КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/419/2025 Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України
ЄУН 755/5809/22 Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001566, внесеного до ЄРДР 29 червня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою із змінами першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року, яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку Харківської обл., Харківського району,

с. Безлюдівка, громадянку України, українку, з середньою-спеціальною освітою, офіційно не працюючу, заміжню, зареєстровану та проживаючу за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судиму:

O 12 червня 2018 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 71 того ж кодексу, до позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць;

O 19 грудня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, за цим вироком та вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці;

O 26 березня 2021 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту;

O 19 серпня 2021 року на підставі ч. 5 ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва, та призначено покарання у вигляді 3 місяців 10 днів арешту,

визнано винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі

ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; покладено обов`язки відповідно до ст. 76 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_8 визнана винуватою у тому, що 29 червня 2022 року, тобто під час дії Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24 лютого 2022 року, перебувала у приміщенні торгової зали магазину «Новус», що розташований за адресою: м. Київ, площа Дарницька, 1, де у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно.

Так, 29 червня 2022 року приблизно о 19.20 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні магазину «Новус», який розташований за адресою: м. Київ, Дарницька площа, 1, утримуючи на своєму плечі чорну жіночу сумку, направилась до відділу «М`ясні вироби», де, підійшовши до холодильника, взяла з полиці ковбасу сушену з яловичиною ТМ «Ранчо» у кількості 1 шт., вагою 340 грамів, закупівельною вартістю 97.65 грн., та ковбасу сушену з філе ТМ «Ранчо» у кількості 1 шт., вагою 340 грамів, закупівельною вартістю 97.85 грн., після чого помістила вказаний товар до своєї сумки, яка була у неї при собі.

Після чого, ОСОБА_8 підійшла до іншого холодильника, де взяла з полиці сьомгу охолоджену філе-порції на шкірі ТМ «Norven», у кількості 2 шт., вагою 270 грамів кожна, закупівельною вартістю 204.40 грн. за одну одиницю товару, загальною вартістю 408 грн 80 коп., яку в подальшому помістила до сумки, яка перебувала у неї на плечі.

В подальшому, реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_8 , впевнившись, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та її дії залишаються таємними для сторонніх осіб та працівників даного магазину, тримаючи при собі сумку, в середині якої знаходився вказаний вище товар, направилась у бік виходу з приміщення магазину.

Продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, ОСОБА_8 , утримуючи в своїй сумці товар та не маючи на меті його оплачувати, пройшла повз касову зону, та вийшла із приміщення даного магазину. Однак, відразу ж на виході з приміщення магазину була зупинена працівниками охорони, що фактично позбавило ОСОБА_8 можливості розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

ОСОБА_8 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки її дії були припинені працівниками магазину «Новус». Своїми злочинними діями ОСОБА_8 намагалася завдати матеріальної шкоди ТОВ «Новус УКРАЇНА» на загальну закупівельну суму 604.30 грн.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила замах на таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, в умовах воєнного стану, при цьому виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від її волі.

Цим же вироком вирішено долю речових доказів.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченої та доведеності її вини, вважаючи незаконним вирок суду в частині призначеного покарання, заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій просить вирок суду скасувати; кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України закрити у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відповідно до ст. 5 КК України, за п. 4і ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування вимог зміненої апеляційної скарги прокурор зазначає, що 9 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-ІХ), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна). Відповідно до ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують кримінальну відповідальність особи, у такому разі вони поширюються на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання такими законами чинності.

Прокурор зазначає, що, враховуючи те, що у кримінальному законі не визначено розмір кримінально караного викрадення чужого майна, така зміна КУпАП є зміною кримінального законодавства, яка пом`якшує або скасовує кримінальну відповідальність особи, а тому Закон

№ 3886-ІХ має зворотну дію в часі і поширюється на діяння ОСОБА_8 , вчинене нею 29 червня 2022 року.

Також відповідно до п. 5 р. XX Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вказаний в диспозиції норм для настання адміністративної і кримінальної відповідальності, встановлюється в розмірі податкової соціальної пільги, яка становить 1/2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня поточного року. Згідно з діючим на момент вчинення злочину законодавством, прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2022 року становив 2481 грн. Таким чином, кримінальна відповідальність, з врахуванням змін, внесених Законом № 3886-ІХ, за вчинення крадіжки у 2022 році настає з суми 2481 грн.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 засуджена за вчинення крадіжки сума якої склала 604.3 грн., кримінальне провадження стосовно останньої підлягає закриттю.

Представник потерпілої юридичної особи та обвинувачена, повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подавали.

Згідно з листом Державної установи «Збаразька виправна колонія (№ 63)» обвинувачена ОСОБА_8 звільнена 1 листопада 2024 року на підставі ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2024 року.

Зважаючи на позицію учасників апеляційного розгляду, положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора та захисника, які підтримали доводи, викладені у зміненій апеляційній скарзі, дослідивши наявні у справі докази, обговоривши доводи зміненої апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до положень ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 51 КУпАП до внесення змін наведеним Законом передбачалась відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Викрадення чужого майна вважалось дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Диспозицією ч. 1 ст. 185 КК України передбачена кримінальна відповідальність за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Таким чином, особа підлягала кримінальній відповідальності за ст. 185 КК України у взаємозв`язку зі ст. 51 КУпАП, пп.169.1.1 ст. 169 ПК України, у разі, якщо сума крадіжки перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян,

За змістом вироку ОСОБА_8 засуджена за вчинення 29 червня 2022 року замаху на крадіжку на суму 604,30 грн.

З 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становив 2481 грн.

Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП (станом на час вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення) викрадення чужого майна вважалось дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто, - 248,10 грн (0,2 х (50% х 2481).

З урахуванням положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX, підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, станом на 29 червня 2022 року ОСОБА_8 вчинено кримінальне правопорушення.

Разом з тим, як обґрунтовано вказав прокурор у зміненій апеляційній скарзі, 9 серпня 2024 року набув чинності Закон № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону України № 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону України № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Отже, з урахуванням вимог Закону України № 3886-IX від 18 липня 20124 року особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За наведеного, колегія суддів доходить висновку, що з урахуванням вимог Закону України № 3886-IX від 18 липня 2024 року особа підлягає кримінальній відповідальності за ст. 185 КК України, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з положеннями ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Колегія суддів наголошує, що Закон № 3886-IX не є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Проте, зміни, внесені Законом України № 3886-IX від 18 липня 2024 року у ст. 51 КУпАП, безпосередньо впливають на розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність, і такі зміни поліпшують становище особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 КК України.

З огляду на вимоги Закону України № 3886-IX, положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX, підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає у 2022 році кримінальна відповідальність, становить 2481 грн.

Зважаючи на те, що вартість майна, яке намагалась викрасти ОСОБА_8 , є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону України № 3886-IX у взаємозв`язку з нормами Податкового кодексу України з 1 січня 2022 року настає кримінальна відповідальність, а саме 2481 грн., колегія суддів, з урахуванням вимог ст. 58 Конституції України, ст. 3, 5 КК України, вважає, що станом на час апеляційного розгляду - 29 січня 2025 року - законом усунута караність діяння, вчиненого ОСОБА_10 , і таке діяння є адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 51 КУпАП (в редакції Закону України № 3886-IXвід 18 липня 2024 року).

За змістом п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що вироком Дарницького районного суду м. Києва від 13 жовтня 2022 року ОСОБА_8 визнана винуватою у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 4 (чотири роки 6 шість) місяців позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбутий строк покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року та шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_8 призначено покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три ) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 6 липня 2023 року ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, і їй призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України ОСОБА_8 частково приєднано до покарання за цим вироком невідбуте покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 13 жовтня 2022 року і призначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Разом з тим, ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2024 року ОСОБА_8 звільнена від покарання у виді позбавлення волі призначеного вироками: Дарницького районного суду м. Києва від 13 жовтня 2022 року та Деснянського районного суду м. Києва від 6 липня 2023 року, у зв`язку з усуненням законом карності діянь, за які вона була засуджена.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, з огляду на те, що обвинуваченою вирок суду не оскаржувався, тобто, вона погодилась як з обставинами вчинення кримінального правопорушення, так і призначеним за вироком суду покаранням, з урахуванням вимог ст. 417 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо неї за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України - закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу зі змінами першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України - скасувати.

Кримінальне провадження № 0001566, внесене до ЄРДР 29 червня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4