Справа № 396/2308/24
Провадження № 1-кс/396/2/25
УХВАЛА
21.01.2025 року м. Новоукраїнка Слідчий суддя Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування арешту на тимчасово вилучене майно,-
Заявники зазначають, що у застосуванні арешту майна відпала потреба, оскільки у вищевказаному кримінальному провадженні проведено усі необхідні слідчі дії. Крім того, вказані автомобілі перебувають на території подвір"я Новоукраїнського РВП де ржавіють і втрачають свою вартість.
ОСОБА_3 для розгляду клопотання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відповідно до змісту клопотання просить провести судове засідання без його участі.
ОСОБА_4 для розгляду клопотання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відповідно до змісту клопотання просить провести судове засідання без його участі.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Статтею 1 Кримінально процесуального кодексу України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
Згідно зі ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Аналіз наведених положень свідчить про те, що із клопотанням про скасування арешту майна, окрім сторони кримінального провадження, а саме підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, може звернутися інший власник або володілець такого майна.
На день розгляду клопотання матеріали вказаного провадження перебувають в провадженні СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, досудове слідство не завершено.
Крім того, заявниками не надано жодних доказів щодо того, що в арешті даних транспортних засобів відпала потреба.
Таким чином, оскільки досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню триває, арештоване майно має статус речового доказу по справі, слідчий суддя приходить до висновку щодо відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування арешту на тимчасово вилучене майно.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування арешту на тимчасово вилучене майно - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1