Справа №522/7418/25
Провадження по справі №1-кс/522/2428/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність прокурора,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність прокурора, в якій просить зобов`язати уповноважених осіб Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону виконати вимоги ст.214 КПК України та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення на підставі його заяви від 05.04.2025, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

В обґрунтування скарги заявник посилається на наступне.

Адвокатом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , було направлено до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону заяву про скоєння кримінального правопорушення.

На підставі та на умовах Договору № 116/11/21, укладеного 26.11.2021 між ФОП ОСОБА_5 , як Виконавцем, та гр. ОСОБА_4 , як Замовником, Виконавцем йому мали бути надані послуги з придбання транспортного засобу HYUNDAI TUCSON, модифікація моделі: ALL NEW, VIN: НОМЕР_1 , рік випуску: 2016, тип та об`єм двигуна: 2.0 дизель, країна придбання Республіка Корея.

За інформацією ТОВ «ФЕНІКС ФЛЕКС КОМПАНІ» (ідентифікаційний код юридичної особи 44280068), яким надаються послуги транспортного експедирування та митного оформлення транспортного засобу HYUNDAI TUCSON, модифікація моделі: ALL NEW, VIN: НОМЕР_1 , рік випуску: 2016, тип та об`єм двигуна: 2.0 дизель, останній з 25.01.2022 перебуває на зберіганні в ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ».

Разом з тим, відкритим листом ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» за вих. № 15/01-449 від 03.03.2022повідомлено усіх зацікавлених осіб про те, що на виконання Розпорядження Голови Одеської обласної військової адміністрації № 51/ А-2022 від 02.03.2022 «Про використання ресурсів» усі ресурси, що перебувають на Паромному комплексі (5 терміналі, СПК) ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», використовуються для забезпечення потреб держави в особі Головного управління Національної поліції в Одеській області в умовах правового режиму воєнного стану.

Таким чином, вже станом на 03.03.2022, належний ОСОБА_4 автомобіль: HYUNDAI TUCSON, модифікація моделі: ALL NEW, VIN: НОМЕР_1 , рік випуску: 2016, тип та об`єм двигуна: 2.0 дизель, було відчужено (вилучено).

Адвокатом було скеровано двокатський запит від 16.05.2022 за вих. № 16/5/22-2аз на адресу начальника Одеської обласної військової адміністрації, ОСОБА_6 ; адвокатський запит від 16.05.2022 за вих. № 16/5/22-1аз на адресу в.о. директора ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», ОСОБА_7 ; адвокатський запит від 17.05.2022 за вих. № 17/5/22-4аз на адресу начальника ГУНП в Одеській області, ОСОБА_8

25.05.2022 на адресу адвоката ОСОБА_9 надійшла відповідь Одеської обласної військової адміністрації від 24.05.2022 за вих. № 25-А3/95, відповідно до якого: «… За наявною в обласній військовій адміністрації інформацією на підставі рішення військового командування автомобіль HYUNDAI TUCSON vin НОМЕР_1 було примусово відчужено в/ч НОМЕР_2 в особі уповноваженого представника ОСОБА_10 ...».

З огляду на зазначене, автомобіль станом на 24.05.2022 перебував у власності в/ч НОМЕР_2 .

Також, отримано відповідь ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ», від 31.05.2022 за вих. № 339/06-23672, згідно якої автомобіль HYUNDAI TUCSON vin НОМЕР_1 , було передано у користування ГУНП в Одеській області.

Відповідно до відповіді ГУ НП в Одеській області від 03.06.2022 за вих. № 25/13а/з, автомобіль HYUNDAI TUCSONvin KMHJ381ADHU258398, ГУНП в Одеській області не отримувався. Додатково проінформовано, що автомобіль отримала військова частина НОМЕР_2 .

В подальшому, 15.06.2022 адвокатом ОСОБА_9 направлено адвокатський запит за вих. № 15/6/22-1аз, на адресу Міністерства оборони України, з огляду на суперечливість та неповноту інформації отриманої у відповідях на попередні запити.

Листом від 21.06.2022 за вих. № 2393/16/3/367 Міністерство оборони України, в особі в/ч НОМЕР_3 повідомлено: «… Інформація щодо примусового відчуження транспортного засобу марки Hyundai Tucson All New vin НОМЕР_1 , 2016 року випуску в оперативному командуванні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відсутня. Наказ командиром військової частини НОМЕР_4 на відчуження даного транспортного засобу не віддавався».

Таким чином, в діях посадових осіб міністерства оборони України, ГУ НП в Одеській області, ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» вбачаються ознаки складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, тобто, привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, якщо вони вчинені у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, в особливо великих розмірах (744300 грн. станом на березень-липень 2022 року, позаяк, відповідно до відомостей з онлайн-майданчиків з продажу автомобілів, вартість автомобілю HYUNDAI TUCSON, модифікація моделі: ALL NEW, рік випуску: 2016, тип та об`єм двигуна: 2.0 дизель, складає більше 800000 грн.) або організованою групою (службовці ГУ НП в Одеській області, Міністерства оборони України, ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ»).

Адвокат ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив розглядати скаргу за його відсутності, вимоги підтримав в повному обсязі.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Розглянувши скаргу, дослідивши матеріали судового провадження, приходжу до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Консультативна рада європейських суддів (далі КРЄС) у пункті 12 Висновку № 1 (2001) наголосила: «Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано».

У пункті 9 Висновку № 3 (2002) КРЄС констатовано, що довіра до судової системи є надзвичайно важливою в контексті глобалізації спорів та зростання доступу до судових рішень. У державі, яка керується верховенством права, громадськість має очікувати прийняття загальних принципів, які відповідали б вимогам справедливого суду та забезпечували б основоположні права. Обов`язки, покладені на суддів, мають визначатися таким чином, щоб гарантувати неупередженість суддів та їхню ефективну діяльність.

Відповідно до пункту 21 Висновку № 3 (2002) КРЄС судді повинні за всіх обставин діяти безсторонньо з тим, щоб забезпечити відсутність правомірних підстав у громадян підозрювати якусь упередженість. У цьому відношенні безсторонність повинна бути очевидною як під час виконання суддею судових функцій, так і інших дій.

Готуючи судове рішення, слідчий суддя повинен дотримуватись його належного мотивування.

Вмотивованість це вимога до суду наводити письмово в рішенні судження, пояснення про наявність чи відсутність фактів, які є основою висновку суду за результатами вирішення справи (заяви, клопотання). Це також пояснення суду, чому він ухвалив саме таке рішення, погодився з одними та відкинув інші доводи.

Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору (заяви, клопотання) полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору (заяви, клопотання), з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склалися.

Щоб судове рішення вважалося належно мотивованим недостатньо просто процитувати закон та перерахувати докази, надані сторонами. Важливо навести ті висновки, яких дійшов суд за результатами оцінки доказів, та знайти настільки вагомі й одночасно зрозумілі аргументи на користь прийнятого судового рішення, щоб вони переконали в законності й справедливості вирішення справи (заяви, клопотання).

Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до частини першої статті 372 КПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

За приписами ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність, зокрема слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі № 556/450/18.

Положення статті 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним Кодексом України, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину (кримінального правопорушення), мають бути критерієм внесення заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 1.2 розділу II Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Так, частиною 5 статті 214 КПК України визначено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, сама норма кримінального процесуального закону опосередковано містить вимогу наявності у заяві, повідомленні відомостей про кримінальне правопорушення, а саме наявність ознак кримінального правопорушення. Для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Разом з тим, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне.

З наданих матеріалів скарги встановлено, що адвокатом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_11 , 05.04.2025 було направлено супровідним листом заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України до Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

До цього часу уповноважені посадові особи Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону заяву ОСОБА_4 в порядку ст. 214 КПК України не розглянули.

Отже в даному випадку має місце бездіяльність прокурора, яка полягає у не виконанні вимог ст. 214 КПКУ.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути зокрема про зобов`язання вчинити певну дію.

Частиною 5 статті 40 КПК України регламентовано, що слідчий, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слід зазначити, що слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а тому може лише зобов`язати суб`єкт оскарження вчинити певну дію, тобто - розглянути звернення та постановити процесуальне рішення, перелік яких передбачений ст. 303 КПК України.

Таким чином, суд робить висновок, що стаття 307 КПК не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати прокурора виконувати положення ст.216 КПК України, а тому вказане питання вже вирішуватиметься після відкриття кримінального провадження слідчим, прокурором.

За таких обставин, скарга адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, підлягає частковому задоволенню з наведених підстав.

Керуючись ст.ст.214-216, 303-307, 376, 318-380 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених посадових осіб Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, які містяться в заяві ОСОБА_4 від 20.03.2025 (відправленої адвокатом ОСОБА_3 разом зі супровідним листом від 05.04.2025).

В іншій частині вимог скарги відмовити з підстав, зазначених в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя: ОСОБА_12