Справа №498/304/25
Провадження по справі №1-кп/498/69/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року сел. Велика Михайлівка

Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт, який надійшов з угодою про визнання винуватості, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 24 січня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великоплоске Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працюючого слюсарем-сантехніком в Державній установі « Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова національної академії медичних наук України», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, діючи за попередньою змовою групою осіб із особою 1, (досудове розслідування відносно якої здійснюється у кримінальному провадженні №0000586), особою 2 (досудове розслідування відносно якої здійснювалося у кримінальному провадженні №0000075), з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України, на виконання злочинного плану, розробленого особою 1 (досудове розслідування відносно якої здійснювалося у кримінальному провадженні №0000075), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 27.09.2024 приблизно о 18:00 на автомобілі марки «Opel» моделі «Vivaro», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », зустрів ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_2 , та розмістив його в якості пасажира у вказаному автомобілі, після чого в об`їзд встановлених по маршруту руху постів Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (далі ТЦК та СП), Державної прикордонної служби України (далі - ДПСУ) та Національної поліції України (далі НПУ) довіз до будинку АДРЕСА_1 , де наказав очікувати подальших вказівок. Надалі обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію злочинного плану, розробленого особа 1 (досудове розслідування відносно якої здійснюється у кримінальному провадженні №0000586) , 28.09.2024 приблизно о 08:00 на автомобілі марки «Opel» моделі «Vivaro», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », зустрів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 поблизу «Будинку Меблів» в м. Одеса, за адресою: площа Бориса Дерев`янко, буд. 2, розмістив їх в якості пасажирів у вказаному автомобілі, після чого в об`їзд встановлених по маршруту руху постів ТЦК та СП, ДПСУ та НПУ повіз останніх у напрямку с. Малокоплоске, Роздільнянського району Одеської області. Рухаючись по вказаному маршруту, продовжуючи реалізацію злочинного плану, розробленого особа 1 (досудове розслідування відносно якої здійснюється у кримінальному провадженні №0000586), 28.09.2024 приблизно о 09:00 поблизу АЗС Sun Oil та Ресторану Е-95, які розташовані на 46 км шосе Одеса-Київ неподалік н.п. Єреміївка Роздільнянського району Одеської області, обвинувачений ОСОБА_4 на автомобілі марки «Opel» моделі «Vivaro», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », зустрів ОСОБА_9 , розмістив його в якості пасажира у вказаному автомобілі, після чого після чого в об`їзд встановлених по маршруту руху постів ТЦК та СП, ДПСУ та НПУ повіз його разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до покинутої будівлі у с. Малоплоске, Роздільнянського району Одеської області, куди доставив останніх близько 10:00 та наказав очікувати подальших вказівок. Під час руху по вказаному маршруту, обвинувачений ОСОБА_4 , з метою приховування протиправної діяльності, вказав пасажирам на необхідність вимкнути свої мобільні телефони, а у разі зупинки транспортного засобу працівниками правоохоронних органів, повідомити останніх, що компанія їде на риболовлю. У подальшому, 28.09.2024 близько 12:40 особа 2 (досудове розслідування відносно якої здійснювалося у кримінальному провадженні №0000075) на автомобілі марки «Volkswagen» моделі «Passat B3», з невстановленим реєстраційним номером, забрав громадян України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 із покинутої будівлі у с. Малоплоске, Роздільнянського району Одеської області, розмістив їх у якості пасажирів у вказаному автомобілі, після чого довіз до покинутої тракторної бригади на околиці с. Великоплоске, Роздільнянського району Одеської області, де наказав останнім заховатися та очікувати подальших вказівок. У подальшому того ж дня особа 2 (досудове розслідування відносно якої здійснювалося у кримінальному провадженні №0000075), з метою приховування своєї злочинної діяльності, замінив транспортний засіб на автомобіль марки «Toyota» моделі «RAV4», реєстраційний номер « НОМЕР_2 » та прибув до будинку №78, що розташований по вул. Паризька, у с. Великоплоске, Роздільнянського району Одеської області, звідки забрав громадянина України ОСОБА_6 , розмістив його в якості пасажира у вказаному автомобілі та направився до покинутої тракторної бригади на околиці с. Великоплоске, Роздільнянського району Одеської області, звідки забрав ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Надалі того ж дня, продовжуючи реалізацію злочинного плану, спрямованого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України поза встановлених пунктів пропуску, особа 2 (досудове розслідування відносно якої здійснювалося у кримінальному провадженні №0000075), відповідно до розробленого особа 1 (досудове розслідування відносно якої здійснюється у кримінальному провадженні №0000586) плану, визначив місце незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а саме ділянку державного кордону України та Придністромвської Молдамвської Респумбліки на напрямку Великоплоске-Малаєшти, за межами с. Великоплоске, Роздільнянського району Одеської області. Визначивши напрямок руху, особа 2 (досудове розслідування відносно якої здійснюється у кримінальному провадженні №0000075), керуючи діями зазначеної групи осіб, сприяючи порадами щодо забезпечення таємного від прикордонного контролю протиправного перетину кордону, з використанням знань місцевості та особливостей ландшафту, а також наданням засобу автомобіля марки «Toyota» моделі «RAV4», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », перевіз зазначених осіб до державного кордону України на напрямку Великоплоске-Малаєшти, де вказав пасажирам вийти із автомобіля та приховано рухатися через зелені насадження, після чого був затриманий правоохоронними органами.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне переправлення осіб через державний кордон України, сприяння вчиненню таких дій наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано вірно.

Згідно угоди про визнання винуватості від 25.02.2025, укладеної між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000076 від 24.01.2025 року, з одного боку, та між обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи обставини, визначені ст. 470 КПК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, беззастережно визнав свою винуватість, враховуючи те, що відповідно до положень ч.5 ст. 12 КК України обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, взявши до уваги наявність обставин, передбачених ст. 66 КК України, сторони прийшли до згоди призначити покарання ОСОБА_4 в межах санкції ч.2 ст. 332 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням з іспитовим строком з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із перевезенням осіб через державний кордон України строком на 3 роки.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, визнав повністю та підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на її затвердженні.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 25.02.2025, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні також просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 25.02.2025 року.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, внаслідок якого шкоду нікому не завдано.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. п. 1 - 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є беззастережне визнання винуватості, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття, відсутність притягнень до кримінальної відповідальності, позитивна характеристика по місцю проживання та роботи, перебування у нього на утриманні трьох неповнолітніх дітей, один з яких є дитиною інвалідом.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлені.

За таких обставин суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_4 , при усіх зазначених обставинах, можливо застосувати покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 332 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням з іспитовим строком з позбавленням права займатися діяльністю пов`язаною із перевезенням осіб через державний кордон України строком на 3 роки.

Виходячи із вищевикладеного, дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому його право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості від 25 лютого 2025 року, укладена між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000076 від 24.01.2025 року , з одного боку,та між обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого боку, за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , відповідають вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2025 року ОСОБА_4 було продовжено строк дії обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 лютого 2025 року, включно.

Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, згідно ст. 377 КПК України, ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню з під варти у залі суду, а запобіжний захід у виді тримання під вартою, скасуванню.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 15.10.2024 року згідно з ухвалою Одеського апеляційного суду до моменту звільнення з-під варти за вироком суду 27.02.2025 року, підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення, відповідає одному дню позбавлення волі.

Арешт, накладений на речові докази на стадії досудового розслідування, у відповідності до ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню.

Потерпілі, цивільний позов та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 373, 374, 394, 468, 473, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 25.02.2025, укладену між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000076 від 24.01.2025 року з одного боку, та між обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із перевезенням осіб через державний кордон України строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою - скасувати.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року, негайно звільнити з під варти в залі суду.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 його попереднє ув`язнення у період з 15.10.2024 року до 27.02.2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04.10.2024 року на тимчасово вилучене майно, а саме: на автомобіль марки « Opel Vivaro» д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_10 .

Речовий доказ: автомобіль марки « Opel Vivaro» д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , - повернути власнику ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційнохї скарги через Великомихайлівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Суддя ОСОБА_1