Справа № 203/6743/24
Провадження № 1-кс/0203/394/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

представника заявника адвоката ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0000823 від 25.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.1 ст. 114-1, ч.1 ст. 358, ч.1 ст.366, ч.3 ст. 368 КК України

ВСТАНОВИВ:

13.01.2025 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 , звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про скасування арешту майна, в якому просить скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2024, шляхом заборони розпорядження майном, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на домоволодінням за адресою АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна були вжиті безпідставно, оскільки нерухоме майно (домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ) не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні №0000823 від 25.05.2024, оскільки не належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та є приватною власністю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому потреба у подальшому застосуванні арешту майна, не належному підозрюваному, відпала.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання докази, а також матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В свою чергу, ч.5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Судом встановлено, що у провадженні слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві, перебуває кримінальне провадження, відкрите за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.1 ст. 114-1, ч.1 ст. 358, ч.1 ст.366, ч.3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Дніпропетровської області за попередньою змовою група осіб, на постійній основі, починаючи з 24.02.2022, налагодила протиправні схеми незаконного перетину державного кордону військовозобов`язаними громадянами України, шляхом видачі завідомо неправдивих офіційних документів, які сприятимуть видачі військово-облікових документів, зокрема довідок військово-лікарських комісій, що містять завідомо неправдиві відомості про військовозобов`язаних до військової служби за станом здоров`я з виключенням з військового обліку.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інші співучасники злочину, на протязі тривалого часу, починаючи з 24.02.2022 з метою отримання неправомірної вигоди, сприяли встановленим слідством та невстановленим громадянам України в отриманні завідомо неправдивих офіційних документів, які стали підставою для визнання непридатними до військової служби за станом здоров`я, з виключенням з військового обліку, таким чином усунувши перешкоду у вигляді законодавчої заборони виїзду осіб призивного віку в пунктах пропуску через державний кордон України за межі держави під час дії воєнного стану, чим сприяли зниженню людського мобілізаційного ресурсу та перешкоджатимуть належному комплектуванню ЗС України та інших утворених до Законів України військових формувань.

У зв`язку з цим 03.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.1 ст. 114-1, ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України.

Оскільки санкціями ч.3 ст.332 та ч.3 ст. 368 КК України передбачено покарання з конфіскацією майна, слідчий за погодженням з прокурором звернулися до суду з клопотанням про накладення арешту на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2024 у справі №203/6743/24 (провадження №1-кс/932/4098/2024) накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши розпорядження вказаним майном.

При вирішенні питання про накладення арешту, судом було враховано, що згідно відповіді КП «Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР № 13788 від 18.11.2024, містяться відомості про державну реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (домоволодіння) (Красногвардійський район) за ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про право власності від 19.08.1992, виданого Красногвардійським відділом комунального господарства, згідно рішення виконкому Красногвардійської ради народних депутатів №554/11 від 25.10.1991, зареєстроване в КП «ДМБТІ» та записано в реєстрову книгу № 555 за реєстровим №133.

Разом з тим, під час розгляду даного клопотання про скасування арешту було встановлено, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що підтверджується наступними доказами:

-рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська від 25.10.1991 №554/11, прийнятого на підставі звернення ОСОБА_5 про встановлення права власності та прийняття до експлуатації житлового будинку, побудованого ним на земельній ділянці, виділеній згідно наказу по птахофабриці «За мир» за №47-к від 19.05.1978, відповідно до якого встановлено право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ;

-заявою ОСОБА_5 від 14.10.1991 про узаконення житлового будинку по АДРЕСА_1 , побудованого ним у 1984 році на земельній ділянці птахофабрика «За мир»;

-довідкою від 20.07.1991 №1/176, виданою директором птахофабрика «За мир» про те, що ОСОБА_5 з 18.05.1977 є працівником птахофабрики «За мир»;

-наказом №47-ка директора птахофабрики «За мир» від 19.06.1978 про виділення ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0І2 га під забудову житлового будинку на АДРЕСА_1 ;

-свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , виданим Красногвардійським відділом комунального господарства Красногвардійської Ради народних депутатів 19.08.1992, відповідно до якого вказаний будинок в цілому належить ОСОБА_5 , на підставі рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 25.10.1991 №554/11.

Будь-які відомості про приватизацію вказаного будинку чи отримання права власності на нього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у справі відсутні.

З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку про необґрунтованість накладення арешту на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2024, яка була постановлена на підставі наданих слідчим доказів (довідки ДМР №13788 від 18.11.2024), доповнення до яких, що спростовують право власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на визначене майно, надані третьою особою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у цьому провадженні.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170, 174, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0000823 від 25.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.1 ст. 114-1, ч.1 ст. 358, ч.1 ст.366, ч.3 ст. 368 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.12.2024 у справі №203/6743/24 (провадження №1-кс/0203/4098/2024), а саме на домоволодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та проголошений 20.01.2025 о 17.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1