ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/469/25 Справа № 185/5415/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000690, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Червонопартизанську Луганської області, громадянина України, який має вищу освіту, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 10 липня 2024 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України до громадських робіт строком 200 годин,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 20 травня 2024 року по 24 вересня 2024 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

За цим вироком ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що 06 травня 2024 року приблизно о 10 годині 30 хвилин у ОСОБА_5 , який проходив по парку, що розташований по вул. Комарова, м. Павлоград, та побачив потерпілу ОСОБА_9 , яка поклала на землю пакет з мобільним телефоном марки «Samsung», модель «S9 Plus», сірого кольору, виник раптовий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме пакету з мобільним телефоном марки «Samsung», модель «S9 Plus», сірого кольору, який належить ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна в умовах воєнного стану 06 травня 2024 року приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що його дії є відкритими для оточуючих, підійшов до ОСОБА_9 та відкрито викрав пакет з мобільним телефоном марки «Samsung», модель «S9 Plus», сірого кольору, що належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме, взявши до рук вказаний пакет, у швидкому темпі пішов у сторону стадіону «Горняк», де залишив пакет, а мобільний телефон забрав.

Після чого, ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 , матеріального збитку на суму 5016,33 гривень.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані судом за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

В апеляції:

- обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати.

В обґрунтування вказує, що вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2024 року є незаконним та необґрунтованим, оскільки при його ухваленні не були належним чином враховані вимоги ст. 370 КПК України.

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази беззаперечно вказують на вину ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.

При цьому, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості вирок суду, не знайшли свого підтвердження при перегляді вироку.

Так, за наданими безпосередньо у суді першої інстанції показами потерпілої ОСОБА_9 , вона перебувала в парку та коли вона зупинилася відпочити, чоловік в чорному одязі з капюшоном на голові викрав її пакет в якому знаходився мобільний телефон. Вона побігла за цим чоловіком та кричала «що ти твориш, віддай», після чого він він кинув пакет, який вона підняла, але телефону і грошей там не було.

Підстави для недовіри або сумнівів щодо особи потерпілої, а також правдивості та об`єктивності свідчень цієї особи, відсутні, її пояснення є послідовними та логічними, а також узгоджуються між собою та іншими дослідженими письмовими доказами по справі, що підтверджують вину ОСОБА_5 , зокрема: протоколом огляду місця події від 10 травня 2024 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких, працівниками ломбарду «Онікс» було добровільно видано працівникам поліції мобільний телефон марки «Samsung» модель «S 9Plus» сірого кольору, який згідно договору № DP-2.198068/0 від 06 травня 2024 року закладено до ломбарду «Онікс» громадянином ОСОБА_5 .

Крім того, судом першої інстанції також було досліджено договір про надання фінансового кредиту під заставу № DP-2.198068/0 від 06 травня 2024 року, укладеного між Повне товариство «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко» та позичальником ОСОБА_5 , предметом договору згідно змісту є мобільний телефон «Samsung S9».

Також, відповідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 травня 2024 року, потерпіла ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_5 на фотознімку № 1, як чоловіка, який відкрито викрав її пакет, в якому знаходились продукти, гаманець та мобільний телефон марки «Samsung» модель «S 9Plus».

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 травня 2024 року, свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_5 на фотознімку № 3, як особу, яка заклала до ломбарду «Онікс» 06 травня 2024 року мобільний телефон марки «Samsung» модель «S 9Plus».

Судом першої інстанції також було досліджено протокол пред`явлення речей для впізнання від 13 травня 2024 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 , впізнала мобільний телефон марки «Samsung» модель «GALAXY S9 +», який 06 травня 2024 року було відкрито викрадено у неї.

Також, судом було безпосередньо досліджено протокол зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису від 10 травня 2024 року, відповідно до якого, події відбуваються в приміщенні Ломбарду «Онікс», коли ОСОБА_5 закладав мобільний телефон.

Таким чином, надані потерпілою покази у суді першої інстанції узгоджуються між собою і дослідженими доказами, наявними в кримінальному провадженні та не мають суттєвих суперечностей. Наявність даних або доказів, які б свідчили про неправдивість їх показів, колегією суддів не встановлено.

Належність та допустимість покладених в основу вироку доказів сумнівів не викликає. Висновки суду та оцінка доказів по справі, викладенні в оскаржуваному вироку з достатньою повнотою, не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо правильності таких висновків, їх сукупність у взаємозв`язку є достатньою для висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а тому суд першої інстанції зробив об`єктивний і правильний висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року).

За наведеного, підстав для ствердження, що вирок є незаконним та необґрунтованим, оскільки при його ухваленні не були належним чином враховані вимоги ст. 370 КПК України, не є прийнятними, оскільки висновок суду про винуватість ОСОБА_5 відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції дотримався наведених вище вимог ст. ст. 50, 65 КК України та врахував особу винного, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, раніше судимий, характеризується посередньо, вчинив кримінальне правопорушення щодо особи похилого віку.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Таким чином, при призначенні покарання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді у вигляді позбавлення волі в мінімальному стоку, встановленого санкціюєю ч. 4 ст. 186 КК України, навіть у урахуванням призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України,

Такий вид і розмір покарання є достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

За загалом вище наведеного, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 69, 75 КК України, колегія суддів не знаходить.

Колегія суддів, також зважає на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

Таким чином, з огляду на разом вищенаведене, судом першої інстанції ухвалено вирок, який є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, в їх сукупності, взаємозв`язку і достатності, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи в повній мірі, а тому відсутні підстави для скасування чи зміни вироку з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, у зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000690, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4