Справа № 357/8135/24
У Х В А Л А

27.02.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_5 ,

законного представника особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_6

малолітньої особи, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001766 від 14.05.2024 про застосування примусових заходів виховного характеру відносно малолітнього

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, учня 7-го класу Білоцерківського опорного ліцею-гімназії №20, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:

07 червня 2024 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора про застосування відносно малолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру у виді застереження шляхом роз`яснення судом малолітньому наслідків його дій - шкоди завданої, охоронюваним законом, інтересам суспільства або держави, оголошення малолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового суспільно-небезпечного діянні та обмеження дозвілля із встановленням особливих вимог до поведінки малолітнього, що полягають в забороні у нічний час відвідувати парки, кафе, розважальні заклади, строком на два роки.

В підготовчому судовому засіданні захисник особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння заявив клопотання про закриття кримінального провадження №0001766 від 14.05.2024 р. відносно малолітнього ОСОБА_7 , за ознаками вчинення суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

ОСОБА_7 будучи особою, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння в судовому засіданні підтримав клопотання захисника.

Законний представник особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_6 та представник служби у справах дітей ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали клопотання захисника.

Прокурор не заперечувала проти задоволення заявленого клопотання захисника, з огляду на зміни у законодавстві, а саме у зв`язку із набуттям чинності Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

Суд, розглянувши клопотання сторони захисту, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши наявні у розпорядженні матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання захисника особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння підлягає задоволенню, а кримінальне провадження - закриттю, з огляду на наступне.

Відповідно до клопотання поданого прокурором, 07 травня 2024 року близько 16 годин 50 хвилин малолітній ОСОБА_7 перебував на 1 - му поверсі в під`їзді № 4, будинку АДРЕСА_3 . В цей час у малолітнього ОСОБА_7 виник намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме камери відеонагляду марки «Oltec», моделі «HDA -312», с/н HAD-312-, DC12V 350 mA, розміщеної на стіні з правого боку над вхідними дверима до квартир № 106 , 107 за вищевказаною адресою.

В подальшому, малолітній ОСОБА_7 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу вчинив крадіжку належної потерпілому ОСОБА_8 камери відеонагляду марки «Oltec», моделі «HDA -312», с/н HAD-312-, DC12V 350 mA, вартістю 536 гривень 67 копійок, яку вирвав з кріплення блоку живлення.

Після цього, малолітній ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 536 гривень 67 копійок.

Таким чином, малолітній ОСОБА_7 , вчинив суспільно небезпечне діяння, яке виразилося у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, що підпадає під ознаки ч. 4 ст.185 КК України.

На час, до якого відноситься інкриміноване особі, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_7 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024 встановлено в сумі 3028 грн., відтак податкова соціальна пільга у 2024 році складала 1514 грн.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), водночас нормами КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 у 2024 році на час, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_7 діяння, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 302,80 грн., якщо вартість викраденого майна перевищувала вказану суму то наставала кримінальна відповідальність.

Отже, на час, до якого відносять інкриміноване ОСОБА_7 діяння, таємне викрадення чужого майна вартістю понад 302,80 грн. кваліфікувалось за ч. 4 ст. 185 КК України (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану.

В той же час, 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, відтак за ч. 1 ст. 51 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Чинність закону про кримінальну відповідальність у часі визначено положеннями ст. 4 КК України. Зокрема, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Частиною 6 ст. 3 КК України, визначено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Станом на 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн, а 50% від його розміру становили 1514 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень ПК та Закону 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 суспільно - небезпечного діяння за ознаками передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України , розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 3028 грн (1514*2=3028).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_7 діяння, оскільки вартість майна, у здійсненні крадіжки якого він обвинувачується, згідно клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному проваджені становить 536,67 грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян -3028 грн.

Оскільки згідно клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному проваджені вартість майна, викрадення якого інкриміновано ОСОБА_7 становить 536 грн. 67 коп., то такі його дії підпадають під регулювання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до пункту 1-2 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 479-2 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

В судовому засіданні особа, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння та не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_6 висловили згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України. Вказане питання було ініційовано його захисником, шляхом звернення з відповідним клопотанням.

Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Частиною 1 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

За наведених вище обставин, суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження саме за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Також, згідно зі ст.498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з п. 3 ч. 1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд з`ясовує питання чи слід застосувати до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Отже, оскільки закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України втратив чинність, суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України перестало існувати, що в свою чергу виключає можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2 КПК України та позицію особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_6 , які надали згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ознаками вчинення суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не застосовувався.

Керуючись Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.5 КК України, п.4-1 ч.1 ст.284, ч.2 ст.284, ст.ст.285-288, 372, 376, 479-2 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0001766 від 14.05.2024 р. відносно малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України - задовольнити.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001766 від 14.05.2024 р. відносно малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Речові докази:

- камеру відеоспостереження марки «Oltek», моделі «НDA-312», с/н НАD-312-, DC12V350 mA - після набрання ухвалою законної сили залишити власнику;

- штани ТМ «NIKE», футболку ТМ «GANT», блайзер ТМ «NIKE» - після набрання ухвалою законної сили залишити власнику;

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1