Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/5451/24
Провадження №1-кп/523/706/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

28.02.2025 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000048 від 08.01.2024 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по звинуваченню в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.01.2024, приблизно о 17 годині 20 хвилин (більш точний час встановити не надалось можливим), ОСОБА_5 знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , де мешкав та вів спільний побут разом зі своєю колишньою дружиною - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до винесення 30.06.2023 року Суворовським районним судом м. Одеси рішення про накладання обмежувального припису стосовно нього, безпідставно спровокував словесний конфлікт, в ході якого, виражався в адрес потерпілої нецензурними словами та погрожував фізичною розправою.

Мотив вчинення даного кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_6 полягає у спричиненні останній моральних страждань та болю.

Вказані незаконні дії мали систематичний характер, оскільки ОСОБА_5 , систематично, з метою вчинення психологічного насильства, неодноразово вчиняв відносно ОСОБА_6 домашнє насильство, внаслідок чого притягувався до адміністративної відповідальності, а саме:

-10.05.2023 за вчинення 01.04.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) до адміністративного стягнення у вигляді накладання штрафу в розмірі 170 грн.

-10.05.2023 за вчинення 11.04.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) до адміністративного стягнення у вигляді накладання штрафу в розмірі 170 грн.

-10.05.2023 за вчинення 11.04.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) до адміністративного стягнення у вигляді накладання штрафу в розмірі 170 грн.

-22.06.2023 за вчинення 11.05.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) до адміністративного стягнення у вигляді накладання штрафу в розмірі 170 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті. По суті справи пояснив, що у нього з на той час дружиною постійно виникали конфлікти, за що його багато разів притягували до адміністративної відповідальності. Також підтвердив факт психологічного тиску та фізичних образ вчинених ним 07.01.2024 року, крім того пояснив, що у скоєному розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_6 до судового засідання не з`явилась, надала заяву с проханням слухати справу за її відсутності, міру покарання залишила на розсуд суду.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати:

- по ст.126-1 КК України за ознаками: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості життя потерпілої особи та винуватість обвинуваченого у скоєних кримінальних правопорушеннях доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєних злочинів, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії злочинів невеликої тяжкості, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працює, одружений, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, негативно характеризується за місцем мешкання, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро покаявся.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст..65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставин, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання судом не виявлено.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття.

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі із випробувальним терміном, а також застосувати положення п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, думку захисника, яка просила обрати її підзахисному пробаційний нагляд строком на 1-н рік, обвинуваченого, який погодився із прокурором, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі із застосуванням іспитового терміну та направленням для проходження програми для кривдників у порядку п.5 ч.1 ст.91-1 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1-го року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у вигляді 1-го року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати відносно ОСОБА_5 обмежувальні заходи у виді направлення останнього для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралась та скасуванню не підлягає.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: