У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/12737/24

№ 1-кс/183/2673/24

18 грудня 2024 року м. Самар

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянин України, неодруженого, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодший сержант, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся старший слідчий СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , з клопотанням погодженим прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 грудня 2024 року за № 0001632.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 15 грудня 2024 року приблизно о 22 годині 50 хвилин, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 разом з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , перебували на території спортивно-оздоровчого табору "Здоров`я", що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Під час спілкування, у ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння виник словесний конфлікт з ОСОБА_5 , який перебував на добовому чергуванні. В ході словесного конфлікту ОСОБА_5 намагався вгамувати ОСОБА_7 , але останній не реагував на прохання.

Далі, 15 грудня 2024 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 словесний конфлікт продовжувався. Під час суперечки, ОСОБА_5 , будучи невдоволеним агресивною поведінкою ОСОБА_7 та його небажанням виконувати законні вказівки реалізуючи свій умисел на позбавлення життя ОСОБА_7 , перебуваючи за вище вказаною адресою дістав з кобури, котра наявна була з лівого боку на поясу пістолет НОМЕР_2 , який закріплений за військовослужбовцем військової частини ОСОБА_5 та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , підійшов до останнього на близьку відстань та здійснив один постріл з вказаного пістолету, поціливши ОСОБА_7 однією кулею в області лобної частини голови вхідне вогнепальне поранення, в області верхньої частини спини вихідне вогнепальне поранення.

В результаті умисних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_7 від отриманих поранень помер на місці.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивстві, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

16 грудня 2024 року відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001632 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

16 грудня 2024 року військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

16 грудня 2024 року військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Викладені обставини дають підстави обґрунтовано підозрювати військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно письмових доводів слідчого, підтриманих прокурором в судовому засіданні, підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, обґрунтовується наступними матеріалами та доказами наявними у кримінальному провадженні, а саме:

- Протоколом огляду місця події від 16 грудня 2024 року;

- Протоколом огляду трупу від 16.12.2024

- Лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_8

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_9

- Протоколом затримання ОСОБА_5 .

В ході досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає лише позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років. Разом з тим, ОСОБА_5 є військовослужбовцем, розуміє, що у разі визнання його судом винним у вчиненні вказаного злочину його може буде засуджено судом до позбавлення волі, тому, враховуючи його нестійкі соціальні зв`язки, існує ризик переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 мешкає на одній на території спортивно-оздоровчого табору "Здоров`я", що розташований за адресою: вул. Лісна, 19 в с. Орлівщина Самарівського району Дніпропетровської області зі свідком у кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з яким ще безпосередньо не проведені всі слідчі дії та не допитано в судовому засіданні, а тому підозрюваний ОСОБА_5 за для уникнення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину матиме реальну можливість впливати на свідків з метою змусити їх змінити свої показання.

Застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому підозрюється останній, та неможливість забезпечити запобігання наявних ризиків більш м`якими запобіжними заходами.

Обґрунтованість неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів: інший запобіжний захід обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 неможливо, оскільки особисте зобов`язання, особиста порука або застава виключає той фактор щодо обізнаності органом досудового розслідування про постійне місця знаходження підозрюваного ОСОБА_5 , а тому останній користуючись даним фактором, може вчинити дії, які передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та тим самим зашкодити проведенню досудового розслідування.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в тому числі і цілодобового домашнього арешту, хоча і підозрюваний ОСОБА_5 повинен буде перебувати у визначеному судом місці у визначений час, однак неможливо виключити той фактор, що підозрюваний ОСОБА_5 у нічний час користуючись відсутністю контролю за його діями, може залишати своє помешкання, а тим самим буде користуючись даною можливістю із помсти до свідків, що певним чином може відобразитися на об`єктивність досудового розслідування вразі впливу (погрози, умовляння, підкупу тощо) на останніх.

Відтак, на переконання сторони обвинувачення є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених процесуальних обов`язків.

Отже, з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та належної поведінки можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігання вищезазначеному ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що затримання було незаконне, оскільки ОСОБА_5 було затримано о 06 годині 16.12.2024 року, тобто приблизно через 5 годин після інкримінованого злочину, який відповідно до повідомлення про підозру вчинено 15.12.2024 року приблизно о 23.00 годині, тому таке затримання не відбулося «№ безпосередньо після вчинення злочину», окрім цього пред`явлена підозра не є обґрунтованою, оскільки суть підозри за ч.1 ст. 115 КК України полягає в наступному: « ОСОБА_5 , реалізуючи свій умисел на позбавлення життя ОСОБА_7 підійшов до останнього на близьку відстань та здійснив один постріл з пістолету, поцілівши ОСОБА_7 однією кулею в область лобної частини голови вхідне вогнепальне поранення, в область верхньої частини спини вихідне вогнепальне поранення». Ця обставина жодними відомостями, які містяться в наведених в клопотанні про обрання запобіжного заходу доказами, не підтверджується. Жодні докази не містять відомостей про те, що ОСОБА_5 стріляв в ОСОБА_7 . Більш того, матеріали кримінального провадження містять відомості, що саме ОСОБА_7 погрожував вбивством, а згодом наносив удари ножем ОСОБА_5 . Це підтверджується відомостями в протоколі затримання ОСОБА_5 , про те, що під час затримання саме у ОСОБА_5 був вилучений одяг кофта флісова армійська та сорочка флісова армійська, на яких виявлено пошкодження тканини на правому рукаві від порізу, який наніс ножем ОСОБА_7 . Крім того, вчинення озброєного ножем нападу підтверджується протоколом огляду місця події, під час якого біля руки трупа ОСОБА_7 було виявлено на вилучено металевий ніж. Вказані обставини в своїй сукупності вказують на необґрунтованість підозри з кваліфікацією за ст. 115 КК України. Навіть при наданні стороною обвинувачення достатніх доказів вчинення підозрюваним ОСОБА_5 пострілу в ОСОБА_7 , який нападав на нього, наносячи колоті удари ножем, його дії можливо кваліфікувати лише як необхідну оборону, відповідно до ст. 36 КК України.

Щодо ризиків сторона захисту, всупереч ч. 6. ч.3 ст.132 КПК України вказаної норми суду не надано жодних доказів на підтвердження наявності будь-яких ризиків, зокрема намірів обвинуваченого ухилитися від суду, здійснювати вплив на свідків. Жодні докази, тобто відомості про факти, які б підтверджували ризик вчинення іншого кримінального правопорушення відсутні. Так само, як і висновки про те, що «Тяжкість покарання, що загрожує» «безумовно свідчить про можливість втечі…», не ґрунтуються на будь-яких фактичних даних, а є лише фантазією, припущенням яке базується на нічим не підтвердженій презумпції неправомірної поведінки підозрюваного.

З метою спростування позиції сторони обвинувачення, стороною захисту надано позитивну характеристику підозрюваного з місця проходження військової служби та клопотання трьох осіб, зокрема командира військової частини та його заступника про передачу підозрюваного на особисту поруку, готовність забезпечити його належну процесуальну поведінку. Захисник в судовому засіданні зазначив, що за належну поведінку підозрюваного готові поручитися бойові офіцери, керівники військової частини, які гарно усвідомлюють відповідальність за такі свої зобов`язання, але свідомо на це погоджуються саме через те, що більше двох років знають підозрюваного, перебували разом в критичних бойових ситуаціях, впевнені в його репутації.

Окрім цього, захисник в судовому засіданні заявив клопотання про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки троє осіб, звернулися з клопотанням про взяття на поруки ОСОБА_5 . Це командир військової частини, де проходе службу ОСОБА_5 - А 4848 НОМЕР_3 ОСОБА_10 «ДаВінчі» ОСОБА_11 , та заступником командира цієї ж військової частини ОСОБА_12 , т.в.о. заступника командира цієї військової частини ОСОБА_13 . Ці керівники бойової військової частини, яка сформована з кращого добровольчого військового підрозділу, відповідно до Розпорядження Генерального штабу ЗСУ є підрозділом, пріоритетним для комплектування, оскільки одним з найкращих виконує бойові задачі, нагороджені чисельними бойовими нагородами та відзнаками, зокрема ОСОБА_11 та ОСОБА_12 найвищим бойовим орденом ОСОБА_14 , після якого йде лише звання Героя України. Сам ОСОБА_5 характеризується виключно позитивно, його підтримує крім керівництва весь особовий склад підрозділу.

З метою підтвердження наявності осіб, які заслуговують на довіру, захисник забезпечив явку у якості поручителів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які позитивно охарактеризували ОСОБА_5 , надали слідчому судді письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, у разі покладення на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

В судовому засіданні був допитаний за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_9 , який надав наступні показання, що підозрюваний ОСОБА_5 не конфліктний, користується повагою серед військовослужбовців. Бачив, приблизно на відстані 10 метрів як того вечора ОСОБА_7 висловлював погрози вбивством та наносив удари ОСОБА_5 предметом схожим на ніж. Чув, що був постріл, хто його здійснив в ОСОБА_7 не бачив.

В судовому засіданні був допитаний за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_8 , який надав наступні показання, що підозрюваний ОСОБА_5 не конфліктний, доброзичливий, у військовослужбовців підрозділу за останні 4 місяці ні разу не було конфліктів з останнім. Знає його в рамках навчання по наданню медичної допомоги. Загиблий ОСОБА_7 був агресивний і допускав чіпляння до військовослужбовців. Того вечора ОСОБА_7 поводив себе неадекватно, висловлював погрози вбивством на адресу ОСОБА_5 . Чув, що на вулиці хтось заспокоював ОСОБА_7 , потім бачив як ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_5 ножем з відстані витягнутої руки, між ними була штовханина. Хто і як здійснив постріл в ОСОБА_7 не бачив, лише чув, що постріл пролунав. Пістолет був у ОСОБА_5 , не бачив як він його використовував. Після того, як ОСОБА_7 вже лежав на землі, а підозрюваний наклонився до нього, то пістолет у нього був, пізніше хтось із старших його забрав.

В судовому засіданні був допитаний за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_15 , який надав наступні показання, що підозрюваний позитивна людина, проводив навчання для військовослужбовців, спокійний, завжди йшов на зустріч у разі потреби. У вечір, коли ОСОБА_7 загинув, потерпілий був агресивний, перебував у стані, схожому на стан сп`яніння, за 15-20 хвилин до загибелі висловлював погрози, які зводилися до того, що він хотів позбавити життя підозрюваного і інших військовослужбовців. Хто здійснив постріл у ОСОБА_7 не бачив, але бачив, як останній наносив удари підозрюваному певним предметом. Чув постріл. Конфлікт тривав до 5 хвилин.

Прокурор в судовому засіданні доповнив, що наразі дійсно слідством перевіряється одночасно декілька версій загибелі ОСОБА_7 , а саме в межах кваліфікації дій підозрюваного за ст.118, або за ст.119 КК України, або за ст. 414 КК України, в тому числі перевіряється і версія сторони захисту, однак, враховуючи, що з підозрюваним необхідно проводити комплекс слідчих дій з метою з`ясування причин загибелі ОСОБА_7 ,а також враховуючи той факт, що підозрюваний є військовослужбовцем, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку останнього, затримання ОСОБА_5 було законним.

Заслухавши доводи сторін, свідків, осіб, які готові бути поручителями у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу, передбаченого ст.180 КПК України (особиста порука), дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно з положенням ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Поряд з цим, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів справи вбачається, що 16 грудня 2024 року відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001632 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

16 грудня 2024 року військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

16 грудня 2024 року військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, перевіряючи обґрунтованість підозри враховує дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та які містяться у долучених матеріалах клопотання, зокрема згідно копії :

- Протоколу огляду місця події від 16 грудня 2024 року;

- Протоколом огляду трупу від 16.12.2024;

- Лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 № 1260 н від 16.12.2024 року;

- Протоколом затримання ОСОБА_5 .

Водночас, враховуючи, положення ч.5 ст. 9 КПК України, а саме, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів і відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

Повідомлення про підозру процесуальне рішення слідчого або прокурора, яке ґрунтується на наявності в органу досудового розслідування достатніх доказів щодо вчинення особою кримінального правопорушення та є поєднаним із внутрішнім переконанням слідчого та/або прокурора в контексті їх процесуальної незалежності та наявності в них повноважень на прийняття такого рішення.

Слідчий суддя під час судового засідання перевірив обґрунтованість підозри, а саме: стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення у вчинені якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу й місця його вчинення, а також інші суттєві обставини, відомі на момент повідомлення про підозру.

Щодо доводів сторони захисту, слідчий суддя зауважує, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності й допустимості, оскільки такі дії є виходом за межі перевірки законності повідомлення про підозру.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи недоведення винуватості особи, а з тією метою, щоб визначити ймовірність причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, а також те, чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування.

На підставі розумної оцінки сукупності здобутих доказів органом досудового розслідування слідчий суддя дійшов переконання, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення є імовірною та достатньою для здійснення законного затримання і повідомлення такій особі про підозру. З урахуванням описаних обставин, доводи захисника щодо незаконності затримання ОСОБА_5 слідчий суддя відхиляє.

При цьому слідчий суддя акцентує увагу на тому, що за наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий за погодженням із прокурором має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

Наразі, органом досудового розслідування в судовому засіданні доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 115 КК України.

Положеннями ч.1 ст.177 КПК України визначається, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Разом з цим, надані органом досудового розслідування докази, а також встановлені обставини в судовому засіданні, свідчать про наявність ризиків передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає лише позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років. Отже, перед слідчим суддею доведено, що тяжкість покарання, у разі визнання його судом винним у вчиненні вказаного злочину, створює ризик переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від відповідальності.

Також слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи те, що свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_5 мешкає на одній території зі свідками у кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з якими ще безпосередньо не проведені всі слідчі дії, а тому підозрюваний ОСОБА_5 матиме реальну можливість впливати на свідків з метою формування їх показань.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Аналізуючи п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод можливо зробити висновок, що позбавлення свободи є суворим заходом забезпечення кримінального провадження, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Розглядаючи питання щодо обрання підозрюваному альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя вважає, що частина 3 ст.176 КПК України зобов`язує суддю насамперед розглянути можливість застосування менш суворих заходів, аніж позбавлення волі.

Відтак, ретельно оцінивши в сукупності всі надані матеріали кримінального провадження та обставини, у тому числі: вік підозрюваного, відсутність інвалідності, його високу репутацію серед військовослужбовців та безпосереднього командування, що було підтверджено показаннями таких осіб в судовому засіданні та наданими письмовими характеристиками, достатній майновий стан (підозрюваний в судовому засіданні повідомив, що середньомісячний розмір його доходу становить 120 тисяч гривень), відсутність повідомлень про підозру у інших кримінальних провадженнях, а також те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, та при цьому, враховуючи те, що відсутні докази наявності в останнього міцних соціальних зв`язків, інших даних, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України, приходжу до висновку про можливість визначення підозрюваному розміру застави.

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у розмірі, що дорівнює 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки цей розмір здатний забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків і не є завідомо непомірним для нього.

На думку слідчого судді, застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним,покладених на нього обов`язків.

При цьому слідчий суддя відхиляє доводи прокурора про те, що підозрюваному ОСОБА_5 застава не може бути призначена.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю; прибути до місця розташування військової частини, в якій ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу і не відлучатися із населеного пункту, в якому дислокується військова частина, у якій він проходить військову службу, без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду. У разі зміни місця дислокації військової частини зі зміною населеного пункту, негайно повідомити про це слідчого, прокурора чи суд;не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Механізм внесення, підтвердження зарахування, повернення та звернення у дохід держави коштів у разі застосування запобіжного заходу у вигляді застави регулюється постановою Кабінету Міністрів Українивід 11 січня 2012 р. № 15 «Про затвердження Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу».

Враховуючи викладене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню.

Слідчий суддя не може погодитися із доводами захисника та підозрюваного, про необхідність обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до військовослужбовця - підозрюваного у вчиненні особливо тяжкого злочину, яке мало наслідком загибель людини, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, при цьому, на переконання слідчого судді, застосування більш м`якого виду запобіжного заходу на даному етапі кримінального провадження може створити в очах суспільства та військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом взяття під варту підозрюваного, але з правом внесення застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчий СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001632 від 16 грудня 2024 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 13 лютого 2025 року включно в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 100 (сто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_5 або іншою фізичною чи юридичною особою застави у розмірі 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп., ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти та в такому разі покласти на нього наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України :

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю;

- прибути до місця розташування військової частини, в якій ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу і не відлучатися із населеного пункту, в якому дислокується військова частина, у якій він проходить військову службу, без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду. У разі зміни місця дислокації військової частини зі зміною населеного пункту, негайно повідомити про це слідчого, прокурора чи суд; не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на підозрюваного строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 положення ст.202 КПК України, згідно яких: підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться підозрюваний, обвинувачений, негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, - прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Застава вноситься в національній грошовій одиниці на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава за (П.І.Б. дата народження особи за яку вноситься заставу), згідно ухвали (назва суду).. від… (дата ухвали).. номер ухвали суду, ОСОБА_16 .Б підозрюваного (обвинуваченого), , Код банку отримувача (МФО) 820172.

Платіжна інструкція з відміткою банку про виконання надається слідчому, прокурору, суду, який здійснює кримінальне провадження, та уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1