ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 683/3998/24

Провадження № 11-сс/820/20/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 грудня 2024 року про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваногоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, у кримінальному провадженні №0000684, внесеному до ЄРДР 30.12.2024 року,

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини.

В провадженні СВ ВП№1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали кримінального провадження №0000684, внесеного до ЄРДР 30.12.2024 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 09 год 26 грудня 2024 року по 30 грудня 2024 року у ОСОБА_8 , який заздалегідь домовившись із ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив, виник умисел на незаконне заволодіння автомобілем марки «Deawoo», моделі «Lanos», синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився на перехресті доріг траси Н-03 та повороту до с. Воронківці Старокостянтинівської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області.

Надалі, 30 грудня 2024 року близько 02 год 30 хв ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 під`їхали автомобілем марки «HYINDAI SONATA», державний номерний знак НОМЕР_2 , до перехрестя доріг траси Н-03 та повороту до с. Воронківці Старокостянтинівської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області, де за попередньою змовою між собою, ОСОБА_8 розбив заднє пасажирське вікно та, шляхом вставлення викрутки в замок запалювання та замкнення проводів запалювання, завели двигун автомобіля та почав рух в сторону с. Воронківці Старокостянтинівської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області.

В цей час ОСОБА_7 сів за кермо автомобіля марки «HYINDAI SONATA», державний номерний знак НОМЕР_2 , та послідував за ОСОБА_8 , і в подальшому ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 продали автомобіль марки «Deawoo», моделі «Lanos», синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , у м. Ізяславі за 400 доларів США.

Таким чином ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою між собою незаконно заволоділи автомобілем «Deawoo» моделі «Lanos», синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований і перебуває у власності ОСОБА_9 , вартістю 78000 гривень.

Органом досудового розслідування, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.

30 грудня 2024 року о 15 год 01 хв ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 289 ч.2 КК України.

31 грудня 2024 року в межах кримінального провадження №0000684 від 30 грудня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні умисних дій, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України.

Старший слідчий СВ ВП №1 Хмельницького РУП ГУ НП в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 грудня 2024 року, клопотання задоволено частково та застосовано відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає в забороні йому залишати домоволодіння по АДРЕСА_1 , у вечірній та нічний час в період з 19 год 00 хв до 07 год 00 хв, зобов`язавши його прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою. Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язок здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено. Встановлено строк дії ухвали - до 27 лютого 2025 року включно.

Мотивуючи вказане рішення слідчий суддя посилається на те, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КК України. При цьому, слідчий суддя виходив з тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, особи підозрюваного, який має постійне місця проживання, відсутності компрометуючих даних, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказане рішення прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, але не більше строку досудового розслідування, тобто до 25.02.2025 року включно. На підставі ст.183 ч.3 КПК України визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання процесуальних обов`язків підозрюваним у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 242240 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Посилається на безпідставність невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

В порушення вимог закону, суд у своїй ухвалі не в повному обсязі оцінив ризики, на які посилалася сторона обвинувачення під час судового розгляду, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків, потерпілого.

Прокурор зазначає, що в своєму рішенні суд першої інстанції підтвердив наявність обґрунтованої підозри, проте не навів мотивів, з яких не враховуються ризики сторони обвинувачення. Водночас врахував обставини названі підозрюваним та його захисником, яким не надано жодних підтверджуючих цим обставинам доказів.

Узагальнені позиції учасників апеляційного перегляду провадження.

Прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 25.02.2025 року включно та визначити розмір застави, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 242240 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_7 заперечували проти апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників апеляційного перегляду провадження, вивчивши матеріали провадження та апеляційні доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Мотиви суду з посиланням на норми матеріального та процесуального закону.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимогКПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006, ст.ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захистправ людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися знормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Згідно ст. 177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 183 ч.1, ч. 2 п. 4 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст.194 ч.ч.1,2 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 176 ч. 3 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

За результатами розгляду апеляційного перегляду провадження колегія суддів вважає, що вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про те, що прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого, а також, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного не можуть служити виключними підставами для його ув`язнення, є обґрунтованими.

При цьому, слідчий суддя обґрунтовано вважав недоведеним в ході розгляду клопотання наявність ризику, передбаченого ст. 177 ч. 1 п. 1 КПК України, оскільки доводи сторони обвинувачення недостатньо переконливі та ґрунтуються на припущеннях.

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та у разі визнання його винуватим у даному кримінальному правопорушенні, покарання, яке йому загрожує, визнає вину та те, що він є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання, має постійне місце проживання та родину, а також відсутність компрометуючих даних щодо його особи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, врахувавши всі ризики та обставини, визначені ст. 178 КПК України в їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у вечірній та нічний час з 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. з покладенням відповідних обов`язків буде достатньо для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 з чим погоджується апеляційний суд. Колегія суддів вважає, що такий запобіжний захід буде достатнім для виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, стосовно наявності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1,3 КПК України, самі по собі не є достатньою підставою для обрання щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу, оскільки прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід - у виді домашнього арешту не здатен запобігти вищевказаним ризикам. В судовому засіданні прокурор не заперечував, того, що підозрюваний ОСОБА_7 процесуальну поведінку не порушував, був допитаний слідством у якості підозрюваного, свою вину визнав, обставин встановлених слідством не заперечував. Отже, у суду нема підстав вважати, що підозрюваний буде ухилятися від проведення слідчих дій за його участю, перешкоджати слідству або порушувати процесуальну поведінку. Колегія суддів виходить з того, що підозрюваний має постійне місце проживання, родину, працює таксистом, раніше не притягався до кримінальної відповідальності. Отже, у його житті існують соціальні чинники які будуть утримувати його від порушення процесуальної поведінки на визначених слідчим суддею умовах.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора зводяться до незгоди з прийнятим процесуальним рішенням, оскільки слідчим суддею об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в сукупності з даними про його особу й підтверджують на даному етапі кримінального провадження обґрунтованість застосованого запобіжного заходу та висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних відомостей, які б не були проаналізовані слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, обґрунтовували доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному згідно положень ст. 177,178 КПК України, та могли б вплинути на ухвалення іншого процесуального рішення, апеляційна скарга прокурора не містить.

У підсумку колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про доцільність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні йому залишати домоволодіння по АДРЕСА_1 , у вечірній та нічний час в період з 19 год 00 хв до 07 год 00 хв з покладенням певних обов`язків, що буде необхідним та достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та буде відповідати загальним принципам закріпленим в ч.3 ст. 5 Конвенції.

Отже, на думку колегії суддів, ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційна скарга не містить та колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 грудня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 до 27 лютого 2025 року включно - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3