Справа №463/2165/25
Провадження №1-кс/463/2328/25
УХВАЛА

слідчого судді

14 березня 2025 року місто Львів

Cлідча суддя Личаківського районного суду міста Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого ВРЗСТ слідчого відділу Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 18.02.2025 про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій в кримінальному провадженні №0001867 від 22.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановила:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою, та просить скасувати постанову страшого слідчого Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 18.02.2025 року про відмову у задоволенні клопотання потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо проведення слідчого експерименту у кримінальному провадженні № 0001867 від 22.11.2022 року за ч.1 ст. 286 КК України та зобов?язати слідчого розглянути у відповідності до вимог ст. 220 КПК України таке клопотання.

В обґрунтування поданої скарги покликався на те, що СВ Львівським РУП №1 ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0001867 від 22.11.2022 року за ч.1 ст. 286 КК України. 12.08.2025 року потерпілі, в порядку ст. 220 КПК України, звернулися до слідчого з клопотанням про проведення слідчого експерименту. Проте, у визначений законом строк та порядку таке не розглянуто, а тому звертається до слідчого судді з даною скаргою.

Скаржник ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у скарзі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, матеріалів кримінального провадження не надіслав.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, а тому слідчим суддею, прийнято рішення про розгляд скарги за фактичної явки сторін.

Проаналізувавши надані матеріали скарги, слідча суддя дійшла такого висновку.

Статтею 55 Конституції України кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини гарантується.

При розгляді питання про можливість оскарження бездіяльності слідчого під час досудового розслідування суд враховує також положення міжнародно-правових норм, які є частиною національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання про його права та обов`язки або при висуненні проти нього будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий судовий розгляд протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Одним з основних складових у системі справедливого судочинства є доступ до суду.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права і свободи, викладені у Конвенції, порушуються, має право на ефективний спосіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які діяли як офіційні особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим кодексом.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Так, забезпечуючи принцип доступу до правосуддя, в порядку ст. 21 КПК України та ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова 11 березня 2025 року відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду з метою з`ясування фактичних обставин скарги безпосередньо в судовому засіданні за участю сторін.

Як вбачається з доданих до скарги матеріалів, СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0001867 від 22.11.2022 року за ч.1 ст. 286 КК України.

З доводів скарги встановлено, що у кримінальному провадженні №0001867 від 22.11.2022 року за ч.1 ст. 286 КК України, потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , в порядку ст. 220 КПК України, звертався до слідчого із клопотанням від 12.08.2024 про проведення слідчого експерименту.

Постановою старшого слідчого ВРЗСТ СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 було відмовлено у задоволенні такого клопотання, в черговий раз постановою від 18 лютого 2025 року у задоволенні такого клопотання відмовлено.

За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно зі ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначений главою 26 Кримінального процесуального кодексу України - параграф 1, статті 303-308.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора слідчий суддя постановляє ухвалу, передбачену ч. 2 ст. 307 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

У відповідності до вимог статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Таким чином, після подання клопотання, в порядку ст. 220 КПК України про виконання будь-яких процесуальних дій - у слідчого/прокурора виникає обов`язок розглянути таке клопотання в строк не більше трьох днів з моменту його подання, і задовольнити його за наявності відповідних підстав, а у разі відмови в задоволенні клопотання (повної, часткової) винести вмотивовану постанову, копію якої вручити особі (у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надіслати їй).

Слідчою суддею встановлено, що клопотання скаржником подано 12.08.2024 року отримано слідчим та за результатом розгляду якого останнім, винесено постанову про відмову у задоволення клопотання.

Постанову слідчим мотивовано тим, що при матеріалах кримінального провадження наявні відеоматеріали, які були об`єктом експертних досліджень, а тому необхідності проведення слідчого експерименту не вбачає.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п.4 ч.1, п.4 ч.2 ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження та під час досудового розслідування потерпілий має право: заявляти клопотання; брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження.

Відповідно до ч.5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частини. Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Слідчий, виносячи оскаржувану постанову, повинен був надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови, виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого проведення слідчих дій вказаних в клопотанні скаржника, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Однак, оскаржувана постанова не містить мотивів та їх обґрунтування з посиланням на положення КПК України, з яких слідчий дійшов до такого висновку. Проведення слідчого експеременту надасть вихідні дані, які можуть бути необхідними експерту про повного та обєктивного проведення експертного дослідження.

За встановлених обставин слідча суддя вважає вимоги скарги обгрунтованими та підставними, та відповідно такими що підлягають до задоволення.

Крім цього, слідча суддя вважає за необхідне звернути увагу слідчого на тому, що судові рішення, які набрали законної сили в Україні є обов`язковими до виконання, в тому числі і слідчими.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.

У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК України зазначено перелік ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому дана ухвала відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Керуючись ст. 303-304, 307, 309 КПК України, слідча суддя

постановила:

скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого ВРЗСТ слідчого відділу Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 18.02.2025 про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій в кримінальному провадженні №0001867 від 22.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, задовольнити.

Постанову старшого слідчого ВРЗСТ СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 від 18 лютого 2025 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001867 від 22.11.2022 року скаувати.

Зобов`язати старшого слідчого ВРЗСТ СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні №0001867 від 22.11.2022 року, повторно розглянути клопотання потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 12.08.2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 14 год. 30 хв. 17 березня 2025 року.

Слідча суддя ОСОБА_1