Вирок

Іменем України

07.04.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0000781 від 29.07.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буськ Львівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, не одруженого, без наявності утриманців, тимчасово безробітного, із групою інвалідності, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 28.07.2024, близько 10 год. 00 хв., під час дії воєнного стану, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яку винаймав спільно із ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_6 ноутбук «ACER Aspire VX-5-591G», вартістю 5 120,00 грн., чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на указану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, при вищезазначених обставинах визнав у повному обсязі. Зазначив про те, що дійсно, спільно із потерпілим винаймав приміщення указаної квартири. Однак, 28.07.2024 ОСОБА_6 телефоном попередив обвинуваченого про те, що перебуває у ТЦК та СП. Отримавши таке повідомлення, обвинувачений збагнув, що потерпілий, будучи мобілізованим у Збройні Сили України ноутбук на службу не забере. Оскільки обвинувачений мав потребу у грошових коштах, то вирішив взяти ноутбук потерпілого та здати його у ломбард, а за тиждень два викупити його з ломбарду. Обвинувачений реалізував свій намір та здав ноутбук потерпілого у ломбард, втім у ломбарді не розібрався у тому, що мав зобов`язання викупити ноутбук у межах того ж дня, тобто 28.07.2024. Однак потерпілий повернувся наступного дня та виявив відсутність ноутбука і звернувся у поліцію. Зі слів обвинуваченого у цей час він мав можливість отримувати до 890,00 грн. неофіційних доходів у день, тому мав можливість викупити зданий ноутбук. Обіцяв потерпілому все повернути і, для того, щоб потерпілий розумів серйозність його намірів, зазначив про те, що «зробив йому крок на зустріч і перерахував» грошові кошти у сумі 1 100,00 грн.

На запитання захисника повідомив про жаль з приводу вчиненого. Однак зазначив про те, що інша частина грошових коштів потерпілому залишилась невідшкодованою, як зважаючи на відсутність таких у обвинуваченого, так і зважаючи на відсутність зв`язку із потерпілим.

Незважаючи на позицію обвинуваченого щодо визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, відповідно до ч. 2 ст. 349 КПК України, судом досліджено всі надані докази.

Зокрема, на підтвердження вини ОСОБА_3 стороною обвинувачення надано, а судом безпосередньо досліджено у судовому засіданні такі докази:

протокол огляду місця події, складений слідчим ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 29.07.2024 із фототаблицею до нього, згідно з яким, у відповідності до ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України, в присутності понятих: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за участю ОСОБА_6 проведено огляд приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 . Під час огляду ознак зламу дверей не виявлено (а.с. 59-69);

лист Повного товариства «Ломбард №1 Товариства з обмеженою відповідальністю» «Контакт-Груп» І Компанія» від 05.08.2024 вих. №0508/2024/1337, відповідно до якого, перевіркою облікових та реєстраційних даних відокремлених підрозділів ломбарду встановлено факт надання фінансового кредиту під заставу ноутбука «ACER Aspire VX-5-591G» s/n 4 громадянину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За договором фінансового кредиту та застави позичальник отримав грошові кошти 28.07.2024 в розмірі 5120,00 грн. під заставу ноутбука «ACER Aspire VX-5-591G» s/n 4, строком застави до 28.07.2024. Позичальник повернув кредит кредитодавцю, а кредитодавець повернув позичальнику заставне майно 30.07.2024. У додатках до листа додано відеозапис моменту застави майна та копію специфікації № від 28.07.2024 (а.с. 70);

специфікацію (прийняття предмета застави) № від 28.07.2024 (індивідуальна частина договору) про приєднання до Публічної оферти щодо укладення договору ломбардного кредиту та застави, кредитодавець, в особі представника відокремленого підрозділу №13, що діє на підставі довіреності, ОСОБА_10 , з одного боку та позичальник (заставодавець), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку, узгодили та підписали цю Специфікацію щодо прийняття кредитодавцем та передачі позичальником предмета застави та щодо основних умов договору:

сума кредиту 5120,00 грн. у готівковій формі;

договірний строк користування кредитом 1 календарний день;

дата повернення кредиту 28.07.2024;

дата видачі кредиту 28.07.2024.

Відповідно до указаного документа позичальник надає кредитодавцю право звернути стягнення на предмет застави, відчуження (продажу) належного позичальнику заставленого майна.

У специфікації зазначено такі реквізити позичальника: ОСОБА_3 , документ, що посвідчує особу: паспорт НОМЕР_1 , виданий Буським РВ УМВС України у Львівській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 (а.с. 71);

протокол огляду документа, складений слідчим ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 від 05.08.2024 із фототаблицею до нього, згідно з яким, у відповідності до ст. 104, 105, 106, 107, 223, 234, 237 КПК України проведено огляд файлу з назвою «video150189763», розміщеному на DVD-R диску на якому збережено відеозапис події, яка мала місце 28.07.2024 з 10 год. 50 хв. по 10 год. 57 хв. у приміщенні ПТ «Ломбард №1» ТЗОВ «Контакт-Груп» і Компанія», за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, буд. 163. Переглядом встановлено зображення чоловіка, у сірій футболці, чорній бозрукавці, із годинником на лівій руці, із шрамом на голові. Чоловік знаходився поблизу вікна здачі-видачі речей у ломбард (а.с. 72-74);

заяву ОСОБА_6 від 30.07.2024, у якій він добровільно надав працівникам поліції свій ноутбук «ACER Aspire VX» та фіскальний чек від 30.07.2024, а також чек 0453, для долучення до кримінального провадження (а.с. 75);

фіскальний чек обслуговування у ломбарді (філії №А13 Повного товариства «Ломбард №1 Товариства з обмеженою відповідальністю» «Контакт-Груп» І Компанія (Львівська область, м. Львів, Франківський район, вул. Городоцька, буд. 163), відповідно до якого 30.07.2024 о 15:16:03 від клієнта одержано 5120,00 грн., згідно із договором та повернено кредит, сума до сплати 5426,30 грн. (а.с. 76);

чек №0453 про оплату 5426,30 грн. (а.с. 76);

протокол огляду предметів, складений слідчим ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11 від 30.07.2024 із фототаблицею до нього, згідно з яким, у відповідності до ст.104, 105, 106, 223, 237 КПК України проведено огляд ноутбука «ACER Aspire VX-5-591G», чеку №0453 від 30.07.2024, фіскального чеку від 30.07.2024. Встановлено, що ноутбук «ACER Aspire VX-5-591G» в корпусі чорного кольору, на задній поверхні ноутбука є позначення «VX-5-591G-744L*s/n NHGM4EU00771005DC03400*SNID 4». Ноутбук знаходиться у робочому стані, зовнішнім оглядом пошкоджень на корпусі не виявлено. В ході огляду об`єкт огляду сфотографовано (а.с. 77-80);

постанову про визнання речовими доказами та долучення до матеріалів кримінального провадження від 30.07.2024, ноутбук «ACER Aspire VX-5-591G», чек №0453 від 30.07.2024, фіскальний чек від 30.07.2024, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000781 від 29.07.2024 (а.с. 81);

розписку ОСОБА_6 від 28.11.2024, про отримання на зберігання речового доказу ноутбука «ACER Aspire VX-5-591G» (а.с. 82);

протокол проведення слідчого експерименту від 06.08.2024 за участі ОСОБА_3 та його захисника, ОСОБА_5 та понятих. Слідчий експеримент проводився із здійсненням відеозапису слідчої (розшукової) дії. Протоколом встановлено, що ОСОБА_3 відтворив обставини події вказав на те, що у той день його співмешканця ОСОБА_12 не було. Під час відтворення ОСОБА_3 вказав на ліжко Антона, де лежав його ноутбук, взяв його, поклав у пакет та заніс його у ломбард, за що отримав 5000,00 грн. Вказав, що ОСОБА_12 раніше не дозволяв йому брати цей ноутбук та користуватися ним. Кошти витратив на продукти харчування (а.с. 83-87);

висновок судово-психіатричного експерта №1136 від 05.09.2024, відповідно до якого у даний час ОСОБА_3 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді органічного розладу особистості та поведінки, внаслідок епілепсії з наростаючим психоорганічним синдромом та нерізко вираженими змінами особи по епітипу з судомними нападами. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_3 також хронічним психічним захворюванням не страждав та не виявляв ознак будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, а виявляв ознаки психічного розладу у вигляді органічного розладу особистості та поведінки внаслідок епілепсії з наростаючим психоорганічним психічним синдромом та нерізко вираженими змінами особи по епітипу з судомними нападами. За своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с. 88-90);

паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 03.04.2002 Буським РВ УМВС України у Львівській області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Буськ Львівської області (а.с. 92-94);

картку фізичної особи платника податків, відповідно до якої ОСОБА_3 одержав ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 (а.с. 95).

З огляду на обвинувальний акт прокурор вважав встановленим те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Зазначені докази є узгодженими між собою та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

При цьому суд зауважує, що стороною захисту належність та допустимість доказів, у порядку, встановленому КПК України, не оспорюється, висновок експерта під сумнів не ставляться, правильність кваліфікації не оспорюється.

Відповідно до ч. 3ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням вищенаведених положень процесуального законодавства, заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності та у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд встановив, що пред`явлене обвинувачення доведено у повному обсязі. Підстав для зміни правової кваліфікації судом також не встановлено.

Суд констатує, що у цьому провадженні, поза розумним сумнівом, має місце доведеність винуватості обвинуваченого у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

При цьому, показання обвинуваченого не впливають на правильність кваліфікації його дій, оскільки злочин є закінченим. Крім цього, незважаючи на твердження обвинуваченого про наявність достатніх заробітків для відшкодування шкоди та щоденний заробіток до 890,00 грн., що мало підтвердити «реальність його наміру» щодо викупу ноутбука з ломбарду до двох тижнів, обвинувачений, незважаючи на своє викриття уже наступного дня після події та розуміння факту завдання ним шкоди потерпілому, упродовж всього судового розгляду коштів потерпілому не відшкодував, а перерахунок 1100,00 грн. трактував у суді як «крок на зустріч» потерпілому. Тому твердження обвинуваченого про намір повернути ноутбук суд оцінює лише як форму його захисту, яка не впливає на кваліфікацію його дій та не зменшує його вини у вчиненому. Навпаки, на думку суду така поведінка обвинуваченого вказує на його схильність вчинити кримінальне правопорушення не лише в умовах воєнного стану, але з використанням цих умов, як у даному випадку, мобілізацію потерпілого до лав Збройних Сил України. Крім цього, відсутність зв`язку із потерпілим, жодним чином не впливає на перерахунок грошових коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та розкаянні; активному сприянні розкриттю кримінального правопорушення, частковому відшкодуванні заподіяної шкоди. Також суд приймає до уваги відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Згідно зі статею 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Положення ст. 75 КК України підлягають застосуванню з урахуванням можливості досягнення цілей, визначених в ст. 50 вказаного Кодексу, зокрема, виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень (постанова Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 545/2721/19).

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого, стану його здоров`я, неперебуванням на обліку у лікаря нарколога, наявності статусу особи з інвалідністю ІІ групи та відповідних лікарських рекомендацій обвинуваченому щодо праці, беручи до уваги відсутність судимостей, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах мінімальної межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Підстав для застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не встановлено.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

- ноутбук «ACER Aspire VX-5-591G» залишити власнику, ОСОБА_6 ;

- диск DVD-R із записом камери відеоспостереження, розташованої за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, буд. 163 залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду. Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1