Справа № 953/7502/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000702 від 11.11.2022 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, кожне відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, грузина, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 27.10.2020 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна, звільнений 02.07.2021 у зв`язку з відбуттям строку покарання, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0000702 від 11.11.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого відносно ОСОБА_4 закінчується 27.12.2024.

Прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, подавши клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, посилаючись на необхідність піклування за своїми рідними, поганий стан здоров`я, просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи зменшити розмір застави до 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримав доводи свого підзахисного, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження тримання під вартою обвинуваченого з наступних підстав.

Ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.06.2023, 08.08.2023 підозрюваним ОСОБА_4 , ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, останній раз до 13.09.2023 включно, з можливістю внесення застави.

Ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 06.09.2023, 30.10.2023, 20.12.2023, 14.02.2024 відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, останній раз до 13.04.2024 року включно з можливістю внесення застави.

21.02.2024 ОСОБА_6 був звільнений з-під варти, у зв`язку зі сплатою застави.

Ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 04.04.2024, 30.05.2024, 25.07.2024, 05.09.2024, 29.10.2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 27.12.2024 включно з можливістю внесення застави.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Санкція частини 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 .

Також достатньо обґрунтованими є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований та не має офіційних джерел отримання прибутку, обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних право-порушень в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів проти здоров`я населення.

Суд вважає, що прокурором доведено недостатність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним вище. Наявні наведені ризики є дійсними та тривають, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.

Таким чином, оцінюючи у сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт, застава не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень».

Так, застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Разом з цим, суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання ним покладених судом обов`язків у справі.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_4 на те, що він має родину, дружину, доньку та онучок, яким потрібна допомога, та незадовільний стан здоров`я в даному конкретному випадку недостатньо свідчить про належне виконання обвинуваченим своїх процесуальних прав та обов`язків, в разі обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 на даному етапі розгляду кримінального провадження, не встановлено та сторонами не доведено.

Разом з тим, суд зважаючи на обставини кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , майновий, сімейний стан та особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тривалість перебування обвинуваченого під вартою, суд, з урахуванням вимог ст. 182 КПК України вважає за необхідне залишити ОСОБА_4 без змін визначений судом розмір застави в розмірі 121 120,00 грн., та вважає її достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

При цьому, в разі внесення застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Будь-яких даних про неможливість ОСОБА_4 перебувати під вартою в умовах СІЗО, матеріали, надані суду, не містять та стороною захисту не надані.

З урахуванням вищенаведеного, клопотання прокурора підлягає задоволенню, а клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000702 від 11.11.2022 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 09 лютого 2025 року включно.

Визначити суму застави у розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 коп., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУДСА України у Харківській області (одержувач: ТУ ДСА України в Харківській області; код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; Р/р: UA 0006674) до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з постійного місця проживання, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачене законом покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку обвинуваченого; забезпечувати явку, належно повідомленого обвинуваченого до суду; повідомляти суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення суду про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язку не відлучатися з м. Харкова без дозволу суду.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Встановити строк дії ухвали до 09 лютого 2025 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 - в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1