Справа №461/2532/25
Провадження №1-кп/461/421/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2025 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні, внесеному 11.02.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мавковичі, Городоцького району, Львівської області, українця, громадянина України, неодруженого, із загальною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: 28.12.2022 вироком Городоцького районного суду Львівської області за ч.1 ст.191 КК України, ч.2 ст.185 КК України, ст.70 КК України, ч.3 ст.72 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. та арешту на строк 3 місяці; 19.02.2024 вироком Залізничного районного суду м. Львова за ч.4 ст.186 КК України до 7 років позбавлення волі, 19.12.2024 вироком Галицького районного суду м. Львова, який змінений вироком Львівського апеляційного суду від 12.03.2025, за ч.3 ст.27, ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

в с т а н о в и в :

01.04.2025 до Галицького районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт з додатками та клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Органом досудового розслідування встановлено та пред`явлено обвинувачення ОСОБА_3 в тому, що він відбуваючи покарання за вироком суду, перебуваючи в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», що по вулиці Городоцькій, 20 у м. Львові, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» від 15 лютого 1995 року та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року, придбав, шляхом привласнення знайденого, один паперовий згорток, в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка є метадоном масою 0,9750 грам, після чого, усвідомлюючи, що вказана речовина є наркотичною зберігав для власного вживання.

10.02.2025 о 08:43 год у ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», що по вул. Городоцькій, 20 у м. Львові, під час проведення вибіркового обшуку в ОСОБА_3 , в лівій кишені штанів було виявлено один згорток порошкоподібної речовини білого кольору, масою 0,9750 грам, який є метадоном - що віднесений до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежений, загальною масою 0,9750 грам, та був викритий працівниками ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта долучено письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_4 , в якій ОСОБА_3 зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, у цій заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 , захист якого здійснює адвокат ОСОБА_4 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

При вирішенні питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст.65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, тобто діяння, що не становить значної суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, який із загальною середньою освітою, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом розумова відсталість ступеня легко вираженої дебільності, на даний час утримується в установі виконання покарань, де і вчинив інкриміноване йому діяння, за місцем відбування покарання характеризується незадовільно, а також те, що він раніше неодноразово судимий, судимість якого не знята та не погашена у встановленому законом порядку, покарання не відбуті, що свідчить про сталість його незаконної поведінки.

За сукупності наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.1 ст. 309 КК України у виді 1 /одного/ року обмеження волі, оскільки переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст.65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Окрім цього, судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 19.02.2024 ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст.186 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_3 зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 27.02.2023 до дня набрання вироком законної сили. Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено до вступу вироку у законну силу. Зазначено, що строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили. Вирок набрав законної сили 17.12.2024.

Крім цього, вироком Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2024 ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.27, ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 не обирався. Зазначено, що строк відбування покарання слід обчислювати з дня звернення вироку до виконання.

Вироком Львівського апеляційного суду від 12.03.2025, вищевказаний вирок Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2024 скасовано в частині призначеного покарання та постановлено в цій частині новий вирок. Призначено ОСОБА_3 покарання за ч.3 ст.27, ч.2 ст.307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Врешті вирок залишено без змін.

При ухвалені вироку у даній справі суд враховує правову позицію викладену в Постанові Об`єднаної Палати ККС ВС від 01.06.2020 у справі №766/39/17, в якій зазначено, що при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів); б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків). При цьому скасування судом апеляційної інстанції такого попереднього вироку в частині покарання з підстав неправильного звільнення від відбування покарання або у зв`язку з необхідністю призначити більш суворе покарання не перешкоджає застосуванню ст.71 КК, оскільки в такому разі апеляційний суд не спростовує висновків суду першої інстанції щодо винуватості особи у вчиненні злочину і не скасовує вирок в цій частині, а навпаки посилює покарання чи вказує на необхідність його відбування реально.

Суд звертає увагу на той факт, що при призначенні покарання ОСОБА_3 вироком Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2024, який змінено вироком Львівського апеляційного суду від 12.03.2025, не було враховано вирок Залізничного районного суду м. Львова від 19.02.2024, який підлягає аналізу у даному кримінальному провадженні, та за яким в тому числі, ОСОБА_3 відбуває покарання на час ухвалення цього вироку, але суд позбавлений процесуальної можливості оцінювати це рішення у даному кримінальному провадженні.

Згідно положень ч.ч.1, 3, 4 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно з положеннями підпункту б) п.1 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення, зокрема одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Враховуючи, що у даній справі ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок) після постановлення вироку Залізничного районного суду м. Львова від 19.02.2024 та після постановлення вироку Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2024, який змінено вироком Львівського апеляційного суду від 12.03.2025, остаточне покарання слід призначити за правилами ч.1 ст.71 КК України, а саме за сукупністю вироків.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, станом на день ухвалення цього вироку невідбута частина покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 19.02.2024 становить 4 роки 10 місяців 22 дні, а невідбута частина основного покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2024, який змінений вироком Львівського апеляційного суду від 12.03.2025, 5 років 11 місяців 6 днів позбавлення волі.

Таким чином, на підставі ст.71 КК України, обвинуваченому ОСОБА_3 до призначеного покарання за цим вироком, з врахуванням правил ст.72 КК України, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 19.02.2024 та вироком Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2024, який змінено вироком Львівського апеляційного суду від 12.03.2025, та остаточно визначити покарання у виді 6 років 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 не обирався.

Виходячи з цього, початок строку відбування покарання ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні має рахуватись з часу набрання вироком законної сили.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави судові втрати за проведення експертного дослідження №СЕ-19/114-25/3648-НЗПРАП від 26.02.2025 у сумі 2387 гривень 70 копійок.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Арешт на майно не накладався.Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 /один/ рік.

На підставі ст.71 КК України, з врахуванням правил ст.72 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 19.02.2024 та вироком Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2024, який змінений вироком Львівського апеляційного суду від 12.03.2025, та за сукупністю вироків визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 6 (шести) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обрати.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертного №СЕ-19/114-25/3648-НЗПРАП від 26.02.2025 у сумі 2387 /дві тисячі триста вісімдесят сім/ гривень 70 /сімдесят/копійок.

Речові докази:

-полімерний спец-пакет з логотипом «Україна МВС Експертна служба» №6061102 із порошкоподібною речовиною білого кольору, в якій виявлено метадон, масою 0,9750 грам, яку згідно постанови про визнання предмета речовим доказом від 27.02.2025, - передано у камеру зберігання ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області знищити.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1