Справа № 643/5510/25
Провадження № 1-кс/643/1829/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2025 м. Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000415 від 25.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 353, ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Донець, Зміївського району, Харківської області, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, з вищою освітою, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

встановив:

В провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, знаходиться кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000415 від 25.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 353, ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , будучи тимчасово звільненим наказом начальника ГУНП в Харківській області № 39 від 20.01.2023 з органів Національної поліції, оскаржуючи вказане рішення у судовому порядку, не маючи постійного джерела доходу, на початку травня 2023 року, однак не пізніше 09.05.2023, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, будучи колишнім працівником органів Національної поліції України (далі НПУ) та достовірно обізнаним про встановлений законодавством України порядок реагування працівниками НПУ в разі виявлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення, а також про наслідки застосування санкцій адміністративно - та кримінально-правового характеру за вчинення відповідних правопорушень, маючи корисливий намір, спрямований на заволодіння майном інших осіб, вирішив зайнятися злочинною діяльністю, а саме скоєнням в умовах воєнного стану особливо тяжких злочинів проти власності - вимагання грошових коштів від осіб, які беруть участь у незаконному обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, з погрозою обмеженням прав, свобод і законних інтересів таких осіб, а також розголошення відомостей, які останні бажають зберегти в таємниці.

Розробивши злочинний план, колишній працівник НПУ - ОСОБА_8 вирішив залучити до здійснення злочинної діяльності раніше знайомих йому осіб, а саме цивільних осіб ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , які погодились вчиняти злочини діючи за попередньою змовою групою осіб.

Так, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб спільно із ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , 09.05.2023 фактично затримали ОСОБА_11 , який здійснював придбання та зберігання наркотичних засобів, після чого, застосовуючи погрози обмеженням прав, свобод і законних інтересів останнього, а також розголошення відомостей, які ОСОБА_11 бажає зберегти в таємниці, вимагали від останнього та отримали грошові кошти в розмірі 76000 грн, чим ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 189 КК України вимагання, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою обмеженням прав, свобод і законних інтересів потерпілого, а також розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, а також ч. 2 ст. 353 КК України, тобто самовільне присвоєння владних повноважень, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, з використанням службового посвідчення працівника правоохоронного органу.

Надалі, ОСОБА_8 , оскарживши в судовому порядку наказ начальника ГУНП в Харківській області про його звільнення з 08.11.2023 був поновлений на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області, а з 24.07.2024 призначений на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області.

Поновившись на службі, в середині серпня 2024 року, однак не пізніше 23.08.2024, точна дата, час та місце під час досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_8 , обіймаючи посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, маючи спеціальне звання лейтенант поліції, здійснюючи функції представника влади та відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, приміток до ст. ст. 364, 368 КК України, вже будучи службовою особою, маючи корисливий намір на продовження отримання доходу від злочинної діяльності, отримавши переваги надані йому для виконання службових обов`язків, у вигляді отримання інформації від оперативних джерел, доступу до інформаційних електронних систем, таких як ІПНПУ та інших, а також інформації від спілкування з іншими працівниками поліції, дійсного службового посвідчення працівника НПУ, тощо, усвідомлюючи, що він, діючи самостійно або за попередньою змовою групою осіб, не зможе реалізувати свій злочинний корисливий умисел, розуміючи переваги скоєння кримінальних правопорушень у складі організованої групи, знаючи усі її ознаки, вирішив створити та очолити організовану груп, до складу якої залучив раніше йому знайомого ОСОБА_9 а також цивільну особу - ОСОБА_12 , визначивши спрямованість її злочинної діяльності - вчинення тяжких корупційних злочинів у сфері службової діяльності, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій, а також в інтересах третьої особи, з використанням наданого службового становища, вчинене організованою групою.

Так, діючи в складі організованої групи її учасники працівник Національної поліції України ОСОБА_8 та цивільні особи ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , із залученням інших цивільних осіб, які не були обізнані про існування організованої групи, а діяли за попередньою змовою групою осіб з останніми, систематично вимагали та одержали неправомірну вигоду від осіб, які беруть участь у незаконному обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, за непритягнення останніх до кримінальної відповідальності, а саме:

- 23.08.2024 ОСОБА_8 діючи у складі організованої групи за участю ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , а також за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , перебуваючи неподалік від будинку, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Олександрівський, 132, вимагали та одержали від ОСОБА_13 грошові кошти у сумі 50000 гривень у якості неправомірної вигоди за нереєстрацію відповідно до діючого законодавства факту придбання та зберігання ОСОБА_13 наркотичної речовини, чим ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 5 ст. 27,

ч. 3 ст. 368 КК України - пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

09.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 4 ст. 189 КК України - вимагання, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою обмеженням прав, свобод і законних інтересів потерпілого, а також розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану;

- ч. 2 ст. 353 КК України, тобто самовільне присвоєння владних повноважень службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, з використанням службового посвідчення працівника правоохоронного органу;

- ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, тобто у пособництві одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій, а також в інтересах третьої особи, з використанням наданого службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, за попередньою змовою групою осіб.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З метою запобігання ризикам, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задоволити з підстав, у ньому наведених. У порядку долучення просив приєднати до матеріалів справи протокол затримання особи.

Захисник у судовому засіданні в задоволенні клопотання просив відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю. Вважає, що не було необхідності в затриманні його підзахисного, оскільки він в добровільному порядку з`явився би до органу досудового розслідування та слідчого судді, тобто застосування до підозрюваного особливого режиму кримінального провадження в умовах воєнного стану, визначеного ст. 615 КПК України. Зазначив, що підозрюваний мав намір надати органу досудового розслідування показання, оскільки вважає, що ним вчинено кримінально-каране діяння, передбачене нормою статті 190 КК України, тобто шахрайство.

Вважає, що до його підзахисного доцільним буде застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. У випадку задоволення клопотання, просив визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі, достатньому для запобігання можливим ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, з покладенням на підозрюваного обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

У порядку долучення захисник просив приєднати до матеріалів кримінального провадження характеризуючі документи. Зокрема надано копію ухвали суду про закриття підготовчого провадження та призначення до розгляду по суті справи за позовною заявою ОСОБА_14 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів до ОСОБА_14 , а також свідоцтво про народження дитини, з якого вбачається факт наявності на утриманні підозрюваного малолітньої дитини.

Підозрюваний у судовому засіданні позицію свого захисту підтримав, просив слідчого суддю при розгляді клопотання врахувати, що не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, готовий до співпраці з органами досудового розслідування. На запитання слідчого судді щодо того, на які доходи, в тому числі пасивні, він забезпечує свої щоденні життєві потреби та на які доходи він має намір утримувати дитину, підозрюваний пояснив, що йому допомагають родичі і на їх подальшу матеріальну допомогу він розраховує в подальшому.

Заслухавши прокурора, захисника та підозрювану, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, особи підозрюваного, тощо.

Наразі ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 353, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: вимагання, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою обмеженням прав, свобод і законних інтересів потерпілого, а також розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, самовільне присвоєння владних повноважень службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, з використанням службового посвідчення працівника правоохоронного органу, пособництво одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій, а також в інтересах третьої особи, з використанням наданого службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, за попередньою змовою групою осіб; існування ризиків, визначених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку слідчого судді, доведені стороною обвинувачення.

Встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, , а також особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи всі обставини справи, ставлення підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховуючи норму ч. 3 ст. 182 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного проживання людини.

За таких обставин слідчий суддя з урахуванням стану здоров`я, майнового становища підозрюваного, враховуючи конкретні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, тяжкості кримінальних правопорушень, в якому він підозрюється, яке за своєю правовою кваліфікацією згідно ст. 12 КК України являється тяжким та особливо тяжкими злочинами, розглядає за можливе визначити ОСОБА_5 заставу у вигляді 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 908 400,00грн, оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» (заява № 12050/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи характеризуючі дані особи, його активи та його соціальні зв`язки.

Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб нівелювати у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З наданих слідчому судді матеріалів клопотання вбачається, що злочин скоєно організованою групою, у якій підозрюваний виконував доведену йому функцію, відтак застава може бути внесена за рахунок інших підозрюваних та їх родичів, а також властиво родичів підозрюваного, які з його слів надають матеріальну підтримку йому і його малолітній дитині як заставодавцями. Крім того, попри відсутність офіційних доходів, заощаджень та майна, очевидність того, що підозрюваний має відповідні активи, які не обліковуються державою, в тому числі здобутих злочинним шляхом, стороною захисту на момент розгляду клопотання не спростована.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що сума застави у розмірі, меншому ніж 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде для підозрюваного помірною, несуттєвою, відтак яку останній вважатиме прийнятною задля ухилення від кримінальної відповідальності.

Доводи сторони обвинувачення в обґрунтування заявленого клопотання підтверджуються в тій мірі, яка може вважатися такою, що відповідає критерію обґрунтованості на етапі досудового розслідування, котре на даний час триває, виходячи з фактичних обставин інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, узгоджується з приписами кримінально-процесуального закону і не спростовується наданими стороною захисту слідчому судді доказами, серед яких лише такі документи: копія ухвали суду про закриття підготовчого провадження та призначення до розгляду по суті справи за позовною заявою ОСОБА_14 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів до ОСОБА_14 , а також свідоцтво про народження дитини, з якого вбачається факт наявності на утриманні підозрюваного малолітньої дитини.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, тяжкості кримінальних правопорушень, в якому він підозрюється, з метою виконання завдань кримінального провадження, дотримання його загальних засад, з метою застосування до особи належної правової процедури, вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 заставу у вигляді 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 908 400,00грн, оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 182, 183, 193-194, 196-198, 206, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів з моменту затримання, а саме з 09:45 09.04.2025.

Строк дії ухвали встановити до 09:45 07.06.2025.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання підозрюваного під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором підозрюваної у порядку, передбаченому ст.ст. 111, 112 КПК України.

Визначити суму застави протягом дії запобіжного заходу у розмірі триста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень 00 копійок, які необхідно внести на депозитний рахунок № UA0006674, отримувач: ТУ ДСА України у Харківській області, код отримувача: 26281249, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, МФО отримувача: 820172, призначення платежу: застава згідно ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 09.04.2025 у справі № 643/5510/25 (провадження 1-кс/643/1829/25) відносно ОСОБА_5 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; не відлучатися з м. Харкова, без дозволу слідчого або прокурора; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава буде звернена в дохід Держави для зараховування до спеціального фонду Державного бюджету України й використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід Держави, слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, не звернена у дохід Держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 11.04.2025 о 10:20.

Слідчий суддя ОСОБА_1