єдиний унікальний номер справи 546/498/24
номер провадження 1-кп/546/15/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000404, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 квітня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кемь, Карелія, російська федерація, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не маючого утриманців, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, місце служби військова частина НОМЕР_1 , стрілець-санітар 1 єгерського відділення 1 єгерського взводу 6 єгерської роти 2 єгерського батальйону, військове звання солдат, не інваліда, не депутата, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого ЗУ № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває по даний час.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , 19 квітня 2024 року близько 23 год 30 хв, з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до території господарства ТОВ «Аграрник ЛТД», що розташоване по вул. 70-річчя Перемоги, буд. 2а у с. Сухорабівка Полтавського району Полтавської області, де зберігалося майно, належне працівнику вказаного товариства ОСОБА_6 .

У подальшому, ОСОБА_4 , реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження навісного замка вхідний дверей, проник до складського приміщення ТОВ «Аграрник ЛТД» (), яке розташоване по вул. 70-річчя Перемоги, буд. 2а у с. Сухорабівка Полтавського району Полтавської області, звідки таємно викрав належне ОСОБА_6 майно, а саме:

- бувший у використанні компресор «Минск» чорного кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта № 1517 від 24.04.2024 становить 3819,60 грн.;

- бувший у використанні зварювальний апарат марки «POWER GRAFT PWI-245» чорного кольору з оранжевими вставками, вартість якого відповідно до висновку експерта № 1968 від 28.05.2024 становить 957,60 грн.;

- 20 літрів дизельного пального, відповідно до довідки від 16.05.2024 з ТОВ «Глуско Рітейл» загальна вартість якого становить 1097,80 грн.

ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину разом з викраденим майном та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 5875,00 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

У підготовче судове засідання з`явилися прокурор, обвинувачений та захисник.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явився, надавши до суду власноручно написану заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого в угоді покарання.

Під час підготовчого судового засідання прокурором надано суду угоду про визнання винуватості, з якої вбачається, що 10 квітня 2025 року під час судового провадження між прокурором Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000404 від 20.04.2024, з одного боку, та обвинуваченим у даному провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку за участі захисника ОСОБА_5 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 544 від 23.08.2007), за письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину та зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, під час розгляду даного кримінального провадження у суді у межах обвинувального акту, врученого обнуваченому 07.06.2024.

Сторони дійшли згоди про можливість призначення покарання із урахуванням обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , а саме щире каяття, підтвердженням чого є його добровільне звернення до прокурора із заявою про визнання своєї вини та прохання укласти угоду про визнання винуватості. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із застосуванням ст. 75 КК України.

Окрім того, в угоді зазначено, що обвинувачений розуміє, що наслідком укладення та затвердження даної угоди для нього є: - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, згідно яких ОСОБА_4 має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів; - обмеження права на оскарження вироку суду та його оскарження лише з підстав визначених у п. 1 ч. 4 ст. 394 та п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України. Також обвинувачений ОСОБА_4 розуміє наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Наслідком укладення та затвердження даної угоди для прокурора є обмеження права на оскарження вироку суду. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що угода була укладена за його ініціативою, він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. Підтверджує всі обставини вчиненої крадіжки в обсязі, визначеному у підозрі та в обвинувальному акті, жодних обставин не оспорює. Зазначив, що викрадене майно повернуто потерпілому, перед потерпілим він вибачився, щиро розкаявся, засудив свою протиправну поведінку, запевнив суд, що подібне в майбутньому не повториться. Погоджується на призначення узгодженого покарання згідно умов угоди про визнання винуватості між ним та прокурором від 10 квітня 2025 року. Підтвердив добровільність позиції щодо укладення угоди з його ініціативи та просив її затвердити. Пояснив, що наслідки затвердження та невиконання угоди йому цілком зрозумілі.

Захисник ОСОБА_5 підтримав угоду та просив її затвердити, підтвердивши добровільність позиції щодо її укладення та зазначив, що угода відповідає вимогам КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримав угоду та просив її затвердити. Зазначив, що потерпілий надав письмову згоду на укладення угоди прокурором, в якій висловлена його добровільна позиція. Угоду укладено з дотримання норм КПК України. Просив вирішити питання щодо речових доказів, а саме викрадене майно повернути власнику, скасувавши накладені на них арешти, а диск, на якому зафіксовано слідчий експеримент з підозрюваним, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження. Вказав, що процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані прокурором докази, розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості, прийшов до наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

За нормами ч. 3 ст. 474 КПК України визначено, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Письмова згода прокурору на укладенням угоди надана потерпілим ОСОБА_6 у заяві від 10.04.2025.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів.Органом досудового розслідування його дії за ч. 4 ст. 185 КК України кваліфіковано вірно.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно, беззастережно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в обсязі обставин встановлених досудовим розслідуванням та пред`явленого обвинувачення. При цьому сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із застосуванням ст. 75 КК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України. Обвинувачений та прокурор цілком розуміють обмеження права на оскарження вироку у разі затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосуванням насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів. Дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, не одружений, не має утриманців, є військовослужбовцем, за медичною допомогою до лікарів нарколога та психіатра звертався у 2015 році, на обліку у зазначених лікарів не перебуває, не перебував на стаціонарному лікуванні у психіатричному закладі, щиро розкаявся у скоєному злочині, відшкодував завдану шкоду шляхом повернення викраденого майна.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого, не встановлено.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, та розміру покарання, який встановлений Кримінальним Кодексом України.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Умовами укладеної угоди узгоджено звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Обов`язки, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначені статтею 76 КК України.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд приходить до висновку про необхідність встановлення іспитового строку на один рік, застосувавши положення ст. 75 КК України із покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1, пунктом 2 частини 2 статті 76 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КПК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Речові доказ у даному кримінальному провадженні визнані постановами слідчого від 20.04.2024, 14.05.2024, 23.05.2024 та 31.05.2024, приєднані до матеріалів кримінального провадження, частина з яких передана на відповідальне зберігання потерпілому.

Ухвалами слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 26.04.2024, 20.05.2024 та 28.05.2024 накладено арешт на речові докази викрадене майно.

Питання щодо речових доказів визначити відповідно до ст. 100 КПК України, вирішивши питання щодо скасування арешту згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 76 КК України, ст. ст. 100, 174, 314, 373-376, 394-395, 468, 469, 472-475, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, яка була укладена 10 квітня 2025 року між прокурором Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, за участі захисника ОСОБА_5 , за письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно з ч. 4 ст. 76 КК України, нагляд за засудженим військовослужбовцем ОСОБА_4 протягом встановленого іспитового строку на час проходження ним військової служби покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , а у разі зміни місця проходження військової служби на командира відповідної військової частини.

У разі звільнення ОСОБА_4 з військової служби до завершення встановленого іспитового строку на підставі п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 виконання наступних обов`язків:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази, а саме: компресор «Минск-50» чорного кольору; пластикову каністру ємністю 20 л оранжевого кольору, заповнену дизельним пальним об`ємом 20 л; зварювальний апарат марки «IGBT POWER GRAFT» чорного кольору з оранжевими вставками, повернути власнику ОСОБА_6 .

Скасувати арешт з компресора «Минск-50» чорного кольору, який був накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2024 року.

Скасувати арешт з пластикової каністри ємністю 20 л оранжевого кольору, заповнену дизельним пальним об`ємом 20 л,, який був накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20 травня 2024 року.

Скасувати арешт зі зварювального апарату марки «IGBT POWER GRAFT» чорного кольору з оранжевими вставками, який був накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28 травня 2024 року.

Речовий доказ компакт диск, на якому збережено відеозаписи з проведеного слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 , залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частини вироку проголошені судом на підставі ч. 15 ст. 615 КПК України.

Копію повного тексту вироку негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1