Номер провадження 1-кп/754/660/25
Справа № 754/2855/25
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0001686 від 09.07.2024 року стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, працюючого на посаді водія в КО «КИЇВМЕДСПЕЦТРАНС», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 156, ч.2 ст. 156, ч.4 ст.153, ч.6 ст.153, ч.1 ст. 301-1 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_6 ,

законних представників неповнолітніх потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 : ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представників неповнолітніх потерпілих: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_13

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001686 від 09.07.2024 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 156, ч.2 ст. 156, ч.4 ст.153, ч.6 ст.153, ч.1 ст. 301-1 КК України.

Перед початком судового розгляду в судовому засіданні законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_10 та представником - адвокатом ОСОБА_12 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Також законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_9 та представником-адвокатом ОСОБА_11 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо прийняття та долучення цивільного позову до матеріалів кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 , вважає за необхідне прийняти цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з таких підстав.

Згідно з ч.1,2 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

На захист інтересів неповнолітніх осіб та осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, цивільний позов може бути пред`явлений їхніми законними представниками.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У постанові Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 10.07.2018 у справі № 713/1275/16-к, судом установлено, що згідно з пунктом 6 частини 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Вказані правові норми не містять суперечностей і підлягають застосуванню щодо позовів про відшкодування будь-якої шкоди (матеріальної та моральної), завданої в результаті її заподіяння, за які відповідач несе цивільну відповідальність згідно із Законом. Виходячи з наведеного цивільні позивачі у кримінальних провадженнях звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення незалежно від об`єкту посягань.

Судом встановлено, що цивільні позови ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відповідають вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, підстав для відмови у прийнятті позовів суд не вбачає.

Крім того, законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_10 та її представником-адвокатом ОСОБА_12 подано клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, власником якого є ОСОБА_5 , а саме: квартиру АДРЕСА_2 та транспортний засіб марки SSANG YONG моделі KYRON, 2009 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , чорного кольору та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири та транспортного засобу.

Також законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_9 та представником-адвокатом ОСОБА_11 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження: квартири АДРЕСА_2 , та транспортного засобу марки SSANG YONG, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Представники потерпілих у судовому засідання заяви про забезпечення позову підтримали, просили задовольнити.

Прокурор не заперечувала проти задоволення зазначених заяв.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_13 заперечували проти задоволення заяв про забезпечення позову, вважали їх необґрунтованими, а ризики приховування чи відчуження зазначеного майна не доведеними.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання про забезпечення позовів, колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягають за наступних обставин.

Так, до заходів забезпечення цивільного позову відносяться: а) тимчасове вилучення майна підозрюваного під час вчинення окремих слідчих (розшукових) дій (ст. 167-169); б) арешт майна підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в межах закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану їх діями (ст. 170-175); в) передача майна, на яке накладено арешт, на зберігання.

В силу положень ст. 131 КПК арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст.173КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати, зокрема,:

- правову підставу для арешту майна;

- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з клопотання, цивільні позивачі зазначають, що метою накладення арешту на майно є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), яке належить обвинуваченому ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Вимогами п.п. 6, 8 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

При цьому, згідно з ч. 11, 12 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Разом з тим, клопотання представників ОСОБА_8 містить вимогу про заборону вчинення будь-яких дій щодо майна обвинуваченого та не містить визначення конкретних дій, які необхідно заборонити.

Згідно з ч.3 ст. 171 КПК у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Однак клопотання не відповідають наведеним приписам та не містять доказів розміру завданої шкоди.

Також колегія суддів звертає увагу, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Разом з тим, клопотання не містять доказів вартості майна, на яке позивачі просять накласти арешт.

Відповідно до ч. 6 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Однак позивачі не доводять необхідність такого арешту з посиланням на існуючі ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того, вартість майна, на яке може бути накладено арешт з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушення, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість клопотання також і в цій частині, оскільки цивільні позивачі просять накласти арешт на все майно, яке належить обвинуваченому, не доводячи зазначеної співмірності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 128, 369-372, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

прийняти до розгляду цивільні позови потерпілої ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_7 , подані у їх інтересах представниками - адвокатом ОСОБА_12 та адвокатом ОСОБА_11 , до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення;

визнати потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 цивільними позивачами у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 ;

визнати обвинуваченого ОСОБА_5 цивільним відповідачем.

У задоволенні заяв про забезпечення позову потерпілої ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 02 квітня 2025 року о 13 годині 30 хвилин

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3