печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві в залі суду клопотання слідчого відділу організації досудового розслідування Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні № 0000839 від 25.09.2024 (виділеному із матеріалів кримінального провадження №0000703 від 08.09.2022) про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецьк, раніше не судимого, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , та/або АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу організації досудового розслідування Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що Управлінням з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000839 від 25.09.2024 (виділеному із матеріалів кримінального провадження №0000703 від 08.09.2022) за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

17.09.2024 органом досудового розслідування повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецьк, раніше не судимого, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , та/або АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, а саме участі у терористичній організації, вчиненому за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що колишній співробітник спеціального батальйону міліції ГУМВС України в Донецькій області(старший лейтенант міліції - командир автотранспортного взводу № 2 спеціального батальйону міліції ГУМВС України в Донецькій області), громадянин України ОСОБА_6 , не пізніше 09 травня 2015 року, перебуваючи на території Донецької області, діючи з мотивів не сприйняття діючої влади в Україні, підтримуючи злочинні наміри терористичної організації «Донецька народна республіка», діючи умисно, керуючись власними переконаннями, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення, а також впливу на прийняття рішень органами державної влади та органами місцевого самоврядування України, після захоплення влади бойовиками терористичної організації «ДНР», розуміючи протиправний характер своїх дій, за власною ініціативою, вступив до непередбаченого законом збройного формування терористичної організації «Донецька народна республіка» - загону мобільного особливого призначення «Беркут» «Міністерства внутрішніх справ «ДНР» (скорочена назва російською мовою ОМОН «Беркут»), у складі якого, здійснював ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції.

Під час участі в терористичної організації «ДНР» у складі так званого загону мобільного особливого призначення «Беркут» «Міністерства внутрішніх справ «ДНР», ОСОБА_6 , з метою популяризації терористичної організації «ДНР» серед місцевого населення окупованих територій Донецької області, приймав участь у пропагандистських відео сюжетах на підтримку терористичної організації «ДНР» які в подальшому висвітлювалися підконтрольними окупаційній владі ЗМІ в соціальних мережах та на телебаченні.

При цьому, ОСОБА_6 , діючи з єдиним умислом на участь в діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка», протягом невизначеного періоду часу, усвідомлював, що терористична організація «Донецька народна республіка», в діяльності якої він приймає участь, діє на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної матеріальної шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокацій воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України, військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяними у проведенні Антитерористичної операції.

ОСОБА_6 , вступаючи до так званого загону мобільного особливого призначення «Беркут», був достовірно обізнаним, що останній відноситься до збройних формувань, а саме має організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи з визначенням особового складу, де кожна особа носить формений одяг військового типу), характеризується наявністю єдиноначальності та субординації, використання знаків розрізнення (нарукавних шевронів), має воєнізований характер завдань та методів (здійснення з використанням вогнепальної зброї та військової техніки збройного опору підрозділам Збройних Сил України та іншим військовим формуванням України, задіяними в проведенні Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей України) та ставить перед собою специфічні завдання (утримання території окремих районів Донецької області, тимчасово не підконтрольних органам державної влади України, встановлення на території цих районів Донецької області військового стану (перевірка документів у осіб, чергування з вогнепальною зброєю на підконтрольних об`єктах, обладнання на території зазначених районів Донецької області, так званих блок-постів для здійснення збройного опору Збройним Силам України та іншим військовим формуванням України) та має для цього відповідні матеріальні засоби (вогнепальну зброю: автомати, карабіни, кулемети, бойові припаси (патрони та ручні гранати), тощо), а також військову техніку танки, бойові машини піхоти (БМП), бронетранспортери (БТР), тощо.

Крім того, ОСОБА_6 усвідомлював, що зазначений підрозділ терористичної організації «Донецька народна республіка» не відноситься до збройних формувань, передбачених законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про Національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

Здійснивши в період збройного конфлікту добровільний вступ до збройного формування терористичної організації «Донецька народна республіка», з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення, а також впливу на прийняття рішень органами державної влади та органами місцевого самоврядування України, ОСОБА_6 будучи співробітником так званого загону мобільного особливого призначення «Беркут» (скорочена назва російською мовою ОМОН «Беркут») Міністерства внутрішніх справ «Донецької народної республіки», використовуючи власні теоретичні знання та практичні навички бійця спеціального підрозділу правоохоронних органів України, приймав участь у терористичній організації «ДНР», в ході якої здійснював утримання територій окремих районів Донецької області, тимчасово не підконтрольних органам державної влади України, ведення збройного опору, незаконну протидію та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється в участі у терористичній організації, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, достатньо доведені доказами наявними в матеріалах досудового розслідування, а саме:

- інформацією Міністерства внутрішніх справ України, відповідно до якої ОСОБА_6 з 25.03.2000 по 24.07.2014 проходив службу в органах внутрішніх справ в тому числі з 28.11.2011 по 24.07.2014 в батальйоні міліції особливого призначення «Беркут» (спеціальному батальйоні міліції) ГУМВС України в Донецькій області у спеціальному званні «лейтенант» та «старший лейтенант міліції».

На той час командиром вказаного підрозділу був ОСОБА_8 .

- матеріалами виконання доручення слідчого Донецьким управлінням Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відповідно до результатів якого ОСОБА_6 знаходиться у складі ОМОН «Беркут» ДНР.

- матеріалами виконання доручення слідчого Головним управлінням Служби безпеки України ОСОБА_6 на даний час знаходиться на посаді заступника командира по МТЗ «ОМОН» МВС ДНР.

- протоколом огляду відеозапису під назвою«ІНФОРМАЦІЯ_2», на якому, на відрізках із 01 хв 22 сек. по 02 хв 21 сек., із 04 хв 02 сек. по 04 хв 16 сек., із 04 хв. 51 сек. по 04 хв. 56 сек., серед іншого, відображено особу чоловічої статі без волосяного покриву на голові, одягненого в камуфльований формений одяг зеленого відтінку з капюшоном та футболку із білими та синіми горизонтальними смугами схожу на ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду відеозапису під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», на якому, на відрізках із 00 хв 22 сек. по 00 хв 24 сек., із 01 хв 52 сек. по 03 хв 13 сек., із 05 хв. 39 сек. по 06 хв. 04 сек., серед іншого, відображено особу чоловічої статі у чорній зимовій шапці з логотипом на якому зображено орла, зимовому камуфльованому форменому одязі голубого відтінку та з нарукавним шевроном на лівому рукаві кітеля з написом «Донецкая народная республика, полиция та зображенням орла» схожу на ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду відеозапису під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4», на якому, на відрізках із 00 хв 01 сек. по 00 хв 40 сек., із 01 хв 52 сек. по 02 хв 43 сек., серед іншого, з лівого боку відображено особу чоловічої статі без волосяного покриву на голові, в зимовому камуфльованому форменому одязі голубого відтінку та з нарукавним шевроном на лівому рукаві кітеля з написом «Беркут», та шевроном з надписом «ОМОН» схожу на ОСОБА_6 ;

- висновком судово-портретної експертизи від 04.06.2024 № 4588/24-35, яким ідентифіковано колишнього співробітника спеціального батальйону міліції ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 на вищевказаних відеозаписах;

- протоколом огляду відеозапису під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5», який містить відеосюжет так званого телеканалу «Новороссия ТВ» щодо історії становлення спецпідрозділу міліції «Беркут» в Україні, створення так званого «підрозділу Беркут» в так званій «ДНР». Зокрема, у відеозаписі зазначається, що так званий «загін особливого призначення «Беркут» в «ДНР» було створено «наказом міністра внутрішніх справ «ДНР» 24 жовтня 2014 року.

Разом з тим, на відеозапису відображено колишнього командира спеціального батальйону міліції ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_8 у камуфльованому форменому одязі голубого відтінку з погонами, відповідними військовому званню «полковник» та з нагрудним шевроном на правій стороні кітеля з написом «ОМОН». На лівому рукаві камуфляжу міститься шеврон із написом «Полиция Донецкая народная республика МВД», а на правому - шеврон із написом «Беркут отряд мобильный особого назначения». ОСОБА_8 перебуває у приміщенні, за обстановкою схожому на робочий кабінет та надає інтерв`ю, в ході якого розповідає про фізичну підготовку та навички, які повинні мати кандидати які бажають проходити службу у так званому загоні мобільного особливого призначення «Беркут» ДНР;

- висновком судово-портретної експертизи від 28.12.2022 №31408/22-35, яким ідентифіковано колишнього командира спеціального батальйону міліції ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_8 на вищевказаному відеозапису;

- протоколом огляду відеозапису під назвою «03.01.2015 Гуманитарная помощь подразделению милиции ДНР "Беркут"» на якому відображено колишнього командира спеціального батальйону міліції ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_8 у чорній зимовій куртці та штанах, у головному уборі - чорній зимовій шапці, який ідентифікується на відеозапису як « ОСОБА_9 подразделения Беркут МВД ДНР». Поруч з ним знаходиться особа у камуфльованій куртці, яка бере інтерв`ю та ідентифікується на відеозапису як « ОСОБА_10 Командир гуманитарного батальйона Новороссия (Донецк)». В ході інтерв`ю, ОСОБА_8 , серед іншого, розповідає, що у 2014 році отримував наказ від керівництва на передислокацію до м. Маріуполь, однак даний наказ не виконав та залишився на окупованій території. Разом з ним, на окупованій території залишилася деяка частина колишніх співробітників підрозділу, які продовжили разом з ним службу у новоствореному підрозділі - «ОМОН «Беркут» ДНР».

- висновком судово-портретної експертизи від 14.04.2023 №11702/23-35, яким ідентифіковано колишнього командира спеціального батальйону міліції ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_8 на вищевказаному відеозапису;

- протоколом допиту як свідка колишнього заступника начальника Управління кадрового забезпечення - начальника інспекції по особовому складу ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_11 із застосуванням технічних засобів фіксації, в ході якого останній, зокрема, повідомив, що під час окупації Донецької області у липні 2014 року від керівництва МВС України надійшла вказівка усім співробітникам апарату ГУМВС України в Донецькій області та його структурних підрозділів передислокуватися з міста Донецька до міста Маріуполя, співробітники спецпідрозділу «Беркут» вказівку не виконали та залишилися на окупованій території. Разом з тим, коли він виїжджав з міста Донецька, то бачив на блок-постах осіб, одягнутих у формений одяг співробітників БМОП «Беркут» ГУМВС України в Донецькій області, які здійснювали фільтраційні заходи;

- протоколами допиту як свідків колишніх співробітників батальйону спеціального призначення ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які повідомили, що командир батальйону спеціального призначення ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_8 , а також деяка частина співробітників вказаного підрозділу відмовилися виконати наказ не передислокацію до м. Маріуполь у липні 2014 року, та залишилися на тимчасово окупованій території Донецької області, де продовжили службу у незаконних збройних формуваннях так званої «ДНР»;

- а також іншими доказами в їх сукупності, які доводять факт вчинення злочину.

Фактичні дані, що містяться у зазначених документах вказують на причетність ОСОБА_6 , до вчинення злочину за вищевказаних обставин.

При цьому, достатність доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , у зазначеному злочині, крім положень КПК України, повинна враховуватися з практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема рішенням «Чеботарь проти Молдови», у відповідності до якої обґрунтованість підозри визначається наявністю фактів чи інформації, котрі могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

Слідчий вважає наявними всі законні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, враховуючи те, що він підозрюється у вчиненні зокрема особливо тяжкого злочину та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити незаконний вплив на потерпілих та свідків; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому зазначених.

Захисник у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, зазначивши про його необгрунтованість та передчасність.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника та дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у даному кримінальному провадженні обґрунтовано підозрюється в участі у терористичній організації, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, достатньо доведені доказами наявними в матеріалах досудового розслідування.

17.09.2024 органом досудового розслідування складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, однак його не вручено ОСОБА_6 , внаслідок не встановлення його місцезнаходження, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений ст. ст. 278, 111, 135 КПК України, для вручення повідомлень, шляхом публікації повідомлення про підозру від 17.09.2024 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газеті «Урядовий Кур`єр»).

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 , викликався до органу досудового слідства для вручення повідомлення про підозру та допиту в статусі підозрюваного шляхом публікації повісток про виклик на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газеті «Урядовий Кур`єр»), однак у зазначений у повістці час до органу досудового розслідування не з`явився та про причини неявки слідчого не повідомив.

Таким чином, про виклик та про підозру ОСОБА_6 , був поінформований з дотриманням вимог КПК України для таких випадків, органом досудового розслідування вжито всіх необхідних та передбачених заходів для вручення йому повідомлення про підозру, а тому у відповідності до ст. 42 КПК України він набув статусу підозрюваного.

Відповідно до ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 1, 3, 7 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом (ст. 136 КПК України).

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 у кримінальному провадженні набув статусу підозрюваної особи відповідно до вимог ст. ст. 276-279 КПК України.

Органом досудового розслідування були вчинені всі можливі та необхідні дії щодо повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбаченого шляхом направлення повідомлення про підозру, пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного всіма можливим способами.

Таким чином, ОСОБА_6 у повній відповідності до ч. 1 ст. 42 КПК України набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Крім того, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Виходячи з наявних матеріалах даних, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3 КК України, а доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є безпідставними.

Згідно з ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожному гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 13 визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження

Згідно з п. 1 ст. 52 Хартії основоположних прав Європейського Союзу 2000 року будь-яке обмеження прав і свобод, що визначаються цією хартією, повинне здійснюватися на підставі закону з повагою до сутності цих прав і свобод; застосовані за принципом пропорційності обмеження можуть бути встановлені тільки тоді, коли вони потрібні та відповідають цілям і загальним інтересам, визнаним Європейським Союзом, або потребі захистити права і свободи інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного, про що виносить відповідну постанову.

Так, підозрюваний ОСОБА_6 , неодноразово викликався до слідчого у спосіб, передбачений ст. ст. 111, 135, 278 КПК України. Однак, підозрюваний до місця виклику не прибув, і переховується від органів слідства та суду.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 , викликався до органу досудового слідства для вручення повідомлення про підозру та допиту в статусі підозрюваного шляхом публікації повісток про виклик на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газеті «Урядовий Кур`єр»), однак у зазначений у повістці час до органу досудового розслідування не з`явився та про причини неявки слідчого не повідомив.

Інформація в Державній прикордонній службі України щодо перетину ОСОБА_6 . Державного кордону України, а також пунктів в`їзду/виїзду для перетинання лінії розмежування в межах Донецької та Луганської областей відсутня.

У зв`язку з чим, беручи до уваги, що на даний час частина територія Донецької області, включаючи місто Донецьк, окупована російською федерацією, підозрюваний ОСОБА_6 , видаючи себе за співробітника так званого «правоохоронного органу Донецької народної республіки», має змогу вільно пересуватися територією російської федерації, користуючись при цьому повноваженнями працівника правоохоронного органу рф, якими його наділила окупаційна влада.

За таких обставин є достатні підстави вважати, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Донецької області, а також має можливість безперешкодного виїзду на територію російської федерації.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України).

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. Зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а доводи сторони захисту є не переконливими.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання, відсутність підозрюваного за місцем реєстрації та місцем свого проживання, у зв`язку з чим був оголошений у міжнародний розшук та вважає наявними підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання його подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, зважаючи на вказані обставини і те, що ОСОБА_6 оголошений у розшук, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень та перешкоджання слідству, суспільного інтересу, слідчий суддя дійшов висновку про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, слідчим суддею не вирішується питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою разом із визначенням розміру застави відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України лише після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 309, 194, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні № 0000839 від 25.09.2024 (виділеному із матеріалів кримінального провадження №0000703 від 08.09.2022), відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецьк, раніше не судимого, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , та/або АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1