Справа №639/700/25
Провадження №1-кп/639/203/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 03.01.2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000009 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лозівка Полтавського району Полтавської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, незаміжньої, не маючої будь-яких осіб на утриманні, раніше не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 у період часу з 14 години 00 хвилин 28.12.2024 по 16 годин 15 хвилин 29.12.2024, точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилось можливим, у період воєнного стану, поширеного на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, перебувала в домоволодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 . Саме в той час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення будь-яких речей, належних ОСОБА_6 з приміщення вказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , оцінивши ситуацію, що склалася, діючи умисно, з корисливих мотивів, будучи впевненою, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, використовуючи ту обставину, що ОСОБА_6 знаходився на подвір`ї свого домоволодіння, шляхом вільного доступу, таємно заволоділа грошовими коштами, що знаходилися в шафі кімнати, у дерев`яній скриньці, в сумі 950 Євро, що згідно курсу НБУ на момент вчинення кримінального правопорушення становить 41 336 грн. 59 коп. ( 950 Євро х 43,5122 грн).

Таким чином ОСОБА_5 , діючи усвідомлено, виконала усі дії, які вважала за необхідне для досягнення своєї мети, спрямованої на таємне заволодіння чужим майном, належного ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 41 336 гривень 59 копійок.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України визнала у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини вчиненого злочину, кваліфікацію не оспорює, надала пояснення щодо місця, часу, способу його вчинення так, як вони встановлені судом. Суду пояснила, що дійсно 28.12.2024р. приблизно о 16 год. вона перебувала в гостях у потерпілого ОСОБА_6 . Дочекавшись, коли потерпілий вийде на подвір`я, вона таємно викрала з шафи грошові кошти у сумі 950 євро, які в подальшому потратила на власний розсуд. Вартість викраденого не оспорює. У вчиненому щиро розкаюється. Цивільний позов визнає в повному обсязі, частково відшкодувала ОСОБА_6 спричинену матеріальну шкоду у розмірі 12 000 грн.

Обвинувачена вважала недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нею не оспорюються. Цю позицію підтримали і інші учасники судового процесу.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_5 своєї вини, а також те, що вона не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, добровільності та істинності її позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченої.

На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною. Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Така юридична оцінка дій обвинуваченої відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Перевіркою даних про особу обвинуваченої ОСОБА_5 встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває,незаміжня, не працює, немає будь-яких осіб на утриманні, має постійне місце проживання та реєстрації.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до 1 ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким корисливим злочином, наявність двох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченої, наведені вище, думку потерпілого про призначення суворого покарання останній, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої, а також запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, є особою молодого віку, у вчиненому щиро розкаялася, критично відноситься до скоєного та засуджує свою поведінку, добровільно частково відшкодувала завдану матеріальну шкоду, у зв`язку з чим суд приходить висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 , попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання в цілому можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому її можливо звільнити від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_5 про відшкодування спричиненої злочином матеріальної шкоди у загальному розмірі 40 717 грн.,моральної шкоди у сумі 2000 грн.(а.с.31-33).

Згідно частин 1,5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній та юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Заявлені потерпілим ОСОБА_6 позовні вимоги до обвинуваченої ОСОБА_5 про відшкодування спричиненої матеріальної шкоди у загальному розмірі 40 717 грн. підлягають частковому задоволенню, з урахуванням добровільно відшкодованої обвинуваченою суми шкоди у розмірі 12 000 грн., оскільки позовні вимоги повністю визнаються обвинуваченою, судовий розгляд був проведений в порядку ст. 349 ч.3 КПК України.

В частині позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 щодо відшкодування моральної шкоди, заявлений цивільний позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до вимог п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд приймає до уваги, що потерпілий ОСОБА_6 зазнав моральних переживань через викрадення його особистих грошових коштів сторонньою особою та через позбавлення його можливості розпоряджатися та користуватися своїм майном, що відповідно потягнуло за собою негативні емоції, психічні переживання, порушення звичайного укладу життя, намагання поновити порушені права, тому суд приходить до висновку, що з обвинуваченої на користь потерпілого підлягає стягненню моральна шкода, розмір якої, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, оцінюється судом у розмірі 2 000 грн. Також спричинена моральна шкода потерпілому та її розмір визнаються самою обвинуваченою.

Таким чином, позовна заява потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню із стягненням з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь потерпілого спричиненої матеріальної шкоди у сумі 28 717 грн. (40 717 грн. -12 000 грн.=28 717 грн.) та моральної шкоди у розмірі 2 000 грн.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді згідно вимог ч. 4 ст. 174, п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо вона протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 спричинену матеріальну шкоди у розмірі 28 717 грн. (двадцять вісім тисяч сімсот сімнадцять гривень) та моральну шкоду у розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень), а всього 30 717 (тридцять тисяч сімсот сімнадцять) грн.

Скасувати арешт з майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.01.2025 року, яке було вилучено 09.01.2025 року в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, просп. Любові Малої, буд. 45.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- копію платіжної інструкції ОСОБА_7 від 13.02.2024, яка зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати там же (к/п а.с. 39);

- мобільний телефон марки «Motorola» в корпусі білого кольору,спортивну сумку чорно-синього кольору, які зберігаються в камері схову речових доказів ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області повернути ОСОБА_5 як законному власнику (к/п а.с. 49-50).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1