УХВАЛА

02 грудня 2024 року

м. Київ

Справа № 469/866/23

Провадження № 51-658 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2023 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 20 серпня 2024 року щодо останнього,

установив:

Відповідно до змісту оскаржуваних судових рішень, цим вироком суд першої інстанції засудив ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин; ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Херсонський апеляційний суд своєю ухвалою, за результатами розгляду апеляційних скарг засудженого та захисника, залишив вирок без зміни.

Не погоджуючись із оскаржуваними судовими рішеннями захисник ОСОБА_4 подав касаційну скаргу.

Перевіривши відповідність цієї касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу захисника належить залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Проте захисник подав касаційну скаргу без додержання зазначених положень кримінального процесуального закону.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Проте, обґрунтовуючи свої вимоги щодо незаконності вироку, наводить у скарзі доводи, які, за своїм змістом, стосуються невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та оцінки доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Водночас вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Однак, порушуючи питання про призначення нового розгляду у суді першої інстанції, захисник не зазначає такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у взаємозв`язку із положеннями ст. 415 КПК України, які були б підставами для скасування саме вироку суду першої інстанції та не можуть бути виправленні в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 415 КПК України, підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції є: порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Отже захисник не наводить жодної із цих підстав, передбачених ст. 415 КПК України.

Крім того у скарзі наявні суперечності, вказуючи на недоведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, одночасно захисник зазначає про суворість призначеного засудженому заходу примусу через неврахування обставин, які пом`якшують покарання.

Наявність вказаних недоліків позбавляє встановленню дійсної позиції сторони захисту та унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу захисника належить залишити без руху, встановивши десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених недоліків скарги.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2023 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 20 серпня 2024 року щодо останнього залишити без руху, встановивши десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3