Справа № 489/2439/25
Провадження № 1-кс/489/663/25
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

09 квітня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000078 від 04.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, про арешт майна,

встановив:

СД ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом виявлення у ОСОБА_4 04.04.2025 по вул. Турбінна, парк «Дубки», м. Миколаєва психотропної речовини. До слідчого судді надійшло клопотання прокурора про арешт вилученого 04.04.2025 в ході особистого обшуку ОСОБА_4 мобільного телефону марки «Redmi Not 11» серійний номер: НОМЕР_1 , імей1 НОМЕР_2 , імей2 НОМЕР_3 , із сім-картками № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , з метою забезпечення їх збереження як речових доказів.

Прокурор до суду не з`явився, зазначивши в клопотанні про його підтримання та проведення розгляду за його відсутності. Керуючись ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження та закріпленим у ст. 7 КПК України принципом диспозитивності, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі прокурора.

Власник майна до суду не з`явився, про дату та час розгляду клопотання, з урахуванням скорочених, відповідно до ст. 172 КПК України, строків його розгляду та відсутністю відомих засобів зв`язку, повідомлявся оголошенням на сайті судової влади. Його неприбуття відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: зокрема, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Однак клопотання про арешт майна складено з порушенням вимог ч. 2 ст. 171 КПК України.

Зокрема, прокурор всупереч вимогам ст. 171 КПК України жодним чином не обґрунтував підстави необхідності накладення на арешту на вищевказаний телефон, оскільки в клопотанні не зазначено того, доказом яких саме обставин може бути вилучений телефон та/або які саме події потрібно встановити з його допомогою, у зв`язку з чим на нього необхідно накласти арешт, враховуючи той факт, що досудове розслідування здійснюється за фактом незаконного зберігання психотропної речовини.

Натомість, в клопотанні містяться формальні посилання на те, що вилучений в особи телефон є речовим доказом та є необхідним для досудового розслідування, однак не зазначено будь-яких конкретних та фактичних підстав вважати його речовим доказом у даному провадженні та які саме обставини можуть бути встановлені з допомогою вказаного телефону.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Вище наведене є підставою для повернення клопотання прокурору для усунення виявлених недоліків.

Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000078 від 04.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, про арешт майна - повернути прокурору та встановити строк у сімдесят дві години для усунення виявлених недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1