Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
В И Р О К

Іменем України

01 квітня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001404 від 26.10.2024р., за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Плоске, П`ятихатського району, Дніпропетровської області, громадянин України, з середньо спеціальною освітою, одружений, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

25.10.2024р. близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходившись на балконі квартири на дев`ятому поверсі за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив із застосуванням жорстоких методів, викинути собаку чорного окрасу шерсті на прізвисько « ОСОБА_6 » з балкону дев`ятого поверху вищезазначеної квартири, так як вказана собака лаяла на нього.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на жорстоке поводження з собакою, яка відноситься до класу ссавців, типу хордових, належить до хребетних, має головний і спинний мозок, кровоносну і нервову системи, ОСОБА_3 , усвідомлюючи можливість настання суспільно - небезпечних наслідків від його дій та бажаючи їх настання, з прямим умислом та з хуліганських мотивів, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині ставлення до тварин, проявляючи жорстокість, порушивши вимоги ст. 17 Закону України «Про захист тварин від жорсткого поводження» щодо заборони застосування негуманних методів умертвіння тварин, а саме больових методів, яке виразилось у вчиненні активних дій, а саме підняв спочатку собаку на прізвисько « ОСОБА_6 » за тіло та викинув з балкону вищезазначеної квартири, розуміючи, що при падінні з дев`ятого поверху настане смерть собаки чим завдав тварині фізичного болю, страждання та мучення. Від падіння з балкону дев`ятого поверху собака на прізвисько « ОСОБА_6 » загинула.

Своїми діями, ОСОБА_3 спричинив собаці тілесні ушкодження у вигляді множинних розривів капсули та паренхіми печінки, підкапсулярної гематоми та забою правої нирки, кровотечі в грудну та черевну порожнини. Причиною смерті собаки є травматично-больовий, гіповолемічний шок, що розвинулися внаслідок отриманих ушкоджень та призвели до розладу кровообігу, дихання, центральної нервової системи та організму в цілому, які спричинили фізичний біль, страждання і мучення тварини перед смертю.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України, винним себе визнав повністю, але відмовився від дачі показань в суді.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка повідомила суду, що 25.10.2024 року вона перебувала вдома із своєю подругою та знаходилась в приміщенні кухні. В цей час вдома перебував її співмешканець ОСОБА_3 , який був в стані алкогольного сп`яніння. Собака на прізьвисько "Буся" перебувала вдома та бігала по квартирі. Вона не слідкувала за пересуванням собаки. Через деякий час вона помітила, що собаки не має, вона її покликала, але не знайшла собаку. Вона перепитала у ОСОБА_3 де "Буся" і той сказав, що собаки вже не має. Вона вийшла на вулицю, знайшла тіло собаки та повезла її до ветеренара, але лікар сказав, що "Буся" мертва. За порадою волонтера ОСОБА_7 вона звернулась до органів поліції. Повідомила суду, що проживає з обвинуваченим однією родиною, його дуже люблять діти, він гарний чоловік та просила строго його не карати.;

- даними з витягу з ЄРДР від 26.10.2024р., згідно якого 26.10.2024р. о 10 год. 22 хв. було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про те що, 25.10.2024р. у вчерній час ОСОБА_3 , знаходячиь за адресою: АДРЕСА_2 викинув з 9 поверху собаку на прізвисько « ОСОБА_6 », внаслідок чого тварина померла (т. 1 а.с. 23);

- даними з заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.20.2024р., згідно якої ОСОБА_5 повідомила про те що ОСОБА_3 викинув собаку з балкону (т. 1 а.с. 24);

- даними з заяви від 26.10.2024р., згідно якої ОСОБА_3 повідомив про те що, він 25.10.2024р. близько 16 год. 00 хв. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , будучі в стані алкогольного сп`янінні, викинув з вікна собаку (т. 1 а.с. 25);

- даними з заяви від 26.10.2024р., згідно якої ОСОБА_3 повідомив про те що, він добровільно вказав на місце де він виявив собаку після того як її викинув (т. 1 а.с. 26);

- даними з заяви від 07.11.2024 року про те, що потерпіла ОСОБА_5 передала тіло собаки для проведення експертизи (т. 1 а.с. 27);

- даними з акту приймання - передачі речових доказів від 08.11.2024р., згідно якого слідчим було прийнято від експерта труп тварини після дослідження (т. 1 а.с. 28);

- даними з акту кремації тварини № 14461 від 08.11.2024р. (т. 1 а.с. 29 30);

- даними з протоколу огляду місця події від 26.10.2024р. з таблицею зображень, згідно якого було проведено огляд квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а саме місця де ОСОБА_3 викинув з балкону собаку на прізвисько « ОСОБА_6 » 25.10.2024р. Під час проведення огляду нічого не було виявлено та вилучено (т. 1 а.с. 32 37);

- даними з протоколу огляду трупу собаки від 25.10.2024р. з таблицею зображень (т. 1 а.с. 38 45);

- даними з протоколу проведення слідчого експерименту від 24.12.2024р. згідно якого ОСОБА_3 вказав, та показав на місці як 25.10.2024р. викинув з балкону собаку на прізвисько « ОСОБА_6 » (т. 1 а.с. 46 52);

- даними з протоколу огляду місця події від 26.10.2024р. з таблицею зображень, згідно якого було проведено огляд ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , а саме місця де було виявлено труп собаки. Під час проведення огляду нічого не було виявлено та вилучено (т. 1 а.с. 53 62);

- даними з акту та висновку експерта № 8808/9341/9342/9343 від 20.11.2024р., згідно якого ушкодження, виявлені в трупі тварини, а саме: множинні розриви капсули та паренхіми печінки, підкапсулярна гематома та забій правої нирки, кровотеча в грудну та черевну порожнини. Виявлені у трупі собаки ушкодження кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя тварини. Встановлені у трупі тварини ушкодження не є каліцтвом. Між виявленими у трупі тварини ушкодженнями та причиною смерті тварини існує прямий необхідний причинно наслідковий зв`язок. Механізмом утворення виявлених у наданому на дослідження трупі тварини слід вважати забій дію тупого предмета з обширною поверхнею, що не змінює своєї форми. Смерть собаки настала від травматично больового, гіповолемічного шоку, що розвинулися внаслідок отриманих ушкоджень та призвели до розладу кровообігу, дихання, центральної нервової системи та організму вцілому. Встановлені у трупі тварини ушкодження є смертельними у своїй сукупності, в результаті їх заподіяння, в організмі тварини утворився загрозливий для життя стан, який без надання своєчасної ветеринарної допомоги привів до смерті собаки. Встановлені у трупі тварини ушкодження спричинили фізичний біль, страждання і мучення тварини перед смертю (т. 1 а.с. 64 71).

Суд, по закінченні з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, поставив на обговорення питання чи бажають сторони доповнити судовий розгляд та чим саме. Будь-яких клопотань щодо доповнення судового розгляду від учасників судового провадження не надійшло.

Таким чином, слід зазначити, що судом в межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною обвинувачення та захисту своїх процесуальних прав, в тому числі права відстоювати свою правову позицію і надавати докази на її обґрунтування та для повного і об`єктивного з`ясування обставин на підстав наданих сторонами доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Статтею 9 КПК України, на слідчого, прокурора покладений обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. ч. 2, 6 ст. 22 КПК України).

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

За змістом ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Склад злочину - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно небезпечне діяння як конкретний злочин. Обов`язковими елементами складу злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Досліджені судом докази є належними, допустимими, достовірними, узгоджуються між собою та є достатніми для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин зазначених в обвинувальному акті.

Розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в межах пред`явленого йому обвинувачення, що було роз`яснено учасникам процесу в судовому засіданні.

Керуючись вимогами ст. 94 КПК України, суд, оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, установлених судом.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 299 КК України, як жорстоке поводження з тваринами, що відносяться до хребетних, якщо такі дії призвели до загибелі тварини, вчинене з хуліганських мотивів, з особливою жорстокістю, активним способом.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 299 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає: визнання своєї провини, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вперше вчинив злочин, неодружений, на психіатричному обліку не знаходиться, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, критично ставиться до вчиненого кримінального правопорушення.

Таким чином, суд, з урахуванням особи обвинуваченого, його критичного ставлення до скоєного, що вказує на усвідомлення ним протиправності своїх дій та бажання стати на шлях виправлення, приходить до висновку, що призначення покарання без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України, буде достатнім і необхідним видом покарання для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів та буде відповідати принципам розумності та справедливості і мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 299 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягнення з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення комісійної судово-ветеринарної експертизи № 8808/9341/9342/9343 від 20.11.2024р.. що складають 45 436,80 грн.

Речові докази по справі відсутні. Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 /двох/ років з дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення комісійної судово-ветеринарної експертизи № 8808/9341/9342/9343 від 20.11.2024р. у розмірі 45 436,80 грн. (сорок п`ять тисяч чотириста тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1