Справа № 751/118/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/40/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 6 січня 2025року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено частково клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 01 серпня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Накладено арешт на земельні ділянки, розташовані за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, Деснянська селищна рада, за межами населеного пункту с. Лошакова Гута: - площею 0,45 га з кадастровим номером :21:309:0013, яка належить ОСОБА_8 ; - площею 0,15 га з кадастровим номером :21:309:0014, яка належить ОСОБА_9 ; - площею 0,25 га з кадастровим номером :21:309:0015, яка належить ОСОБА_10 ; - площею 0,75 га з кадастровим номером :21:309:0016, яка належить ОСОБА_11 ; - площею 1,025 га з кадастровим номером :21:309:0017, яка належить ОСОБА_12 ; - площею 0,575 га з кадастровим номером :21:309:0018, яка належить ОСОБА_8 ; - площею 0,75 га з кадастровим номером :21:309:0010, яка належить ОСОБА_13 ; - площею 0,75 га з кадастровим номером :21:309:0011, яка належить ОСОБА_14 ; - площею 0,1 га, з кадастровим номером :21:309:0012, яка належить ОСОБА_9 ; - площею 1,6 га з кадастровим номером :21:309:0005, яка належить ОСОБА_8 ; - площею 1,6 га з кадастровим номером :21:309:0008, яка належить ОСОБА_12 із забороною відчужувати і розпоряджатися будь-кому і в будь-який спосіб вказаними земельними ділянками.

В іншій частині клопотання прокурора відмовлено.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя зазначив, що матеріали клопотання свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою, визначеною п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів. Разом з тим, з метою забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, а також досягнення обґрунтованого пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти, слідчий суддя прийшов до висновку, що відсутні підстави для заборони користування власниками своїми земельними ділянками.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурором було подано апеляційну скаргу в якій він просить скасувати її та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт із забороною користування земельними ділянками. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала в частині відмови у задоволенні клопотання прокурора щодо накладення арешту із забороною користування земельними ділянками є незаконною та необґрунтованою, а накладення арешту в частині правомочності користування є співмірним завданням та обставинам кримінального провадження. Вказує, що при постановленні ухвали слідчим суддею не враховано норми національного та міжнародного права щодо питань захисту навколишнього середовища від протиправних посягань, що є предметом дослідження у даному кримінальному провадженні. Також слідчим суддею не було надано належної оцінки доводам прокурора, викладеним у клопотанні та долученим копіям матеріалів кримінального провадження на їх підтвердження в цій частині. Вказує, що земельні ділянки, про накладення арешту на які ставиться питання у клопотанні, утворилися в ході поділу земельних ділянок, які складають суцільний масив, покриті лісовою рослинністю, згідно висновку спеціаліста вказаний ліс є лісом першої категорії, проведення рубок в таких лісах заборонено законодавчо. Також, щодо вказаних земельних ділянок визначено цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що допускає проведення їх власниками комплексу земельних робіт, безконтрольного знесення зелених насаджень, будівництва певних категорій об`єктів нерухомості, а тому матеріалами кримінального провадження доводиться, що накладення арешту на вказані земельні ділянки надасть можливість запобігти можливості їх пошкодження, псування, знищення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про необхідність задоволення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч .2 ст. 170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

На думку колегії суддів, постановляючи ухвалу, слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався, проте не в повній мірі.

Так, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про наявність законних підстав для накладення арешту на земельні ділянки, є правильним, ґрунтується на даних про те, що вони є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а відтак у відповідності до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, з метою збереження речових доказів, на них слід накласти арешт.

Разом з тим, що стосується рішення слідчого судді щодо накладення арешту лише шляхом заборони відчуження та розпорядження земельними ділянками, то з таким рішенням колегія суддів погодитись не може, оскільки незастосування арешту майна шляхом заборони користування може призвести до наслідків, передбачених у ст.170 КПК України, зокрема, до його пошкодження, псування, знищення, перетворення.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що слідчим суддею було встановлено, що згідно з протоколом огляду від 18 вересня 2024 року земельні ділянки, про накладення арешту на які ставиться прохання у клопотанні, були оглянуті прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 і зафіксовано, що масив земельних ділянок представляє собою лісові насадження, а згідно висновку спеціаліста, вказаний ліс є лісом першої категорії, проведення рубок в таких лісах заборонено законодавчо.

З огляду на викладене, є обґрунтованими доводи прокурора, що цільове призначення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, допускає проведення їх власниками комплексу земельних робіт, безконтрольного знесення зелених насаджень, будівництва певних категорій об`єктів нерухомості, що прямо свідчить про ризик пошкодження земельних ділянок, які визнані речовими доказами.

На думку колегії суддів, застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, а саме шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, не становить надмірний тягар як для власника майна і не порушує баланс між завданнями кримінального провадження та обмеженням права власності.

Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження апеляційним судом не встановлено.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що такий захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення відповідних слідчих дій, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які у свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України, та відповідно до ст. 174 КПК України може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 6 січня 2025року, якою задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000070, а саме на земельні ділянки скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 01 серпня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на земельні ділянки, розташовані за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, Деснянська селищна рада, за межами населеного пункту с. Лошакова Гута: - площею 0,45 га з кадастровим номером :21:309:0013, яка належить ОСОБА_8 ; - площею 0,15 га з кадастровим номером :21:309:0014, яка належить ОСОБА_9 ; - площею 0,25 га з кадастровим номером :21:309:0015, яка належить ОСОБА_10 ; - площею 0,75 га з кадастровим номером :21:309:0016, яка належить ОСОБА_11 ; - площею 1,025 га з кадастровим номером :21:309:0017, яка належить ОСОБА_12 ; - площею 0,575 га з кадастровим номером :21:309:0018, яка належить ОСОБА_8 ; - площею 0,75 га з кадастровим номером :21:309:0010, яка належить ОСОБА_13 ; - площею 0,75 га з кадастровим номером :21:309:0011, яка належить ОСОБА_14 ; - площею 0,1 га, з кадастровим номером :21:309:0012, яка належить ОСОБА_9 ; - площею 1,6 га з кадастровим номером :21:309:0005, яка належить ОСОБА_8 ; - площею 1,6 га з кадастровим номером :21:309:0008, яка належить ОСОБА_12 , із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаними земельними ділянками.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4