поміщений до спеціального пакету №7191134, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 Бідоцерківсько РУПГУНП в Київській області - повернути власнику ОСОБА_3 .

Грошові кошти в сумі 3800 гривень залишити ГУ НП в Київській області, решту грошових коштів в сумі 200 гривень повернути власнику ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суд через Рокитнянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_9