№ провадження 1-кс/208/2454/24
УХВАЛА

Іменем України

29 листопада 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 (в режимі відео конференції), слідчого ОСОБА_4 (в режимі відео конференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , «про скасування арешту майна» в межах кримінального провадження № 0000105, внесеного 18.02.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із клопотанням «про скасування арешту майна» в межах кримінального провадження № 0000105, внесеного 18.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що у провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000996 від 04.08.2024р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в межах якого Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.08.2024 року накладено арешт на вилучений речовий доказ, вилучений 03.08.2024 року, а саме на транспортний засіб, автомобіль "ГАЗ 31105" р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , з забороною відчуження, розпорядження та використання вказаного транспортного засобу. Як вбачається із ухвали, арешт автомобіля накладався з метою збереження речового доказу та для подальшого проведення ряду експертиз у кримінальному провадженні № 0000996, а також для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Під час досудового розслідування кримінального провадження всі необхідні слідчі дії із застосуванням зазначеного автомобіля вже проведені, також проведені всі необхідні експертизи. Тому вважає, що відсутні підстави для подальшого арешту на майно, потреба у подальшому збереженні речового доказу відпала. В зв`язку з чим заявник просить скасувати арешт.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 клопотання підтримав, пояснивши, що автомобіль зберігається в неналежних умовах, за ці майже два роки він покрився іржею та псується під вікритим небом. До того ж, в зв`язкі з наближенням лінії фронту, існує небезпека знищення автомобіля. Також зазначав, що за час проведення досудового розслідування у слідства було достатньо часу для проведення необхідних експертиз. Щодо визначення суб`єкта звернення з даним клопотанням, надав слідчому судді акт приймання-передачі на відповідальне зберігання, відповідно якого ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 автомобіль ВАЗ21093 р.н. НОМЕР_3 .

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що наразі ще не проведена судово-трасологічна експертиза. Щодо збереження автоомбіля, слідчий надав до судового засідання акт прийманн-передачі на зберігання, відповідно якого автомобіль було переміщено на стоянку до м.Краматорська, вул.Академічна 77. Просив відмовити в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, дослідив підстави та обґрунтування заяви, додані матеріали, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.

Зокрема, ст. 131 КПК України встановлено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Норми КПК України докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі статтею 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Зі змісту статті 174 КПК України вбачається, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Згідно зі статтею 174 КПК України як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба.

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Вказана правова позиція сформульована Верховним Судом України у постанові від 15.05.2013 № 6-26цс13 та підтверджена постановою Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц та від 12.06.2019 у справі № 766/21865/17.

У наведеній постанові закріплено правовий орієнтир, відповідно до якого в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви на правильність арешту майна. До цього ж зводяться і роз`яснення, надані Верховним Судом України у пункті четвертому постанови Пленуму від 27.08.1976 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису».

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України, слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Правова природа діяльності слідчого судді полягає у виконанні функції судового контролю за дотриманням прав і свобод людини під час досудового розслідування.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, абзацом 1 частини 1 статті 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Абзацом 2 частини 1 статті 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З наведеного вбачається, що до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна звернувся володілець арештованого майна, що відповідає положенням ч.1 ст.174 КПК України.

В якості підстав для скасування арешту майна заявник зазначає, що в подальшому застосуванні такого арешту відпала необхідність, проведені всі експертизи, що передбачено, як підстава для скасування арешту майна, абзацом 2 частини 2 статті 174 КПК України.

З доданої копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що в у провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000996 від 04.08.2023р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з тим, що 03.08.2024 о 19.00 водій квадроциклу об?ємом циліндрів двигуна 300 см3, ОСОБА_8 , 2009 р.н., рухаючись по б-ру Героїв, виїжджаючи на рівнозначне перехрестя, не надала перевагу в русі автомобілю «ГАЗ 31105», під керуванням водія ОСОБА_9 , 1948 р.н., який рухався по б-ру Дружби Народів, внаслідок чого допустила зіткнення. Внаслідок зіткнення водій ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом правої ключиці зі зміщенням..

З Ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.08.2024 року підставою для накладення арешту було збереження речового доказу для подальшого проведення ряду експертиз у кримінальному провадженні № 0000996, а також для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як встановлено в судовому засіданні в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000996усі необхідні експертизи було призначено та проведено.

Проте, як зазначено прокурором у заяві, досудове слідство у кримінальному провадженні ще триває та наразі ще є актуальним збереження речового доказу.

З наведеного вбачається, що на момент розгляду клопотання, частково відпали обставини, що стали підставою для накладення арешту на автомобіль марки «ГАЗ 31105», р.н. НОМЕР_1 , які зазначені в Ухвалі слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.08.2023 року, а тому наявні підстави для усунення порушень та обмежень прав власника майна, так як відсутні обставини, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння власником належним йому майном, а відтак, з врахуванням позиції прокурора, яка не заперечувала проти часткового скасування накладеного арешту на майно як заходу забезпечення, вважаю за необхідне скасувати накладений арешт в частині заборони користування та розпоряджання, залишивши заборону відчуження.

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , «про скасування арешту майна» в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000105 від 18.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задовольнити частково.

Автомобіль марки ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_7 , передати на відповідальне зберігання в якості речового доказу володільцю автомобіля - ОСОБА_5 , зобов`язавши останнього надавати автомобіль на першу ж вимогу слідчого або прокурора кримінальному провадженні № 0000105 з метою проведення слідчих дій.

Визначити місце зберігання автомобіля марки ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_3 в якості речового доказу - м. Добропілля Донецької області.

В іншій частині клопотання -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали буде проголошено 03.12.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1