Справа № 686/5138/25
Провадження № 1-кс/686/2053/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецька область, українця, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , професора, ректора Кам`янець Подільського національного університету ім. Огієнка, не судимого,

у кримінальному провадженні № 0000393,

встановив:

25 лютого 2025 року слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, яке погоджено процесуальним прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України. В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, який є тяжким злочином, та існують передбачені ст. 177 КПК України ризики , а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисників, які заперечили щодо задоволення даного клопотання, дослідивши обставини, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Застосування запобіжного заходу слідчим суддею здійснюється у порядку, передбаченому ст. 194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні цього питання. Відповідно до вимог цієї статті, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий і прокурор; і недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім передбачених ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка, потерпілого, іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що до ЄРДР внесена інформація (кримінальне провадження № 0000393) щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 лютого 2025 року біля 21 год. 20 хв. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 230 E» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Т-2325, сполученням «Кам`янець - Подільський Устя», з боку м. Кам`янець-Подільський в напрямку до с. Велика Слобідка, Кам`янець - Подільського району, Хмельницької області, поза межами населеного пункту, в темну пору доби, наближаючись до с. Панівці, Кам`янець - Подільського району, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який в цей час рухався по проїзній частині дороги.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_9 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді: політравми, поєднаної краніо-скелетної травми, ВЧМТ, забою головного мозку, перелому склепіння черепа, САК, забійної рани лобної ділянки справа, закритої травми ПВХ, компресійного перелому L1 L3 L4 , закритого перелому обох кісток лівої гомілки, закритого перелому малогомілкової кістки правої гомілки, закритого перелому правої ключиці, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення.

Далі, ОСОБА_7 , відразу після вчинення дорожньо-транспортної діючи з прямим умислом, усвідомлюючи, що в результаті його дій, а саме дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 , перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлений реальної можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, нехтуючи моральними нормами співжиття, у порушення вимог п. 2.10 (а, г, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту Правил), ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», маючи при цьому реальну можливість вжити заходів для надання медичної допомоги потерпілому, залишив потерпілого ОСОБА_9 без допомоги на відкритому повітрі за низької температури близько -10 С та вологості повітря 53%, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не вжив самостійних заходів для доставлення потерпілого до лікувального закладу та не вжив будь-яких інших заходів, необхідних для відведення небезпеки, що загрожувала життю потерпілого, зник з місця дорожньо-транспортної пригоди та залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_9 , який перебував у небезпечному для життя, безпорадному стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження.

Своїми діями ОСОБА_7 підозрюється у порушені вимог п. 2.10. (а, г, д) Правил та ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», зміст яких полягає в наступному:

п. 2.10 - У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» - учасники дорожнього руху зобов`язані надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Однак, 24.02.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру лише у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.02.2025, у якому зафіксована слідова інформація про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди;

- протоколом огляду автомобіля «Mercedes-Benz 230 E» р.н. НОМЕР_2 , від 23.02.2025, в ході якого вилучено автомобіль марки «Mercedes-Benz 230 E» р.н. НОМЕР_2 , змиви з поверхонь органів керування транспортним засобом;

- протоколом допиту свідка - водія автомобіля ««Mercedes Benz W124 Sedan 230 E» д.н.з. НОМЕР_2 » ОСОБА_7 , який повідомив про обставини ДТП, зокрема що він перебуваючи за кермом автомобіля «Mercedes-Benz 230Е» НОМЕР_1 рухався зі швидкістю близько 45 км/год., з увімкненим дальнім світлом фар, без пасажирів і вантажу. Він був тверезий і почувався добре. Наближаючись до повороту на село Панівці, водій помітив чоловіка, який вийшов із кущів на узбіччі. Пішохід зробив два кроки справа наліво, після чого стався наїзд передньою правою частиною автомобіля. Чи встиг він загальмувати, водій точно сказати не може. Зупинившись, він підійшов до постраждалого, який лежав на узбіччі. На його запитання чоловік відповів нецензурною лексикою. Розлютившись через пошкодження авто, водій поїхав до дачного будинку у с. Велика Слобідка, не викликавши швидку. Він визнає, що не надав допомоги. Поліції одразу зізнався у скоєному та показав автомобіль.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що 22 лютого 2025 року після 21:00 разом із двоюрідним братом ОСОБА_11 їхав із с. Шутнівці до м. Кам`янець-Подільський на автомобілі Шкода Фабія. Дорога була сухою, без вуличного освітлення. Приблизно за 400 м до соєвого заводу він помітив на лівому узбіччі чоловіка, який лежав ногами до дороги, головою в бік лісосмуги. Проїхавши трохи вперед, розвернувся, зателефонував у поліцію та, за вказівкою диспетчера, підійшов ближче. Помітивши, що у постраждалого рухаються ноги, викликав швидку. Свідок залишався на місці до прибуття поліції та медиків, надав пояснення й допоміг завантажити постраждалого в карету швидкої. Чоловік у цей момент сказав: Дожився. Інших пішоходів ОСОБА_12 не бачив, але згодом по дорозі проїжджали автомобілі. За його словами, температура повітря була близько -10°C. Він припустив, що постраждалого могли не помітити водії інших транспортних засобів. Чоловік був одягнений у зелений військовий фліс, чорні штани та галоші. На місці лежала розбита фара та уламки скла.

Отже, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення небезпідставної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження його до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є достатньо високим.

Перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 може уникнути кримінальної відповідальності залишивши територію України.

Кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, досудове розслідування триває, не встановлено та не відшукано всі докази, не допитано осіб, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Тому з метою нівелювання такого ризику, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Слідчий суддя вважає, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. (частина 1 статті 183 КПК).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт;

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначає що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам.

При обранні запобіжного заходу враховуються всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

Аналізуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення, особу підозрюваного ОСОБА_7 , його вік, характеризуючі матеріали, майновий та сімейний стан, наявність у нього постійного місця проживання, а також те, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, позбавлення волі підозрюваного негативно вплине на роботу закладу освіти, оскільки ОСОБА_7 на сьогодні є єдиною особою, яка має право підпису фінансових документів, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.

На думку слідчого судді запобігти існуючим ризикам можливо шляхом застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 нічного домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими учасниками кримінального провадження; здати на зберігання у відповідний орган державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд за межі України.

Отже, застосування нічного домашнього арешту є саме таким запобіжним заходом, який може забезпечити належну поведінку та виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177-178, 181, 183-184, 193-194, 196, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце проживання в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду та покласти на підозрюваного обов`язки, а саме:

прибувати до слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження за першою вимогою;

не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

утримуватися від спілкування зі свідками та іншими учасниками кримінального провадження;

здати на зберігання у відповідний орган державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд за межі України.

Ухвала діє по 20 квітня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя