ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.12.2024, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кривчунка

Жашківського району Черкаської області, українця, громадянина України,

військовослужбовця, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого, працює в ТОВ «Паллєтпорт» підозрюваного у

вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб в межах строку досудового розслідування з 23.12.2024 по 20.02.2025 включно, без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_9 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в межах строку досудового розслідування з 23.12.2024 по 20.02.2025 включно, без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, доведеності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, вказуючи на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в межах строку досудового розслідування та визначити заставу.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на безпідставність та помилковість висновків слідчого судді щодо наявності ризиків, що були предметом розгляду судом по відношенню до ОСОБА_7 . Так, відсутні докази щодо ризику переховування від слідства і тому такі є припущенням. Захисник зазначає, що ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні відсутній, оскільки свідки вже всі допитані, вони є військовими.

Захисник з посиланням на практику ЄСПЛ та Касаційного кримінального суду наголошує на тому, що слідчий суддя має право визначати розмір застави, при цьому слід враховувати особу правопорушника та його характеризуючі дані.

Адвокат звертає увагу, що слідчим суддею не враховано дані про особу ОСОБА_7 , який має не молодий вік 55 років, все життя проживав у м. Черкаси, де має стійкі соціальні зв`язки, має постійну роботу, позитивно характеризується, судимостей не має, проживає та утримує свою стареньку матір, яка є повністю на його утриманні, також з метою встановити об`єктивну істину по справі, останній налаштований на конструктивну співпрацю в межах закону, з органом досудового розслідування та судом, має ряд захворювань.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.ст.178 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Четвертим СВ (з дислокацією у м. Черкасах) ТУ ДБР, розташованого у м. Києві за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001425 від 23.12.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

23.12.2024 о 16 год. 00 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

24.12.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.402 КК України підтверджується зібраними доказами: повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 про виявлення ознак кримінального правопорушення від 23.12.2024 та додатками до нього; наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №372 від 23.12.2024; показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив про те, що стороною надано докази на підтвердження викладених у клопотанні доказів, що свідчать про набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім інкримінованого злочину, про достатні підстави вважати, що існують ризики вчинення ним дій, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Також слідчим суддею зазначено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відповідності до ч.8 ст.176 КПК України.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Розглядаючи дане клопотання, слід також врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Апеляційний суд враховує особу підозрюваного ОСОБА_7 , якому 55 років, він має стійкі соціальні зв`язки, має постійну роботу, позитивно характеризується, раніше не судимий, має постійне місце роботи.

Проте, посилання сторони захисту щодо можливості обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.402 КК України. Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою. Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування до підозрюваного у цій справі ще й альтернативного виду запобіжного заходу у вигляді застави.

Під час судового розгляду, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення.

Отже, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин за яким повідомлено про підозру, особу підозрюваного, обставини даного кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що існує імовірність того, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а положення ч.8 ст.176 КПК України унеможливлюють обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішенням, адже слідчим суддею були заслухані пояснення і самого захисника і підозрюваного, їм дана належна, обґрунтована оцінка, що вбачається зі змісту ухвали.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, оскільки стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на час розгляду питання про обрання запобіжного заходу обґрунтовано існують і в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі кримінального провадження потребу в триманні останнього під вартою, а даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчому судді та апеляційному суду не надано.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.12.2024 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб в межах строку досудового розслідування з 23.12.2024 по 20.02.2025 включно, без визначення розміру застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді