Справа №:755/5029/25
Провадження №: 1-кс/755/1193/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 березня 2025 року за № 0000796, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив :

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

До слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання, котре погоджене з прокурором групи прокурорів - прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до документів у межах цього провадження, у зв`язку необхідністю встановлення обставин визначених ст. 91 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України при наявності на те передумов передбачених ст. 132, 163 вказаного Кодексу.

ІІ. Встановлені органом досудового розслідування обставини та наведені відомості щодо потреби застосування заходу забезпечення кримінального провадження

Дніпровським УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за ознаками наведеного кримінального правопорушення, де досліджується факт державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельних ділянок з кадастровими номерами :90:457:0014, :90:457:0017, :90:457:0018, :90:452:0088, :90:452:0089, що розташовані за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_4 , АДРЕСА_1 , а також реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно житлових будинків за адресами: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_1 .

У рамках кримінального провадження встановлено, що рішеннями ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.12.09 №1249/3318, 24.12.09 №1245/3314, 24.12.09 №1243/3312 громадянам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , виділені земельні ділянки :90:457:0014, :90:457:0017, :90:457:0018, що розташовані за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , для будівництва и обслуговування житлового будинку.

У той же час, рішеннями ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.09.11 №150/6366, 22.09.11 №147/6363, 22.09.11 №148/6364 вказані вище рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про виділення громадянам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 земельних ділянок 3 кадастровими номерами :90:457:0014, :90:457:0017, :90:457:0018, були відмінені.

Згідно інформації ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) державні акти на земельні ділянки з кадастровими номерами :90:457:0014, :90:457:0017, :90:457:0018 не видавались, повторні рішення про передачу їх у власність чи користування ІНФОРМАЦІЯ_4 не приймались.

Незважаючи на викладене, досудовим розслідуванням встановлено факт заволодіння вказаними вище земельними ділянками у шахрайський спосіб. Так, достовірно знаючи про не чинність рішень ІНФОРМАЦІЯ_1 про виділення земельних ділянок у власність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 маючи на меті заволодіти майном територіальної громади міста Києва у шахрайський спосіб, останні в у період часу з вересня 2021 року по січень 2022 року замовили технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок 3 кадастровими номерами :90:457:0014, :90:457:0017, :90:457:0018 в натурі (на місцевості).

Як підстава для розробки технічної документації із землеустрою, вказані вище особи надали рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.12.09 №1249/3318, 24.12.09 №1245/3314, 24.12.09 №1243/3312, які втратили чинність.

У подальшому, на підставі розробленої технічної документації із землеустрою, виготовленої на підставі не чинних рішень власника земельних ділянок, проведено їх формування та державну реєстрації ділянок в ДЗК як об`єктів речових прав з присвоєнням кадастрових номерів: :90:457:0014, :90:457:0017, :90:457:0018.

13.10.2021 року, ОСОБА_6 діючи через представника за довіреністю ОСОБА_8 , з використання копії не чинного рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.12.2009 року №12545/3314, з метою обернення сформованої земельної ділянки на свою користь, звернулась до державного реєстратора приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_9 для державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :90:457:0018.

18.10.2021 року, державним реєстратором приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_9 , проведено державну реєстрацію речового права права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :90:457:0018 за ОСОБА_6 .

У свою чергу земельні ділянки з кадастровими номерами :90:457:0014, :90:457:0017, на даний час є сформованими об`єктами речових прав та у будь-який час можуть вибути з комунальної власності.

У подальшому, за для надання вигляду законності володіння, користування розпорядження земельною ділянкою 3 кадастровим номером :90:457:0018, після її незаконного вибуття з комунальної власності, остання декілька разів перепродувалась на користь ОСОБА_10 , ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Крім того встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з метою заволодіння земельними ділянками з кадастровими номерами :90:452:0088, :90:452:0089, вчинено дії з державної реєстрації речових прав на неіснуючі будинки, що начебто розташовані на вказаних вище ділянках, з адресою: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_1 . Зокрема, 01.11.2019 року державним реєстратором КП « ІНФОРМАЦІЯ_7 » ОСОБА_11 здійснено державну реєстрацію за ОСОБА_12 , права власності на житловий будинок, загальною площею 48 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000). Підставою для державної реєстрації зазначено: довідка №496 від 29.10.2019 року видана ФОП « ОСОБА_13 ». 01.11.2019 року державним реєстратором КП « ІНФОРМАЦІЯ_7 » ОСОБА_11 здійснено державну реєстрацію за ОСОБА_14 , права власності на житловий будинок, загальною площею 49 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000). Підставою для державної реєстрації зазначено: довідка №497 від 29.10.2019 року видана ФОП « ОСОБА_13 ».

За інформацією ДЗК та ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), за вказаними адресами зареєстровані земельні ділянки з кадастровими номерами :90:452:0088 та :90:452:0089, які у власність чи користування не виділялись.

Натомість оглядом застосунку « ІНФОРМАЦІЯ_8 » встановлено, що житлові будинки за адресою: АДРЕСА_5 , що начебто розміщені на земельних ділянках з кадастровими номерами :90:452:0088, :90:452:0089, ніколи не існували, у тому числі і на дату їх державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Постановою слідчого земельні ділянки з кадастровими номерами :90:457:0014, :90:457:0017, :90:457:0018, :90:452:0088, :90:452:0089, що розташовані за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_4 , АДРЕСА_1 та житлові будинки, за адресами: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_1 визнані речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що факт заволодіння земельними ділянками комунальної власності вчинений шляхом використання завідомо підроблених документів, а також документів які містять сліди їх складення та підписання певними особами, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень, у рамках кримінального провадження призначено судову почеркознавчу експертизу.

Крім того, у кримінальному провадженні призначено судову земельно технічну експертизу, експертизу з питань землеустрою та оціночно експертизу. Земельну

У свою чергу, для проведення відповідної почеркознавчої експертизи повинні надаватись оригінали документів, на яких міститься підписи осіб, які причетні до вчинення злочину.

На підставі викладеного, при проведенні досудового слідства, виникла необхідність у доступі до реєстраційної справи, що перебуває у володінні приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_9 , а саме оригінал заяви про державну реєстрацію із підписом особи, яка її подавала, та інших документів на земельну ділянку з кадастровим номером :90:457:0014.

Вказані документи мають важливе доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки можуть свідчити про неправомірність вчинення дій спрямованих на державну реєстрацію та розпорядження неіснуючими житловими будинками, які начебто розміщенні на земельних ділянках територіальної громади міста Києва з метою їх заволодіння.

ІІІ. Позиції сторін

Відповідно до ч. 4 ст. 163 КПК слідчий суддя розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, […]. Неприбуття за судовим викликом […] без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Якщо сторона кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, клопотання може бути розглянуто слідчим суддею […] без виклику особи, у володінні якої вони знаходяться (ч. 2 ст. 163 КПК).

Відповідно, на підставі положень ст. 22, 26, ч. 4 ст. 163 КПК, слідчим суддею визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без заявників та, згідно ч. 2 ст. 163 цього Кодексу, без участі представника особи у володінні, якої знаходяться речі і документи та заявників.

IV. Правове регулювання питання тимчасового доступу до речей і документів

Тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості (п. 5 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 132 КПК України), та полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (ч. 1 ст. 159 КПК України).

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді (ч. 2 ст. 159 КПК України).

Враховуючи загальні для всіх заходів забезпечення правила їх застосування (ч. 3, 4 ст. 132 КПК України), а також специфічні саме для цього заходу забезпечення підстави (ч. 5, 6 ст. 163 КПК України), сторона, яка подає клопотання, має довести наступні обставини: 1) потреби розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні; 2) може бути виконане завдання, для виконання якого звертаються із клопотанням; 3) без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, неможливо; 4) ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) вони самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 6) при цьому вони не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю або, у протилежному випадку: (і) є можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах; (іі) неможливо іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

V. Мотиви, з яких виходила слідчий суддя при постановленні ухвали

Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України, проаналізувавши наведені в ньому доводи, приходить до наступного.

В силу ч. 1, 2 ст. 93 КПК збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом, зокрема, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Отже, виходячи із законодавчих норм, сторона обвинувачення наділена правом витребування та одержання від певних осіб документів на підтвердження фактів, які стосуються кримінального провадження. Якщо ж особа, яка має в своєму розпорядженні зазначені документи, не згодна надати їх, для отримання дозволу на тимчасовий доступ до них сторона захисту, застосовує заходи забезпечення кримінального провадження (звертається до суду за правилами глави 15 розділу II КПК України).

Слідчий суддя зауважує, що в цій справі її фактичні обставини та той тип документів до яких порушується питання про надання доступу в своїй сукупності вказують на дійсність передумов для розгляду питання слушності застосування заходу забезпечення кримінального провадження за правилами глави 15 розділу II КПК України.

Відповідно, слідчий суддя, аналізуючи питання доречності тимчасового доступу до документів, враховує, що згідно ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з п. 1, 3 ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення ; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК, покладається на слідчого, прокурора.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 22 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як убачається з цього клопотання, тимчасовий доступ до документів вказаних у ньому обумовлений заявниками тим, що відображені у них дані підтверджують необхідність надання тимчасового доступу, з метою встановлення відомостей визначених ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні та виконання завдань визначених ст. 2 КПК України.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (див. постанову Верховного Суду від 28 березня 2019 року в справі № 154/3213/16).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 7, ст. 9 КПК України регламентовано, що до загальних засад кримінального провадження віднесено законність. Ця складова передбачає, що під час кримінального провадження слід виявити усі обставини кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя проаналізувавши (і) фабулу діяння вказану стороною обвинувачення та встановлену слідством в цей час в поєднанні (іі) з текстом диспозиції кримінально-правової норми, щодо порушення яких йдеться та (ііі) додані матеріали до клопотання в розрізі (iv) мотивів наведених на підтвердження потреби застосування заходу забезпечення кримінального провадження, вважає, що є установленими обставини передбачені п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 132, главою 15 КПК, а саме:

(1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

(2) документи, до яких просить отримати доступ сторона обвинувачення, повністю відповідають визначенню доказів, наведеному у ст. 84 КПК України;

(3) наведені документи перебувають у володінні особи вказаної у клопотанні та з їх допомогою дійсно можливо (і) виявити обставини, передбачені ст. 9, 91 КПК України, оскільки є наявною ймовірність використання як доказів відомостей, що містяться в них та (іі) вони вказують паралельно на неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів.

Таким чином, у судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження за своєю суттю в цілому відповідає вимогам ч. 6 ст. 132, ст. 160 КПК, обставин, регламентованих п. 1-3 ч. 3 ст. 132, ст. 161 КПК, не встановлено.

VІ. Висновок

За таких обставин, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, у порядку ст. 94 КПК України, вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, свідчать про те, що заявником у відповідності до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України надано ґрунтовні докази, які дають змогу дійти до висновку про неможливість іншим способом, на даному етапі, (і) довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ч. 3, 4 ст. 132, ч. 5, 6 ст. 163 КПК України), (іі) забезпечити повноту, всебічність та неупередженість розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, (ііі) отримати відомості, що є необхідними для з`ясування всіх важливих обставин у їх сукупності, а тому це клопотання слід задовольнити.

Щодо способу доступу, то слідчий суддя враховує, що (1) згідно абз. 1 ч. 1 ст. 159 КПК тимчасовий доступ до речей і документів полягає у можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку) ; (2) тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах, комп`ютерних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення (абз. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України); (3) відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 164 КПК України в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено розпорядження надати (забезпечити) тимчасовий доступ до речей і документів зазначеній в ухвалі особі та надати їй можливість вилучити зазначені речі і оригінали або копії документів.

Відповідно, з огляду на наведені в цьому провадженні доводи щодо мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя вважає за слушне надати такий доступ з можливістю вилучення запитуваних даних в оригіналах, з огляду на наявність у проваджені обставин, визначених ч. 7 ст. 163 КПК України.

З цих підстав Суд, керуючись статтями 131-132, 159-166, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, постановив :

клопотання - задовольнити.

Надати розпорядження (забезпечити) слідчому Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 тимчасовий доступ до документів, що перебувають у володінні державного реєстратора приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_9 , а саме до реєстраційної справи №000 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :90:457:0014, та додатків до неї (заяв, квитанцій про оплату держмита), з можливістю їх (документів) вилучення (здійснення виїмки) в оригіналах.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців з дня її постановлення.

Роз`яснити особі, у володінні якої перебувають речі і документи, що у разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями КПК України з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідчий суддя ОСОБА_15

Ухвала виготовлена в двох примірниках.

Примірник 1 - знаходиться в матеріалах цього судового провадження.

Примірник 2 та завірена копія - надано заявнику.

Слідчий суддя ОСОБА_1