УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання слідчого СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0003680,

встановив:

29.11.2024 року слідчий СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 , за допомогою поштового зв`язку (дата поштового відправлення - 27.11.2024 р.), звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, яке 27.11.2024 р., у ході проведення огляду місця події узбіччя ділянки дороги, що по АДРЕСА_1 , було тимчасово вилучене і поміщене на майданчик для тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій області (м.Хмельницький, вул.Шухевича, 120Д), зокрема, на належний, за твердженням слідчого, ОСОБА_4 автомобіль марки та моделі «Mercedes Benz С300», д.н.з. НОМЕР_1 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч.3 ст.170 КПК України, вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Водночас, за змістом ч. 2 ст.64-2 КПК України, у випадку коли вирішується питання про арешт майна третьої особи, суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна є лише прокурор.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане слідчим клопотання не відповідає.

Так, у поданому клопотанні слідчий не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє належне обґрунтування (з долученням підтверджуючих документів), яке значення має вилучений автомобіль, на який просить накласти арешт слідчий, як речовий доказ, та які обставини (з тих, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню), за допомогою цього доказу, можливо довести у кримінальному провадженні № 0003680, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. При цьому, слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що матеріали поданого слідчим клопотання взагалі не містять документів, які б свідчили, що вилучений автомобіль у зазначеному кримінальному провадженні було визнано речовим доказом. Крім того, з матеріалів поданого слідчим клопотання не вбачається необхідність проведення з вилученим майном конкретних слідчих дій, що виправдовувало б таке втручання в права та інтереси власника майна, як застосування арешту майна, потребами досудового розслідування. Будь-яких постанов про призначення у кримінальному провадженні експертиз, об`єктом дослідження яких має бути вилучений транспортний засіб, матеріали, поданого слідчим клопотання, не містять. Не наведено у клопотанні слідчого й про існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України, та не зазначено, які він просить застосувати заборони (позбавлення права на відчуження, розпорядження чи користування), з метою збереження майна.

Окрім того, слідчий у клопотанні зазначає, що вилучений, у ході огляду, транспортний засіб належить саме потерпілому ОСОБА_4 , при цьому не долучає будь-яких підтверджуючих вказану обставину документів. Тобто, майно, про яке йдеться у клопотанні слідчого, за твердженням останнього, належить саме потерпілому, відповідно, й суб`єктом звернення із таким клопотанням про арешт майна мав би бути прокурор.

До клопотання слідчим долучено лише копії: протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення (на 2 арк.); протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 (на 2 арк.); 2 протоколів затримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (на 10 арк.); протоколу допиту свідка ОСОБА_8 (на 3 арк.); протоколу огляду місця події (на 4 арк.), а також, всупереч вимог ч.7 ст.132 КПК України, лише ксерокопію витягу з ЄРДР (на 1 арк.), інших документів, у тому числі й тих, про які зазначено вище та якими б слідчий міг обґрунтувати свої доводи, до клопотання долучено не було.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, подане слідчим клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:

Клопотання слідчого СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 , що погоджене з прокурором Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0003680, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя