Справа № 276/2665/24
Провадження по справі№ 1-кп/276/45/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року с-ще Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду кримінальне провадження № 0000288 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рижани Володарсько-Волинського району Житомирської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не одруженого, військовослужбовець, на утриманні осіб не має, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.155 КК України,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2023 року ОСОБА_4 познайомився з неповнолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та вони почали зустрічатися.

Приблизно у першій половині липня 2024 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, однак не пізніше 15.07.2024, ОСОБА_4 , перебуваючи в гостях за місцем проживання неповнолітньої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , будучи достовірно обізнаним про вік ОСОБА_5 , а саме те, що їй виповнилось лише 14 років і вона є неповнолітньою, в останнього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій.

З метою задоволення своєї статевої пристрасті, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_5 є неповнолітньою особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, усвідомлюючи небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись у першій половині липня 2024 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, однак не пізніше 15.07.2024 поруч із останньою за місцем її проживання, за добровільної згоди неповнолітньої ОСОБА_5 , без застосування фізичного та психологічного насильства, а також погрози застосування до неї такого насильства, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні її спальної кімнати житлового будинку АДРЕСА_2 , близько 22 години вечора, вступив з нею у природні статеві зносини, шляхом вагінального проникнення геніталіями в тіло іншої особи.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, зазначив, що дійсно в першій половині 2024 року вступ у природні статеві зносини з його дівчиною ОСОБА_5 за місцем її проживання та за її добровільної згоди, при цьому знав що їй ще не виповнилося 16 років. У вчиненому розкаюється, зазначив, що має намір одружитися з ОСОБА_5 після досягнення нею шлюбного віку.

Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює доказів по даній справі, здобутих органом досудового розслідування, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_5 та її законний представник ОСОБА_6 в судове засідання не прибули, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, претензій до обвинуваченого не мають, просять його суворо не карати.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, а тому суд вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого та потерпілої.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину встановленою та доведеною, і його дії кваліфікує за ч.1 ст.155 КК України, як вчинення повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.155 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Суд, зокрема, враховує особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, брав участь у захисті України від збройної агресії РФ, критично ставиться до вчиненого ним діяння та надає йому об`єктивну оцінку.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до положень ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи наведені вище обставини, дані про особу обвинуваченого, з урахуванням думки прокурора і потерпілої, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає обвинуваченому покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в наближених до мінімальних меж санкції ч.1 ст.155 КК України із застосуванням вимог ст.75 КК України та звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням і покладанням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Клопотання про обрання запобіжного заходу під час судового розгляду не заявлено, тому у суду відсутні підстави для його застосування.

Керуючись ст.ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У ХВ А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.155 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за ч.1 ст.155 КК України, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази: оптичні диски із відеозаписами пояснень ОСОБА_4 , допиту потерпілої ОСОБА_5 , допиту підозрюваного ОСОБА_4 , слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1