Справа № 136/223/25
провадження №1-кп/136/22/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області, в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши, у порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду, обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 21.01.2025 та додані до нього матеріали, про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Турбів, Липовецького району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, не працює, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.01.2025 о 10:17 год., ОСОБА_2 , їхав за кермом автомобіля Opel Astra на іноземній реєстрації по АДРЕСА_2 . У цей час, у зв`язку з порушенням ОСОБА_2 вимог ст.ст.126 ч.2, 121 ч.5 КУпАП, його було зупинено інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , який виконував свої службові обов`язки, визначені Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», а також посадовою інструкцією, на підставі п.п. 3 п. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», з метою припинення даного адміністративного правопорушення та оформлення відповідних матеріалів. Після зупинки ОСОБА_3 висловив ОСОБА_2 вимогу пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Після цього, ОСОБА_2 , достовірно розуміючи, що наявне у нього посвідчення водія іноземного зразка серії НОМЕР_1 є підробленим та він його у встановленому законом порядку не отримував, умисно передав працівнику поліції для перевірки, тим самим використавши завідомо підроблений документ. Згідно висновку експерта №248/25-21 від 30.01.2025 за результатами проведення судово-технічної експертизи наданий на дослідження бланк посвідчення водія НОМЕР_1 , який було вилучене у ОСОБА_2 працівниками поліції, не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланку, посвідчення, що перебуває в офіційному обігу. Бланк посвідчення не є бланком виготовленим поліграфічним підприємством, а виготовлений з використанням термосублімаційної технології друку за допомогою термотрансферного принтера.

Такі дії ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч.4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчинення кримінального проступку, його кваліфікацію, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України, за участі захисника - адвоката ОСОБА_4 подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності.

Ураховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами частини другої статті 381, ст.382 КПК України.

Суд, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні ним кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковано вірно за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального проступку, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, він вину визнав повністю, розкаявся в скоєному, за місцем проживання характеризується добре, оскільки до селищної ради матеріалів та скарг на порушення громадського порядку не надходило; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обираючи ОСОБА_2 вид та міру покарання, суд враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, майновий стан обвинуваченого, вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді штрафу.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.100, 124 КПК України.

Питання про арешт майна, що накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 23.01.2025 суд вирішує відповідно до ст.174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Речові докази: посвідчення тракториста машиніста серії НОМЕР_1 , видане 30.01.2025 на ім`я ОСОБА_2 та диск DVD-R 4.7gb із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського від 21.01.2025, - залишити з подальшим зберіганнім при матеріалах кримінального провадження №0000014 від 21.01.2025.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 23.01.2025 у порядку ч.4 ст.174 КПК України не скасовувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 5 528 (п`ять тисяч п`ятсот двадцять вісім) гривень 16 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_5