справа № 361/3056/25
провадження № 1-кп/361/120/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 , його представника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання сторін та обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000880 від 10.11.2024, який надійшов з Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, зареєстрованого та проживаючого : АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 21.03.2025 було призначено підготовче судове засідання на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави, посилаючись на наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Окрім того, просить призначити судовий розгляд кримінального провадження зазначивши, що підстави для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту прокурору відсутні, дане кримінальне провадження підсудне Броварському міськрайонному суду Київської області.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою підтримали, проти призначення справи до судового розгляду не заперечували, просять прийняти до спільного розгляду із кримінальним провадженням цивільний позов, який міститься в матеріалах справи та копію якого було вручено стороні захисту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилається на те, що заявлені прокурором ризики прокурором ґрунтуються лише на тяжкості покарання, докази впливу на свідків суду не надані, можливість вчинення іншого злочину являється лише припущенням прокурора, водночас обвинувачений ОСОБА_4 являється свідомим громадянином, який став на захист Батьківщини. Захисник вважає достатнім застосувати більш м`який запобіжний захід, в тому числі домашній арешт із носінням браслету, що може повністю убезпечити настання ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Щодо призначення справи до судового розгляду не заперечував, заявив клопотання про виклик в судове засідання свідків сторони захисту, які являються побратимами обвинуваченого та можуть надати свідчення, які є необхідними для підтвердження або спростування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, захисник заявив клопотання про залишення позовної заяви без руху посилаючись на те, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме : в порушення вимог п. 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначені докази, які підтверджують вказані обставини; не виконані вимоги ч. 5 ст. 177 ЦПК України не долучені всі наявні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги; всупереч ч. 4 ст. 177 ЦПК України не вказані підстави та не додані документи щодо звільнення від сплати судового збору.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав позицію свого захисника, а також після виконання судом вимог ч. 4 ст. 315 КПК України та роз`яснення змісту ч. 2 ст. 31 КПК України, обвинувачений заявив клопотання про здійснення судового розгляду даного кримінального провадження колегіально у складі трьох суддів.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, прийшов до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до частини третьої статті 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 177 КПК України серед іншого передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

Згідно положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, при цьому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За тлумаченням мети тримання під вартою Європейською Комісією з прав людини, mutatis mutandis, в рішенні від 14.03.1984 у справі «Ферарі-Браво проти Італії» (заява № 9627/81) застосування цього заходу виправдане не лише, коли факт вчинення і характер злочину безспірно доведені та встановлені, що складає завдання судового розгляду, але й для сприяння судовому розглядові в цьому.

При обранні міри запобіжного заходу прокурором має бути доведено обґрунтованість підозри, наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК, а також, що інший більш м`який вид запобіжного заходу не здатен запобігти заявленим ризикам (ч. 1 ст. 194 КПК).

Як вбачається із реєстру матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування якого закінчується 06.04.2025.

Кримінальне правопорушення, що інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Стосовно обґрунтованості обвинувачення, то у відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину, оскільки це виходить за межі його повноважень під час підготовчого судового розгляду. При цьому, у суду на даний час немає підстав вважати, що орган досудового розслідування пред`являючи підозру і висуваючи обвинувачення ОСОБА_4 діяв недобросовісно, не маючи на те обґрунтованих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, не одружений, на утриманні нікого не має, отже відсутні сталі сімейні зв`язки, тяжкість покарання, яке передбачене законом за інкриміноване обвинуваченому діяння у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, свідчить про ймовірність того, що обвинувачений може безперешкодно залишити місце свого проживання, ускладнивши тим самим здійснення правосуддя, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду.

Згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.

Одночасно, суд враховує, що потерпілий та свідки події кримінального правопорушення на даний час в судовому засіданні не допитані, отже підозрюваний може незаконно впливати на останніх з метою зміни їх показів на свою користь, і останні, з огляду на характер події, матимуть підстави побоюватися за своє життя і здоров`я. З урахуванням викладеного, встановлена наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме чинити вплив на свідків.

З урахуванням викладених в обвинувальному акті обставин скоєння кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , а саме те, що останній на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи, що постріл з пістолета в задню поверхню шиї є життєво-небезпечним для життя людини, здійснив постріл в ОСОБА_8 , чим завдав останньому тілесне ушкодження, від якого настала смерть, таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо небезпечної протиправної дії, яка вимагає значного рівня кримінальної рішучості. Зазначене породжує обґрунтовані ризики, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи не під вартою, здатний повторити такі ж кримінальні дії, оскільки він не володіє достатнім рівнем самоконтролю, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Дані обставини з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим свідчать про те, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час існують та не втратили своєї актуальності, що виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, так як жоден інший запобіжний захід на даному етапі розгляду справи не забезпечить попередження вказаним ризикам.

У відповідності з положеннями ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює всі обставини у їх сукупності, у тому числі: дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації, являється військовослужбовцем Національної гвардії України, обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, не одружений, утриманців не має.

Суд приймає до уваги, що судовий розгляд на даний час не розпочато, не допитано потерпілого та свідків кримінального провадження, та вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому.

При цьому, вирішуючи питання щодо продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 .

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який запропоновано прокурором, є недоцільним, так як більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, отже, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а враховуючи, що він являється військовослужбовцем Національної гвардії України - з утриманням його на Гауптвахті, при цьому суд не визначає розмір застави, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується останній, спричинило загибель людини.

Окрім того, суд вважає, що правові підстави призначити по даному кримінальному провадженню судовий розгляд на підставі обвинувального акту, відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України, наявні.

Дане кримінальне провадження підсудне Броварському міськрайонному суду Київської області, з наданого суду обвинувального акту та додатків до нього вбачається, що вимоги статті 291 КПК щодо форми, змісту та додатків обвинувального акту стороною обвинувачення виконано, підстав для повернення обвинувального акту прокурору або закриття провадження судом не встановлено.

Від учасників судового провадження клопотань про здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні не надійшло. Також судом не встановлені обставини, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, які могли б бути підставою для ухвалення рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні.

У зв`язку із цим судовий розгляд у даному кримінальному провадженні, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід здійснювати у відкритому судовому засіданні, та з урахуванням заявленого обвинуваченим ОСОБА_4 клопотання здійснювати розгляд справи колегіально судом у складі трьох суддів, із викликом учасників судового провадження.

Заслухавши клопотання сторони захисту про виклик свідків, проти задоволення якого заперечували прокурор, потерпілий та його представник з посиланням на те, що вказані свідки їм не відкривалися і задоволення клопотання лише призведе до затягування судового розгляду, суд вважає необхідним клопотання сторони захисту залишити без задоволення, оскільки як вбачається з реєстру матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 під час досудового розслідування як свідки не допитувались, судовий розгляд по кримінальному провадженню судом не розпочинався, обставини кримінального правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , судом не досліджувались, тому суд позбавлений можливості на даній стадії процесу вирішити питання про доцільність допиту вказаних осіб в якості свідків, враховуючи при цьому, що ці свідки не були відкриті стороні обвинувачення у встановленому законом порядку, що не перешкоджає стороні захисту повторно звернутися з таким клопотанням дотримавшись положень ст. 290 КПК України та обґрунтувавши належним чином своє клопотання.

Вирішуючи питання прийняття до розгляду у даному кримінальному провадженні позовну заяву потерпілого ОСОБА_6 , суд дійшов такого висновку.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого до початку судового розгляду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви до органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: верховенство права, який передбачає право на справедливий суд та пропорційність.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 в справі № 523/9076/16 зокрема, вказала, що встановлення обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Таким чином, аналіз наданих сторонами доказів, здійснюється судом при вирішенні справи - спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, або залишення позову без руху.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються : позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Враховуючи викладене вище суд дійшов висновку, що заявлені доводи адвокатом ОСОБА_5 в клопотанні про залишення позовної заяви без руху є необґрунтованими, а залишення позовної заяви без руху з цих підстав буде проявом надмірного формалізму з боку суду.

Судом встановлено, що форма і зміст позовної заяви в цілому відповідає вимогам встановленим до позову, які пред`являються в порядку цивільного судочинства, підстави для залишення цивільного позову без руху, або повернення цивільного позову, відсутні. Примірник позовної заяви вручено обвинуваченому.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що право потерпілого на відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, може бути реалізоване шляхом подання в рамках кримінального провадження цивільного позову, та з огляду на відповідність цивільного позову потерпілого загальним вимогам щодо форми і змісту позовної заяви, встановленим ст.ст.175,177 ЦПК України, пред`явлення його до початку судового розгляду, суд вважає за можливе прийняти його до розгляду у даному кримінальному провадженні та визнати цивільним позивачем потерпілого ОСОБА_6 , а обвинуваченого ОСОБА_4 - цивільним відповідачем у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Під час виготовлення повного тексту ухвали судом було виявлено, що в тексті ухвали із вступною та резолютивною частиною судом допущено описку, а саме у вступній частині помилково зазначено прізвище прокурора « ОСОБА_15 », замість правильно « ОСОБА_3 », допущена описка є очевидною, не стосується суті ухвали і не тягне за собою погіршення становища обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність її виправлення, шляхом зазначення у вступній частині повного тексту ухвали прокурора « ОСОБА_3 », що ніяким чином не вплине на висновки суду і не порушує прав учасників судового провадження.

Керуючись ст. 31, 61, 62, 128, 178, 183, 197, 314-316, 331, 371, 372, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 31.05.2025 включно, з утриманням його на Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ).

Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0000880 від 10.11.2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України на 11.04.2025 о 14-30 годині у відкритому судовому засіданні в приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про здійснення судового провадження колегіально судом в складі трьох суддів - задовольнити.

Судовий розгляд кримінального провадження справа єдиний унікальний № 361/3056/25 здійснювати колегіально судом в складі трьох суддів.

Передати справу єдиний унікальний № 361/3056/25 до канцелярії суду для визначення складу колегії суддів для розгляду даного кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про виклик свідків в судове засідання для допиту залишити без задоволення.

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про залишення позовної заяви потерпілого без руху залишити без задоволення.

Прийняти до розгляду цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Визнати ОСОБА_6 - цивільним позивачем, а ОСОБА_4 - цивільним відповідачем.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1