Справа № 302/782/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/418/24 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12.06.2024.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , із повною загально середньою освітою, непрацюючий, одружений, несудимий, засуджений:

- за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 140 (сто сорок) год.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

27.05.2024 біля 11 год ОСОБА_6 , рухаючись на автомобілі марки «Рено Кенго» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у с. Сойми Хустського району Закарпатської області, на ґрунті раптово виниклих непорозумінь під час сварки зі своєю дружиною, яка в той час їхала разом з ним, а саме громадянкою ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс два удари кулаком правої руки в область обличчя зліва та декілька ударів кулаком правої руки в область лівого передпліччя ОСОБА_9 .

У результаті протиправних дій ОСОБА_6 , згідно з висновком судового-медичного експерта, потерпілій ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах обличчя в ділянці лівої щоки з переходом на бороду зліва, лівого плеча, лівого передпліччя, дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізм у дії, якими могли бути стиснуті пальці в кулак сторонньої особи. По давності вкладаються в час події, яка мала місце 27.05.2024 та відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікацію його дій, просять змінити вирок і пом`якшити обвинуваченому покарання до штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не врахував

-2-

ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відносяться до кримінальних проступків, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому визнав, розкаявся у вчиненому, активно сприяв розслідуванню кримінального правопорушення, несудимий, позитивно характеризується. Крім того, просять врахувати і те, що ОСОБА_6 є учасником бойових дій, на даний час здійснює постійний догляд за односільчанкою ОСОБА_10 , 1937 року народження. Обвинувачений спроможний сплатити суму штрафу, попри те, що він офіційно не працевлаштований, оскільки має грошові заощадження, що підтверджується випискою з карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» та займається тимчасовими підробітками. З урахування наведених обставин, покарання у виді штрафу буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження ним нових кримінальних правопорушень.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого та захисника, прокурор стверджує про її безпідставність й необґрунтованість з огляду на те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання, яке відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, з урахуванням як обставин, що пом`якшують покарання, так і обставин, що його обтяжує вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах. Крім того, судом враховано і дані про особу обвинуваченого, зокрема й те, що останній ніде не працює, постійного й регулярного джерела прибутку не має, а отже не в змозі сплатити штраф, передбачений санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Судове провадження розглядається за відсутності захисника-адвоката ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що захисник та потерпіла належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, заяв чи клопотань про відкладення розгляду кримінального провадження на інший термін не подавали, відомостей про поважність причин неявки не надали. Також приймається до уваги думка обвинуваченого, який не заперечив проти розгляду апеляційної скарги за відсутності його захисника.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників апеляційного розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення кримінального проступку, доведеності вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України, ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється, а тому апеляційним судом відповідно до вимог ст. 404 КПК України, не перевіряються.

Крім того, ОСОБА_6 в присутності захисника погодився з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акту без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

-3-

У зв`язку з чим, обвинувальний акт розглядався у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, а тому вирок переглядається лише у межах доводів апеляційної скарги щодо суворості призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Доводи апеляційної скарги про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт є занадто суворим, заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином вмотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Колегія суддів уважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимоги вказаних вище норм не дотримані у повній мірі, оскільки при призначенні покарання судом першої інстанції у достатній мірі не враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до кримінальних проступків, визнав вину, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, раніше не судимий, одружений, на диспансерному обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, що підтверджується характеристикою, виданою старостою Торунського старостин сього округу ОСОБА_11 , проживає разом із дружиною та двома синами.

-4-

Крім того, апеляційним судом встановлено, що у потерпілої ОСОБА_9 відсутні будь-які претензії щодо ОСОБА_6 , що також підтверджується її заявою від 07.06.2024 про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку та відсутністю цивільного позову щодо ОСОБА_6 .

Разом з тим, з доданих до апеляційної скарги доказів убачається, що ОСОБА_6 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням про присвоєння статусу учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 18.10.2023, а відповідно до акту Присліпського старостинського округу Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області № 28 від 06.02.2024, ОСОБА_6 здійснює постійний догляд за односільчанкою ОСОБА_10 , 1937 року народження.

Відповідно до наданої стороною захисту виписки із банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк», у ОСОБА_6 станом на 26.06.2024 на рахунку наявні грошові заощадження у сумі 8104 грн 67 коп.

Тому, беручи до уваги наведені вище обставини, апеляційний суд вважає, що навіть з урахуванням того, що обтяжуючою покарання обставиною є вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт строком на 140 годин, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Відповідно до ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде достатнім покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, а саме 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Саме таке покарання, на переконання апеляційного суду, відповідатиме як характеру та ступеню вчинених ОСОБА_6 кримінально-карних діянь, так і особі обвинуваченого, а також є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, і у свою чергу сприятиме досягненню основної мети виховання обвинуваченого в дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б могли слугувати безумовною підставою для скасування вироку з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_6 в частині призначеного покарання підлягає до зміни, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

-5-

Вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12.06.2024 щодо ОСОБА_12 в частині призначення покарання змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_13 за ч. 1 ст.125 КК України покарання до штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

У решті вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12.06.2024 щодо ОСОБА_12 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді