провадження № 1-кс/619/297/25
УХВАЛА

іменем України

25 березня 2025 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001467 від 27 грудня 2024 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Солоницівка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, особа з інвалідністю 3 групи, не працюючого, розлученого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 26 грудня 2024 року близько 21 години 30 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування на даний час не встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де ОСОБА_5 та ОСОБА_8 мешкали разом протягом останнього місяця.

У вказаний вище час між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник конфлікт на підґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, в ході яких у ОСОБА_5 виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , знаходячись у безпосередній близькості до потерпілого, та усвідомлюючи протиправність своїх дій та небезпеку для життя і здоров`я ОСОБА_8 , бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно завдав невстановленим в ході досудового розслідування тупим предметом в бік тулуба, голови потерпілого ОСОБА_8 , здійснивши при цьому чисельну кількість ударів, не менше чотирьох.

Внаслідок отриманих ушкоджень потерпілого ОСОБА_8 бригадою невідкладної медичної допомоги було доставлено до відділення інтенсивної терапії КНП ХОР ОКЛ за адресою: м. Харків, пр-т. Незалежності, буд. 13, де настала смерть останнього.

Причиною смерті ОСОБА_8 стала: «Гостра легенево-серцева недостатність, множинні переломи ребер, тупа сукупна травма тіла», що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть № 12-17/323-ОКЛ/24 від 27.12.2024

В подальшому, у вчиненні вказаного кримінального правопорушення викрито ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого затримано в порядку ст. 208 КПК України співробітниками СКП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, за сукупністю ознак, що свідчить про вчинення останнім кримінального правопорушення.

27.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

В клопотанні зазначається, що вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, які додані до матеріалів клопотання.

28 грудня 2024 року ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів, а саме: до 24 лютого 2025 року включно, без визначенням застави.

Постановою керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 від 18.02.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001467 від 27.12.2024 продовжено до 27.03.2025.

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2025 року ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27.03.2025.

На теперішній час досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню завершено, матеріали кримінального провадження відкриті сторонам кримінального провадження, а сторони реалізовують своє право без обмежень у часі, однак 27.03.2025 збігає строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного, у зв`язку з чим виникла необхідність у продовженні строку їхньої дії до підготовчого засідання. На цих підставах заявник клопотання просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 30 діб, але не пізніше ніж до підготовчого судового засідання.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, при цьому зазначили, що по даній справі всі свідки вже допитані, саму підозру вважали необґрунтованою, при цьому захисник зазначила, щоОСОБА_5 є особою з інвалідністю 3 групи, не має постійного місця проживання, має доньку, тому просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя доходить до наступного.

Так, слідчим відділенням ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001467 від 27 грудня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 , за ознаками ч. 2 ст. 121 КК України.

27.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

28 грудня 2024 року ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів, а саме: до 24 лютого 2025 року включно, без визначенням застави.

Постановою керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 від 18.02.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001467 від 27.12.2024 продовжено до 27.03.2025.

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2025 року ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 27.03.2025.

На теперішній час досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню завершено, матеріали кримінального провадження відкриті сторонам кримінального провадження, а сторони реалізовують своє право без обмежень у часі, однак 27.03.2025 збігає строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного, у зв`язку з чим виникла необхідність у продовженні строку їхньої дії до підготовчого засідання.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» № 9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

За результатами розгляду даного клопотання про продовження застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів.

Слідчий суддя констатує, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на даній стадії проведення досудового розслідування кримінального провадження, щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за викладених у клопотанні обставин. Вказане може бути підставою для продовження застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При встановленні наявності ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно симулювати хворобу, або іншим шляхом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_5 , незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні

Надаючи оцінку можливості підозрюваним вчинення інших кримінальних правопорушень суд бере до уваги, що перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, усвідомлюючи невідворотність покарання, маючи всі необхідні засоби та можливості, ОСОБА_5 , який неодноразово був судимий, зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, у тому числі за кордоном або на території тимчасово непідконтрольній владі, може вчинити інший злочин та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення тяжкого злочину.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, даних про особу підозрюваного, який є особою з інвалідністю 3 групи, на момент затримання не працював, розлучений, не має постійного місця проживання, раніше неодноразово судимий, тому суд вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчинені якого підозрюєтьсяОСОБА_5 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і це вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, в тому числі і домашнього арешту, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

На теперішній час досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню завершено, матеріали кримінального провадження відкриті сторонам кримінального провадження, а сторони реалізовують своє право без обмежень у часі, однак 27.03.2025 збігає строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим виникла необхідність у продовженні строку їхньої дії до підготовчого засідання

Статтею 290 КПК України унормований порядок відкриття матеріалів іншій стороні.

Відповідно до ч. 10 цієї статті сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня повідомлення підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строк досудового розслідування.

Відповідно до ст. 283 КПК України «Загальні положення закінчення досудового розслідування», особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження. Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Тобто, в даному випадку, закінчення досудового розслідування буде момент звернення до суду з обвинувальним актом, та відповідно внесення прокурором відомостей про закінчення досудового розслідування до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наразі процедура ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не завершена, підозрюваному для ознайомлення з кримінальним провадженням потрібен час, а тому направити до суду обвинувальний акт до 27 березня 2025 року неможливо.

Згідно з ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 3 ст. 197 КПК України, у разі необхідності строк тримання особи під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Системний аналіз змісту положень ч.ч. 4, 6 ст. 199 КПК України та ч. 3 ст. 197 КПК України свідчить про обов`язок слідчого судді розглянути клопотання прокурора або слідчого про продовження строку запобіжного у вигляді тримання особи під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування такого запобіжного заходу. Згідно з наведених положень закону можливо продовжити строк запобіжного заходу аж до проведення підготовчого судового засідання слідчим суддею.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчить про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого злочину та достатніх підстав вважати, що продовжують існувати ризики вчинення ним дій, передбачених пп. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання старшого слідчого та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного без визначення розміру застави.

Слідчим суддею розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

Слід також зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Що стосується доводів підозрюваного щодо неналежних та небезпечних умов утримання під вартою, то слідчий суддя зазначає наступне:

Відповідно до положень ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Статтею 28 Конституції України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Аналогічна позиція викладена у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Луценко проти України», ЄСПЛ надав належну правову оцінку умовам утримання заявника в установі Київського слідчого ізолятору. Зокрема, Суд констатував у цій справі, що мало місце порушення ст. 3 Конвенції, у зв`язку з тим, що заявник знаходився у неналежним умовах утримання в Київському СІЗО № 3, а саме: обмеження заявника у вільному просторі, неналежні санітарні умови, обмежений доступ денного світла, погане харчування та інші.

Також, ЄСПЛ у справі «Віслогузов проти України», визнав наявність такого, що принижує гідність, поводження через неналежні фізичні умови тримання особи під вартою.

У той же час, відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про попереднє ув`язнення» особи, взяті під варту, мають право на щоденну прогулянку тривалістю одна година.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» особам, взятим під варту, мають бути забезпечені побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни, норма площі в камері для однієї особи, взятої під варту, не може бути менше 2, 5 квадратного метра; особам, взятим під варту, харчування, індивідуальне спальне місце, постільні речі та інші види матеріально-побутового забезпечення надаються безплатно за єдиними нормами, встановленими Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених статтею 11-1 цього Закону.

У силу ст. 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення» обов`язок створення ув`язненим необхідних житлово-побутових умов відповідно до встановлених норм, забезпечення їх харчуванням та медичним обслуговуванням покладається на адміністрацію місць попереднього ув`язнення.

Водночас, ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» зауважив, про те, що не можна тлумачити статтю 3 Конвенції, як таку, що накладає загальне зобов`язання звільняти взяту під варту особу за станом здоров`я чи поміщати її до лікарні загального режиму для надання їй якогось конкретного виду лікування.

Згідно з цим положенням, держава зобов`язана забезпечити особі такі умови тримання під вартою, які не суперечать принципу поваги до її людської гідності, і щоб ні форма, ні спосіб здійснення зазначеного заходу не завдавали їй душевних мук та інших страждань понад ту неминучу міру, що зазвичай притаманна утримуванню під вартою, і щоб, зважаючи на практичні вимоги ув`язнення, її здоров`я і загальний стан були належно забезпечені, окрім іншого, і шляхом надання їй потрібної медичної допомоги».

Твердження підозрюваного щодо необхідності зміни запобіжного заходу, у зв`язку з неналежними умовами утримання під вартою не є аргументами, враховуючи існуючі ризики неправомірної процесуальної поведінки.

Разом із тим, слідчий суддя виходячи із загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини вважає необхідним відреагувати в порядку ст. 206 КПК України, щодо повідомлених підозрюваним обставин, які можуть свідчити про неналежне його утримання під вартою (знущання, психологічний тиск, погрози), зобов`язавши начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» здійснити перевірку тверджень підозрюваного ОСОБА_5 щодо неналежних умов утримання під вартою та вжити заходів для забезпечення права підозрюваного ОСОБА_5 на належні умови утримання під вартою.

Що стосується доводів про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_5 , слідчий суддя відмічає:

Статтею 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012 (далі - Порядок № 239/5/104), регулюється питання отримання медичної допомоги особами, взятими під варту, у т.ч. поза межами слідчого ізолятора. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця (пункт 2.6 Порядку № 239/5/104).

У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку (пункт 2.7 Порядку № 239/5/104).

Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО (пункт 2.8 Порядку № 239/5/104).

Отже, вищевказаним Порядком достатньо урегульовано питання отримання медичної допомоги (у т.ч. хірургічне втручання чи необхідна госпіталізація) особами, які перебувають в слідчих ізоляторах.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід не є перешкодою для реалізації заходів щодо охорони здоров`я підозрюваного. Варто зазначити, що навіть ініційований стороною захисту запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту виключає вільне пересування та самостійне залишення постійного місця перебування, у тому числі й для отримання медичних послуг без відповідного погодження й дозволу на це правоохоронного чи судового органу.

Отже, з огляду на гарантоване Конституцією та законами України право підозрюваного незалежно від місця його перебування, на належне медичне обслуговування та на належне отримання медичної допомоги, на вільний вибір лікаря-фахівця, слідчий суддя, в межах своїх повноважень, вважає за необхідне звернути увагу керівництва слідчого ізолятора на необхідність виконання вимог вищевказаних законів та нормативно-правових актів щодо медичного обслуговування та надання належної якості медичної допомоги підозрюваному.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 194, 196, 197, 199, 206, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001467 від 27 грудня 2024 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Солоницівка Дергачівського району Харківської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до проведення підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні за № 0001467 від 27 грудня 2024 року, але не більше 30 (тридцять днів), тобто не більш ніж до 22 квітня 2025 року включно.

Строк дії ухвали (в частині тримання під вартою) до 09 год 00 хв 22 квітня 2025 року (включно).

Відреагувати на адресу ДУ «Харківський слідчий ізолятор» стосовно обставин, повідомлених підозрюваним ОСОБА_5 , в порядку ст. 206 КПК України, зобов`язавши начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор», забезпечити право підозрюваного ОСОБА_5 на належні та небезпечні умови утримання під вартою.

Зобов`язати керівника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України та відповідальну службову особу Харківської міської медичної частини № 27 філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Харківській та Луганській областях невідкладно забезпечити організацію проведення необхідного медичного обстеження та лікування (за необхідності) підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із скаргами на стан здоров`я, з долученням копій відповідних медичних документів у разі проведення лікувальних процедур.

У разі встановлення лікарями погіршення стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , зобов`язати керівника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» забезпечити його лікування профільними лікарями, у тому числі з наданням можливості його направлення та перевезення до відповідного медичного закладу охорони здоров`я.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та надіслати керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - до виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, підозрюваним - в цей же строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошений учасникам судового провадження в приміщенні Дергачівського районного суду Харківської області 26 березня 2025 року о 08 годині 45 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1