Справа № 583/1251/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2025 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000282 від 13.03.2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рябина, Великописарівського району, Сумської області, громадянина України, українця, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, раніше не судимого

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.197-1 КК України,

з участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , в період з березня 2025 року по теперішній час, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, діючи всупереч вимогам ст.ст. 125, 126, п.б ст. 211 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення фактично заволодів земельною ділянкою комунальної форми власності орієнтовною площею 3 га, (зона 05, квартал 001, суміжною з земельною ділянкою з кадастровим номером :05:001:0231) кадастровий номер відсутній, яка знаходиться на території Кириківської селищної ради, Охтирського району, Сумської області, за межами населеного пункту с. Рябина, Охтирського району, Сумської області, здійснивши її культивування та внесення в грунт мінеральних добрив для посіву сільськогосподарських культур.

Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру в Сумській області вищевказана земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності з агровиробничою групою ґрунтів із шифром 53е (чорноземи типові мало гумусні та чорноземи сильно реградовані важкосуглинкові), що не передані у власність та користування та відносяться до особливо цінних земель.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними, протиправними діями, що виразились у самовільному зайнятті земельної ділянки державної форми власності площею 3 га., яка відноситься до особливо цінних земель, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України, тобто самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене щодо особливо цінних земель.

24.03.2025 року між представника потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно якої ОСОБА_3 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, представник потерпілого претензій морального чи матеріального характеру не має, цивільний позов не заявлено. Обвинувачений та представник потерпілого визначили міру покарання ОСОБА_3 за ч.2 ст.197-1 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Представнику потерпілого зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

За таких обставин суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого, представника потерпілого, думку прокурора, прийшов до висновку, що відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене щодо особливо цінних земель.

Зазначене кримінальне правопорушення згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Судом встановлено, що угода про примирення між представником потерпілого та обвинуваченим укладена добровільно, міра покарання визначена із застосуванням ст.69 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Представнику потерпілого роз`яснено наслідки затвердження угоди про примирення, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищевказані обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, а саме враховуючи, що обвинувачений в скоєному щиро розкаявся, повністю визнав свою провину, активно сприяв розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, а тому суд вважає, можливим при призначенні покарання за ч.2 ст.197-1 КК України, застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті у вигляді штрафу, так як таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили до суду не надходили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376,469, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 24.03.2025 року між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №00000282 від 13.03.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст.197-1 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.197-1 КК України та призначити йому за цим законом покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн.

Вирок суду може бути оскаржено потерпілим, обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.ст. 469, 474 КПК України до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_1