Справа № 453/2131/24
№ провадження 1-кп/453/266/24
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2024 року Сколівський районний суд Львівської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ;
з участю прокурора ОСОБА_3 ;
та обвинуваченого ОСОБА_4 ;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козьова Стрийського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України,-
ОСОБА_4 , 27 червня 2024 року вироком Сколівського районного суду Львівської області (ЄУНСС: 453/659/24, НП: 1-кп/453/153/24) засуджений за ч.1 ст. 164 КК України, а саме злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дітей за період з 01.06.2018 по 31.03.2024, до покарання у вигляді громадських робіт на строк 90 (дев`яносто) годин. Вказаний вирок набрав законної сили 30.07.2024.
Так, ОСОБА_4 , зобов`язаний відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області у справі №564/375/17 від 13.06.2017 та виданих на його виконання два виконавчі листи №564/375/17 від 13.06.2017 сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 844 гривні щомісячно, починаючи з 22.02.2017 та до досягнення дітьми повноліття.
Так, ОСОБА_4 , в період з 01.04.2024 по 30.11.2024 мав змогу заробляти гроші і сплачувати аліменти, однак злісно ухилився від сплати, оскільки він у вказаний період на обліку в центрі зайнятості не перебував, не звертався за допомогою з приводу працевлаштування, будь-які кошти, які отримував за цей період, витрачав на власні потреби, не допомагав матеріально в утриманні своєї доньки та сина при відсутності обставин, які б свідчили про поважність причин чи вимушеність несплати аліментів.
Таким чином своїми умисними діяннями (діями та бездіяльністю) ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим вироком Сколівського районного суду за ч.1 ст. 164 КК України 27.06.2024, допустив заборгованість з виплати встановлених рішенням Костопільського районного суду Рівненської області коштів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яка за період з 01.04.2024 по 30.11.2024 складає по 12 784,00 гривень на кожну дитину, а загалом 25 568,00 гривень, що перевищує сукупно суму виплат платежів за три місяці.
Таким чином, ОСОБА_4 злісно ухилившись від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), будучи особою раніше судимою за кримінальне правопорушення передбачене ст. 164 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 164 КК України.
В судовому засіданні обвинувачениий ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та дав покази про те, що дійсно вчинив злочин при обставинах, які вказані в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати.
В матеріалах справи наявне клопотання потерпілої ОСОБА_10 , в якому така просить розгляд справи проводити без її участі, зазначивши, що завдана їй шкода не відшкодована. При ухваленні вироку покладається на думку суду.
Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
На підставі вищевикладеного, суд, допитавши обвинуваченого, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 164 КК України, оскільки він ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), будучи особою раніше судимою за кримінальне правопорушення передбачене ст. 164 КК України.
ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок.
Пом`якшуючою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення при призначенні йому покарання обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, суд вбачає активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушенні при призначенні йому покарання обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, суд вбачає вчинення кримінального правопорушення відносно колишнього подружжя.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий.
З урахуванням наведених обставин, суд під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч.2 ст. 164 КК України, яке буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у виді громадських робіт.
Цивільного позову у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Судових витрат у даному кримінальному провадженні немає.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу не обирати.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя