МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/2319/21
Провадження № 1-в/945/23/25
УХВАЛА

Іменем України

17 січня 2025 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві клопотання ОСОБА_3 про звільнення від покарання у зв`язку з усуненням караності діяння,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його звільнення від покарання у зв`язку з усуненням караності діяння.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.

Прокурор в судове засідання не прибув. Однак, надав на електронну адресу суду заяву про проведення судового розгляду за його відсутності. У задоволенні клопотання просив відмовити.

Відповідно до вимог п.2 ч.5 ст.539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) неявка в судове засідання осіб, які належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Частиною 4 статті 107 КПК України передбачено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Оскільки сторони, які беруть участь у судовому провадженні в судове засідання не прибули, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Дослідивши подання та додані до нього документи, суд дійшов наступного.

Згідно з ч.1 ст.3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

У відповідності до ч.6 ст.3 цього Кодексу, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким внесені зміни до ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зокрема, цим Законом викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, де частинами 1, 2 визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, вартість майна якої на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №278/1566/21 (постанова від 07.10.2024 року) дійшла висновку, що питання, які виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу (у даному випадку місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок), має право вирішувати питання, в тому числі, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 і ч.3 ст.74 КК України.

Так, судом встановлено, що вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.01.2024 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.01.2024 року набрав законної сили.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.12.2024 року було задоволено подання начальника Миколаївського районного відділу №1 філії Державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.01.2024 року за ч.3 ст.185 КК України звільнено від призначеного покарання у зв`язку із усуненням караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвала Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.12.2024 року набрала законної сили.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_3 , засудженого вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.01.2024 року за ч.3 ст.185 КК України, ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.12.2024 року було звільнено від призначеного покарання у зв`язку із усуненням караності діяння, за яке він був засуджений, суд вважає, що підстави для розгляду клопотання відсутні, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 74 КК України, Закону України від 18.07.2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення від покарання у зв`язку з усуненням караності діяння відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з дня оголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1

17.01.2025