Справа №705/7167/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2025 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації СВК №92 ( в режимі відео конференції ) ОСОБА_4

засудженого ( в режимі відео конференції ) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умані Черкаської області в режимі відео конференції між судом та ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» клопотання т.в.о начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» про застосування умовно-дострокового звільнення відносно, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зірка, Ширяївського району, Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, мешканця до арешту : АДРЕСА_1 ,

засудженого 27.06.2023 вироком Шевченківського районного суду м. Києва, за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано до призначеного вироком покарання, невідбуте покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2022 року, та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі 3 роки 8 місяців.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 зміст заявленого клопотання

Тимчасово виконуючий обов`язки начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» ОСОБА_7 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , в зв`язку з тим, що останній відбуває покарання в ДУ СВК №92 з 26.09.2023 року, за період перебування в установі зарекомендував себе посередньо, режим відбування покарання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має три заохочення, працевлаштований в господарській обслузі установи, в столовій. Має заборгованість за вироком суду на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 3595,9 грн.

Станом на 05.12.2024 ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання - 03 роки 03 місяці 03 дні, не відбута частина становить 04 місяці 27 днів.

Просить умовно-достроково звільнити від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІІ. Позиція учасників справи.

Засуджений в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив суд його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання т.в.о. начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , оскільки засуджений раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності та правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин. Відносно нього застосовувалися заохочувальні заходи, в тому числі умовно-дострокове звільнення, а також заміна покарання більш м`яким, проте після цього на шлях виправлення не став, вчиняв нові злочини та знову був засуджений. Не завжди характеризувався позитивно, під час перебування в СІЗО м. Черкаси та у ДУ «СВК №92» зарекомендував себе посередньо. Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_5 лише з 05.12.2024 останній зарекомендував себе позитивно. Прокурор вважає, що існують обґрунтовані сумніви, що засуджений став на шлях виправлення. У зв`язку із зазначеним, враховуючи особу засудженого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, його поведінку за весь період відбування покарання просить суд відмовити у задоволенні клопотання засудженого.

Представник ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» в судовому засіданні клопотання підтримав.

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

ІІІ. Правове обґрунтування

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини 1 статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

- не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

- не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;

- не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

IV. Висновки суду

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 27.06.2023 вироком Шевченківського районного суду м. Києва, за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано до призначеного вироком покарання, невідбуте покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2022 року, та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі 3 роки 8 місяців.

Відповідно до характеристики на засудженого, затвердженої т.в.о начальника ДУ «Старобабанівської виправної колонії №92» засуджений ОСОБА_5 не бере відповідальності за вчинені дії на себе. Вважає, що деякі типи антисоцальної поведінки прийнятні (або стосовно деяких груп). Не вчиняв правопорушень протягом останніх півроку. З 05.12.2024 зарекомендував себе позитивно. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній

Станом на день розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений 2/3 строку покарання, кінець строку покарання 02.05.2025 року.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений має 3 подяки за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки.

Зі змісту ст. 81 КК України випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2від 26.04.2002року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У той же час, засуджений ОСОБА_5 відбуває призначене йому покарання у ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» з 26.09.2023 року, проте заохочення він почав отримувати лише з 04.04.2024 року, що не дозволяє зробити однозначний та обґрунтований висновок щодо сумлінності поведінки засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання.

Враховуючи особу засудженого та його поведінку за весь період відбування покарання, ставлення до праці, тяжкість злочину, за який останній відбуває покарання, суд вважає, що ОСОБА_5 неодноразово судимий, не довів свого виправлення та існують обґрунтовані сумніви, що він не вчинить нових кримінальних правопорушень після дострокового звільнення і в майбутньому готовий стати законослухняним членом суспільства, а отже не заслуговує застосування до нього умовно-дострокового звільнення від покарання.

Крім того, подяки на засудженого за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки до уваги судом не беруться оскільки дані обов`язки засуджений зобов`язаний виконувати при відбутті строку покарання.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, на даний час суд не вбачає підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України.

Отже, суд, вислухавши засудженого, врахувавши позицію прокурора, представника установи, вивчивши письмові матеріали клопотання та особової справи засудженого, вважає, що клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі згідно з вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.2023 року задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання т.в.о начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» про застосування умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же термін, з моменту вручення ухвали.

Суддя ОСОБА_1