Справа № 676/6602/24
Провадження № 1-кс/676/2145/24
УХВАЛА

12 грудня 2024 року м. Кам`янець-Подільський

Слідчий суддя Кам`янець-Подiльського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , її захисників, адвокатів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої про примусове відібрання біологічних зразків у кримінальному провадженню № 0001323 від 26.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодження з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про примусове відібрання біологічних зразків у кримінальному провадженні №0001323 за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в період часу з червня 2022 року по листопад 2023, невстановлена особа під час спілкування з заявником у мережах «Інстаграм» та «Телеграм» під приводом отримання грошових коштів на лікування та отримання юридичних послуг, шляхом зловживання довірою, в умовах воєнного стану вчинила шахрайські ддії та заволоділа грошовими коштами з рахунку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , які заявниця самостійно перерахувала на банківську картку № НОМЕР_2 , чим завдала заявниці ОСОБА_7 матеріальних збитків на суму 484 145 грн.

Відомості даного кримінального правопорушення 26.09.2024 року внесено до ЄРДР за № 0001323 за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

В ході досудового розслідування, встановлено, що банківський рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , відкритий на ім`я ОСОБА_4 .

Крім того, ОСОБА_4 , діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою легалізації коштів, одержаних злочинним шляхом (вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння) внаслідок вчинення шахрайських дій, пов`язаних з заволодінням чужим майном - грошовими коштами потерпілої ОСОБА_7 , в період часу з 19.06.2022 року по 20.11.2023 року, вчинила дії, спрямовані на легалізацію (відмивання) грошових коштів, здобутих злочинним шляхом.

Встановлено, що ОСОБА_4 29.11.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 та ч. 1 ст. 209 КК України.

05.12.2024 року старшим слідчим ВРЗЗС СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 виненсено постанову про відібрання біологічних зразків для провадення експертизи, підозрюваної ОСОБА_4 , а саме зразків слини, проте відібрати їх у підозрюваної ОСОБА_4 не виявилось можливим у зв`язку із тим, що остання відмовився їх надавати.

У зв`язку із викладеним виникла необхідність у примусовому відібранні біологічних зразків у підозрюваної ОСОБА_4 з метою проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

В судовому засіданні слідча підтримала власне клопотання, просила його задоволити.

Сторона захисту просила відмовити у задоволенні даного клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та матеріали додані до нього, вважає, що в задоволенні клопотання слідчого про примусове відібрання біологічних зразків по кримінальному провадженню № 0001323 від 26.09.2024 року за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 245 КПК України, у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (ст.ст.160-166 цього Кодексу).

Відібрання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Згідно ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Частиною 4 ст. 132 КПК України визначено, що для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя зауважує, що на відміну від примусового відібрання біологічних зразків згідно положень КПК України (для потреб досудового розслідування), існує інший порядок збору, отримання, обробки та використання біологічних зразків, зокрема і для формування Електронного реєстру геномної інформації.

Так, 09 липня 2022р. Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» (далі-Закон № 2391-IX).

Відповідно до ст. 3 Закону № 2391-IX, державна реєстрація геномної інформації проводиться з дотриманням прав і свобод людини і громадянина та відповідно до таких основних принципів: верховенства права, у тому числі законності та юридичної визначеності; гуманізму; конфіденційності, у тому числі захищеності персональних даних.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону № 2391-IX, державна реєстрація геномної інформації проводиться з метою:1) ідентифікації осіб, які вчинили кримінальне правопорушення; 2) розшуку осіб, зниклих безвісти; 3) ідентифікації невпізнаних трупів людей, їх останків та частин тіла людини; 4) ідентифікації осіб, які не здатні через стан здоров`я, вік або інші обставини повідомити інформацію про себе.

В Україні проводяться обов`язкова та добровільна державна реєстрація геномної інформації.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону № 2391-IX, обов`язковій державній реєстрації підлягає геномна інформація осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, або стосовно яких обвинувальний акт у кримінальних провадженнях зазначеної категорії злочинів передано до суду.

Порядок проведення обов`язкової державної реєстрації геномної інформації людини затверджений Постановою КМУ від 29 серпня 2023р. № 978, відповідно до п. 4 розділу «Відбір біологічного матеріалу та направлення його на молекулярно-генетичну експертизу (дослідження)» якого, відбір та направлення на проведення молекулярно-генетичної експертизи (дослідження) біологічного матеріалу осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, у разі, коли результати експертизи (дослідження) можуть бути використані для забезпечення завдань кримінального провадження, здійснюється згідно із ст. 242 КПК України, яка визначає підстави для призначення експертизи у кримінальному провадженні.

Проте вище переліченими нормативними актами не врегульоване питання щодо порядку дій у разі відмови у наданні біологічних зразків для проведення обов`язкової державної реєстрації геномної інформації особи, процесуальний статус якої відповідає визначеному у п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону № 2391-IX.

Як було зазначено вище, примусове відібрання зразків, у кримінальному провадженні відбувається лише у разі, коли зразки можуть бути використані для забезпечення завдань кримінального провадження.

Тобто, примусове відібрання біологічних зразків у особи для обов`язкової державної реєстрації геномної інформації, для цілей формування електронного реєстру геномної інформації людини, чинним законодавством не передбачено.

Так, аналізуючи вимоги п. 5, 6 ч. 2 ст. 160 КПК України у взаємозв`язку із положеннями ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про примусове відібрання біологічних зразків, може бути задоволено, у разі доведення стороною, якою воно ініційовано, що біологічні зразки, результати їх дослідження мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та будуть використані як доказ відомостей, що містяться в речах і документах, а також у разі неможливість іншими способами довести такі обставини.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до рішення ЄСПЛ «Драган Петрович проти Сербії» від 14 квітня 2020р., скарга № 75229/10, відсутність передбачуваності законодавства, яке встановлює процедуру відібрання зразків для ДНК-аналізу під час розслідування, порушує ст. 8 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

На переконання слідчого судді, зважаючи на характер підозри у цьому кримінальному провадженні та кваліфікацію, за якою проводиться досудове розслідування, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як примусове відібрання біологічних зразків є невиправданим, оскільки органом досудового розслідування не доведено, що біологічні зразки, результати їх дослідження мають значення для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні та будуть використані як доказ, як і не доведено неможливість іншими способами довести обставини вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а отже задоволення вказаного клопотання суперечитиме завданням кримінального провадження, визначеним статтею 2 КПК України, відповідно до яких жодна особа не повинна бути піддана необґрунтованому процесуальному примусу і до кожного учасника кримінального провадження має бути застосована належна правова процедура.

Крім того, доказів призначення у кримінальному провадженні судової молекулярно-генетичної експертизи матеріали клопотання не містить.

Статтею 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на вказані норми КПК України, слідчий суддя вважає, що стороною, яка звернулась із даним клопотанням до суду, не доведено обставин, які в силу положень ст. 245 КПК України надають право на примусове відібрання біологічних зразків.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про примусове відібрання біологічних зразків у підозрюваної ОСОБА_4 є необґрунтованим та недоведеним, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 132, 223, 245 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчої СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , про примусове відібрання біологічних зразків у підозрюваної ОСОБА_4 , по кримінальному провадженні № 0001323 від 26.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України - відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя