Справа № 161/3994/25 Провадження №11-сс/802/173/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000032 від 14.01.2025 року, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та процесуального керівника прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони західного регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 березня 2025 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце його проживання, в межах строку досудового розслідування, тобто до 28 квітня 2025 року включно,

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника відділу СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.03.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати його місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадку оголошення у Рівненській області сигналу повітряної тривоги для евакуації в укриття, в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.04.2025 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні, окрім як з дозволу слідчого;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вирішено негайно доставити підозрюваного ОСОБА_7 до місця його проживання та звільнити його з-під варти.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 вважає, що обраний слідчим суддею ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не в повній мірі забезпечує справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та обмеженням конституційних права і свобод згідно практики Європейського суду з прав людини.

Вказує на те, що стороною захисту зверталася увага слідчого судді, що на утриманні підозрюваного перебувають четверо неповнолітніх дітей, у тому числі й малолітні, які потребують постійної опіки та піклування. Підозрюваний і його дружина являються пенсіонерами. ОСОБА_7 характеризується виключно з позитивної сторони, раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Він не має намірів ухилятися від органів досудового слідства чи перешкоджати розслідуванню, оскільки особисто зацікавлений у всебічному, повному і неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження з метою виявлення як тих обставин, що викривають, так і тих, що його виправдовують, атакож обставин, що пом`якшують покарання.

За таких обставин вважає, що існують законні підстави дляобрання багатодітному батькові раніше не судимому пенсіонеру ОСОБА_7 менш обтяжливого запобіжного заходу аніж цілодобовий домашній арешт, оскільки відповідно до ч.1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або упевний період доби.

Просить скасувати ухвалу від 01.03.2025 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту та обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною підозрюваному залишати житло у певний період доби (з 22 години по 08 годину).

Прокурор в своїй апеляційній скарзі вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необгрунтованою та такою, що не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, попередження ризикам і підлягає скасуванню.

Вказує на те, що в клопотанні слідчого відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України наведені достатні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, із наведенням відповідних доказів, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою, не встановлено.

Просить ухвалу слідчого від 01.03.2025 року про відмову у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - скасувати. Постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, із можливістю внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242 240 гривень.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційних скарг; думку прокурора, який просив задовольнити їх апеляційну скаргу, а в задоволення апеляційної скарги захисника відмовити; підозрюваного та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили; апеляційний суд дійшов висновку до наступного висновку.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Дані вимоги закону при обранні запобіжного заходу підозрюваному слідчим суддею дотримані.

Як вбачається з матеріалів провадження слідчим та прокурором як в клопотанні, так і в судовому засіданні суду першої інстанції, не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, доведеним під час судового розгляду.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 несудимий, однак в даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Також встановлено, що слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків. Однак не доведені ризики того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки вони є недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного в майбутньому та не підтверджені доказами, що відповідають ст.84 КПК України.

Слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, який раніше несудимий, є особою похилого віку, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, а тому підстав вважати, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків немає, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Оцінивши в сукупності всі наведені обставини слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним, відповідатиме меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно апеляційний суд вважає, що слідчим суддею до підозрюваного обґрунтовано та вмотивовано застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Доводи захисник у апеляційній скарзі про те, що на утриманні підозрюваного перебувають четверо неповнолітніх дітей, у тому числі й малолітні, які потребують постійної опіки та піклування, ОСОБА_7 та його дружина являються пенсіонерами, характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, не має намірів ухилятися від органів досудового слідства чи перешкоджати розслідуванню, ризики у кримінальному провадженні не зменшують та на правильність висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не впливають.

Щодо доводів прокурора в апеляційній скарзі щодо існування ризиків передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд зазначає наступне. Слідчим суддею вірно встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків. Однак слідчим не доведені ризики того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Апеляційний суд вважає, що тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, не є безумовною підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, що вказаний у клопотанні.

Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування чи зміни з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.177-178, 181, 194, 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та процесуального керівника прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони західного регіону ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 березня 2025 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце його проживання, в межах строку досудового розслідування, тобто до 28 квітня 2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді