ЄУН № 333/9019/24
Провадження №1-кс/337/623/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Хортицького районного суду міста Запорожжя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Мелітопольського відділу Запорізької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черемне, Павловського району, Алтайського краю, Російської Федерації, громадянина України, військовослужбовця військової частина НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

встановив:

Прокурор Мелітопольського відділу Запорізької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборонизвернувся до суду з клопотанням в якому просив продовжити строк застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно клопотання, СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002723 від 27 березня 2024року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

В клопотанні вказано, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12 грудня 2023 року за №356 ОСОБА_6 призначено на посаду гранатометника 4 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 9 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 та він вважається таким, що посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин.

16.12.2023 року солдат ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, самовільно залишив місце несення служби, а саме пункт тимчасової дислокації роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалась у АДРЕСА_2 і був відсутній у місці служби до 05.10.2024 року, а саме до моменту його доставлення уповноваженими працівниками Військової служби правопорядку до Територіального управління ДБР у м. Мелітополі.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

05.10.2024 року у кримінальному провадженні № 0002723 було повідомлено про підозру ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2024 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у ДП «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб - до 13.12.2024 року.

Клопотання оформлено відповідно до вимог ст. 184 КПК України, та отримано підозрюваним завчасно до судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні, посилаючись на обґрунтованість підозри, наявність у справі ризиків передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, і неможливість застосування інших запобіжних заходів, просив задовольнити клопотання.

Також пояснив, що клопотання було некоректно сформульоване і просив вважати вірним формулювання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах досудового розслідування та залишити розмір застави.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 пояснив, що на досудовому розслідуванні ще необхідно отримати результати проходження підозрюваним ВЛК, додатково опитати свідків, ознайомити з матеріалами кримінального провадження.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні не згоден з клопотанням прокурора, вказав, що він не ховався а перебував дома і лікувався. Також пояснив, що він був мобілізований у жовтні 2022 року, являється військовослужбовцем в/ч НОМЕР_3 . Він неодноразово звертався до лікарів з приводу стану здоров`я, але допомоги не отримав, а так як вже не взмозі був терпіти біль, то пішов лікуватися додому.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного.

Також вказав, що строк досудового розслідування продовжено до 05.01.2025 року, а у клопотанні міститься посилання на продовження строку тримання під вартою який перевищує строк розслідування, та виключений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.

05.10.2024 року ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0002723 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

15.10.2024 року ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя до підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.12.2024 року (включно). Одночасно визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 60560 грн.

Постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженню №0002723 від 27.03.2024 року за підозрою ОСОБА_6 до 05.01.2025 року.

Матеріали клопотання, які містять пояснення свідків, матеріали службового розслідування, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

На переконання слідчого судді, незалежно від подальшої доведеності підозри чи правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_6 діяння сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить, що він може бути причетним до цього злочину.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, ч.3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків.

Матеріали надані до суду свідчать про те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, та усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, що є ризиком передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року).

Також, існує ризик,що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі матиме можливість незаконно впливати на свідків, оскільки певне коло свідків у даному кримінальному провадженні разом з ОСОБА_6 проходили військову службу, що фактично створить для останнього умови для здійснення ним впливу на таких осіб, у тому числі шляхом залякування або вмовлянь, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання, що суттєво вплине на можливість уникнення кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження, і що є ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України,

На існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує ігнорування ОСОБА_6 встановлених законодавством України вимог щодо порядку несення військової служби та те, що останньому інкримінується кримінальне правопорушення, яке має триваючий характер, що вказує на високу суспільну небезпечність підозрюваного та може свідчити про вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились і не відпали.

Також у судовому засіданні слідчим наведено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відомостей про те, що ОСОБА_6 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах відсутні.

Суд також вважає доведеним неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, оскільки, такі заходи будуть недостатніми для запобігання наведеним ризикам, особливо в умовах воєнного стану.

За приписами ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються підозрюваному, позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає необхідним продовжити застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.01.2025 року, у зв`язку з чим клопотання прокурора слід задовольнити.

Також слідчий суддя вважає необхідним залишити підозрюваному заставу, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі визначеному ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15.10.2024 року із покладанням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Підстав для беззаперечної неможливості застосування такого альтернативного запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлено.

Керуючись, ст. 176-178, 199, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України в межах строку досудового розслідування, на 33 (тридцять три) дні, тобто до 05 січня 2025 року включно, із раніше визначеним ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 15.10.2024 року розміром застави в сумі 60 560 гривень, яка в будь який момент може бути внесена на депозитний рахунок(отримувач коштів: ТУ ДСАУ в Запорізькій області, реквізити рахунку: UA0001205, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, , код МФО: 820172).

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, суду, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, у час та день, визначений слідчим, судом, уповноваженим здійснювати досудове розслідування або судове провадження у цьому кримінальному провадженні; не відлучатися з населеного пункту, де несе службу підозрюваний, без дозволу слідчого, який проводе досудове розслідування, або суду, у провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження; повідомляти слідчого, який проводить досудове розслідування, або суд, у провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання або служби.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави, підозрюваного ОСОБА_6 вважати таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику та надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1