Справа № 159/1815/25
Провадження № 1-кс/159/627/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за № 0000372 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 березня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель, Волинської області, з професійно-технічною освітою, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 громадянин України, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2025 до слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ковельської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Так, 24.03.2025 близько 17 год 30 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в громадському місці, а саме біля входу у приміщенні магазину «Ідеал», що по вул. Героїв України, 11-А, в м. Ковелі Волинської області, разом зі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з хуліганських спонукань, проявляючи явну неповагу до суспільства, що виявилося в прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, з метою самоствердитись за рахунок приниження інших, з особливою зухвалістю, з метою вчинити бійку з нікчемного приводу, на зауваження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо його зовнішнього вигляду, умисно наніс останньому удар рукою в ділянку підборіддя, супроводжуючи свої дії ненормативною лексикою в адресу ОСОБА_8 . Після цього він разом зі ОСОБА_7 , зайшовши в приміщення вищевказаного магазину, та продовжуючи свої хуліганські дії, керуючись мотивом явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок в частині спокійних умов купівлі людьми продуктів харчування, виражаючи свою неповагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, усвідомлюючи, що вони діють в присутності сторонніх осіб, на зауваження працівників та відвідувачів магазину не реагували та продовжували ображати ОСОБА_8 та його брата ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вживаючи лайливі слова, перешкоджаючи тим самим нормальній роботі закладу в частині продажу товарів, оскільки працівник магазину відволікалась та намагалась переконати вийти з закладу, після чого безпричинно умисно нанесли удари руками та ногами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , чим завдали останнім фізичного болю та тілесних ушкоджень.

В клопотанні слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Слідчий зазначає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, неможливе.

Згідно із пунктом 2 підпункту 1 статті 15 Порядку здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо конфлікту інтересів в діяльності суддів та інших представників судової системи та його врегулювання, затвердженого рішенням Ради суддів України від 4 лютого 2016 року № 2, з метою самостійного врегулювання конфлікту інтересів суб`єкт застосовує один або декілька з наведених способів врегулювання конфлікту інтересів, зокрема, розкриття інформації про конфлікт інтересів, якщо після такого розкриття сторонами процесу або іншими зацікавленими особами йому не було заявлено відвід.

Згідно матеріалів справи клопотання про застосування запобіжного заходу отримано підозрюваним ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_10 .

Відповідно до вимог законодавства щодо запобігання конфлікту інтересів слідчий суддя розкриває інформацію про укладений договір про надання правової допомоги ОСОБА_1 з адвокатом ОСОБА_10 в період з 04.11.2021 до 04.11.2024.

Головуючий заявляє, що вказані обставини не перешкоджають об`єктивному та неупередженому розгляду справи. Підстави для самовідводу відсутні.

Водночас, учасникам справи роз`яснюється, що відповідно до норм ст. 77 КПК України учасники справи можуть заявити відвід слідчому судді за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Відвід повинен бути вмотивованим. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.

Відводу не заявлено.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні наполягала на задоволенні клопотання, зазначивши, що менш суворий запобіжний захід не може забезпечити виконання підозрюваним обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч.ч. 1, 4, 5 ст. 214 КПК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2025 за № 0000372 і розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

24.03.2025 о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

25.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Слідчий в своєму клопотанні зазначає, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 є запобігання ризикам, які передбачені п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається на те, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Обґрунтованість підозри вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 24.03.2025; показаннями потерпілого ОСОБА_9 від 24.03.2025; показаннями потерпілого ОСОБА_8 від 24.03.2025; показаннями свідка ОСОБА_11 від 24.03.2025; показаннями свідка ОСОБА_12 від 25.03.2025; показаннями свідка ОСОБА_13 від 25.03.2025; показаннями свідка ОСОБА_14 від 25.03.2025; показаннями свідка ОСОБА_15 від 25.03.2025; протоколом демонстрації відеозаписів від 25.03.2025; протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 25.03.2025.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, зважаючи на пояснення свідка ОСОБА_16 , які дані в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій підозрюваного, вважає, що наявні у провадженні докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують її з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено наявність ризику п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику переховуватися ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

Натомість доводи сторони обвинувачення, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілого, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий суддя зазначає, що оскільки підозрюваний ОСОБА_5 не працює, на соціальному забезпеченні не перебуває, не займається суспільно-корисною діяльністю, є обвинуваченим за вчинення кримінального правопорушення проти громадського порядку та моральності, вчинив новий умисний аналогічний злочин, то існує можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази та заслухавши думку слідчого прокурора, захисника, підозрюваного, вважає, що стороною обвинувачення, у встановленому законом порядку, наведено і підтверджено доказами обґрунтування ризиків, передбачених п. 1 , 5 ч.1ст. 177 КПК України та не доведено суду, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 є неможливим.

При обранні міри запобіжного заходу, слідчий суддя враховує те, що дане кримінальне правопорушення належить до нетяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

Крім того, слід врахувати те що, підозрюваний ОСОБА_5 є не судимим, має постійне місце проживання.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Аналізуючи наведене, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, а саме у виді цілодобового домашнього арешту.

Варто зауважити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до вимог ч. ч. 1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі зазначеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що є підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 178, 182, 183, 184, 194 195, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

В обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати стосовно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування але не більше ніж на два місяці з моменту винесення ухвали строком на два місяці, тобто до 22 травня 2025 року включно.

Строк домашнього арешту обчислювати з моменту затримання, тобто з 24.03.2025.

На час дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та/або суду;

2) заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, щоденно на час дії запобіжного заходу;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт для виїзду за кордон та інші документи які дають право виїзду за кордон;

5) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що порушення покладених на нього слідчим суддею обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Зобов`язати уповноважених осіб Ковельського РУП ГУНП у Волинській області негайно доставити підозрюваного ОСОБА_5 до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де звільнити негайно з-під варти.

Контроль за виконанням підозрюваним запобіжного заходу покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення.

Копію ухвали направити начальнику Ковельського РУП ГУНП у Волинській області для організації її виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Оголошення повного тексту ухвали суду відбулося 28.03.2025 о 15 год 40 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1