Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/5369/24
Провадження №1-кп/523/701/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

17.01.2025 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №000158 від 25.01.2024 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Антонюки, Миколаївського району Одеської області, громадянина України, який має вищу освіту, зі слів працює менеджером з продажу в ТОВ «Каліпсо експрес», одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

по звинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2024 року близько 19 години 45 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Маzda 6», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухався у темний час доби по асфальтованій, сухій, проїзній частині вул.Семена Палія, зі сторони вул. Марсельської, в напрямку вул. Південна дорога у місті Одесі, на якій організований двосторонній, з трьох смугу кожному з напрямків, рух, що розділений газоном, у крайній лівій смузі свого напрямку руху.

В цей же час, у зустрічному напрямку, по проїзній частині вул. Семена Палія, зі сторони вул.ПІівдснна дорога, в напрямку вул. Марсельської у місті Одесі, у другій від правого краю смузі, рухався мотоцикл марки «Коvі 250-SТ SТART», з реєстраційним номером НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_6 , наближаючись до розриву розділювального газону, розташованого напроти будинку № 76 но вул. Семена Палія у місті Одесі та здійснюючи маневр повороту ліворуч на вказану вулицю, діючи необережно, у порушення вимог н.п. 2.3 «б», 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила дорожнього руху), не переконався, що це буде безпечним та не с творить небезпеки для інших учасників руху, продовжуючи свій рух, не надав дорогу мотоциклу марки «Коvі 250-ST START», з реєстраційним номером НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого допустив зіткнення передньою центральною частиною керованого ним автомобіля з лівою бічною частиною вказаного мотоцикла.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, водій мотоцикла ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому нижньої третини малогомілкової та великогомілкової кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, рану у ділянці нижньої третини лівої гомілки по задній поверхні з пораненням м`язів з контузією задньогомілкової артерії та пораненням вен лівої гомілки, забій грудного та поперекового відділів хребта, які згідно п. 2.1.3 «м» «Правил судово-медичною визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

В умовах даної дорожньо-транспортної події, дії водія ОСОБА_6 регламентувалися вимогами пункту 10.4 Правил дорожнього руху, згідно з яким при виконанні повороту ліворуч або розвороту поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, цьому водію необхідно було дати дорогу зустрічним транспортним засобам. Належним виконанням зазначених вимог пункту 10.4 Правил дорожнього руху, водій автомобіля «Маzda 6», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , мав технічну можливість запобігти зіткненню з мотоциклом марки «Коvі 250-ST START», з реєстраційним номером НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , а тому саме фактичні дії водія ОСОБА_6 перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті. Також пояснив, що 24.01.2024 року приблизно о 19.30 годині він на своєму автомобілі «Маzda 6», з реєстраційним номером НОМЕР_1 їхав від своїх батьків додому . Біля будинку №76 по вул.Семена Палія є розрив дороги, де він зазвичай розвертався. Того дня він подивився по сторонах, був неуважним та не побачив мотоцикл. Після початку його маневру сталося ДТП. Він вдарив мотоцикл передньою правою частиною свого автомобіля. Також він пояснив, що повністю відшкодував витрати потерпілого на лікування та досі продовжує йому допомагати. Також пояснив, що наразі він мешкає в селищі Котовського та працює у центрі міста Одеса, у зв`язку із чим просить не позбавляти його водійського посвідчення, щоб він мав можливість вільного переміщення. У скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати:

- по ч.2 ст.286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження та винуватість обвинуваченого доведена повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який, раніше не судимий, офіційно працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро покаявся, повністю відшкодував збитки потерпілому.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст..65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставин, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання судом не виявлено.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття, повне відшкодування збитків потерпілому.

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, наслідки які настали для потерпілого, який досі пересувається на милицях та потребує лікування, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з іспитовим терміном без позбавленням права керування транспортними засобами, думку захисника та обвинуваченого, які погодились із запропонованим покаранням, при цьому просили не позбавляти останнього права керування транспортним засобом, думку потерпілого який також погодився із прокурором, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з іспитовим терміном та з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.

Загальна сума витрат на залучення експертів під час досудового розслідування складає 18174,72 гривень, які належить стягнути з обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100,128, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу до ОСОБА_6 не застосовувалась та скасуванню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Держави 18174,72 (вісімнадцять тисяч сто сімдесят чотири гривень сімдесят дві копійки) - вартість проведених по справі експертиз.

Речові докази, а саме DVD-R диск з відеозаписами камер зовнішнього відеоспостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Зняти арешт з автомобіля марки «Маzda 6», з реєстраційним номером НОМЕР_1 та Мотоцикла марки «Коvі 250-ST START», з реєстраційним номером НОМЕР_2 , які, відповідно до постанови слідчого, зберігається на майданчику тимчасового затримання транспорту №6 (м.Одеса, вул.Аеропортівська, 29А) та повернути їх власникам ( ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ) за належністю.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: