Провадження № 1-кп/932/547/23
Справа № 932/9643/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро, кримінальне провадження № 0001096, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Курганчі, Ташкентської області, Узбекистану, особи без громадянства, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0001096 відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні прокурор вважала за доцільне продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки встановлені ризики наразі не відпали та продовжують існувати. Враховуючи, що обвинуваченим скоєно ряд кримінальних правопорушень, в тому числі і тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, відсутність у нього реєстрації в м.Дніпро, офіційного доходу, а тому може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, а також впливати на потерпілих, оскільки вона має намір в порядку доповнень з`ясувати обставини та задати їм ряд питань.

Заперечувала проти клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт і визначення застави.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора, заперечували щодо клопотання сторони захисту.

Захисник адвокат ОСОБА_4 просив відмовити у клопотанні прокурора та змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого на домашній арешт, визначити заставу.

Вказав, що заявлені прокурором ризики є надуманими, які ґрунтуються лише на припущеннях, а не на встановлених фактах. Крім того, вплив на потерпілих невілюється, оскільки вони вже допитані в судовому засіданні. Також ступінь тяжкості інкримінованих злочинів та межа санкцій допускає призначення покарання з іспитовим строком. Ризик перешкоджання та можливого ухилення прокурором не доведений, нічим не підтверджений. Крім того, звернув увагу, на те, що дана справа тривалий час перебуває в суді, де ОСОБА_5 перебуває під вартою.

ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки і вони мешкають з 2018 року разом.

Обвинувачений підтримав доводи захисника.

Вислухавши учасників процесу, суд вважає необхідним клопотання сторони захисту залишити без задоволення, клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з тих підстав, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, на цей час не відпали та продовжують існувати.

Так, станом на 01 квітня 2025 року, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає, а судовий розгляд по справі триває.

При цьому, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні декількох кримінальних правопорушень, серед яких тяжкий, умисний злочин.

Як слідує зі змісту статті 121 КК України безпосереднім об`єктом тілесного ушкодження є здоров`я людини. Разом із тим посягання на здоров`я людини заподіює шкоду суспільним відносинам, які забезпечують недоторканість людини та за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, а отже усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує обвинуваченому, у випадку доведеності його вини, існує реальний ризик того, що перебуваючи на волі, він може переховуватися від суду, з метою уникнення покарання.

Також, обвинувачений не має громадянства та реєстрації, що також вказує про те, що останній без перешкод може залишити своє місце проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджаючи тим самим кримінальному провадженню.

Крім того, суд приймає до уваги, що хоча і тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Суд вважає, що на цей час ризик впливу на потерпілих відсутній, оскільки потерпілі допитані, а інших об`єктивних даних про можливий вплив на потерпілих, прокурором не доведений.

Суд враховує характер кримінальних правопорушень, вчинених обвинуваченим, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства та те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, що в даному випадку виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Доводи сторони захисту про відсутність ризиків та їх необґрунтованість, судом не приймаються, оскільки при розгляді клопотання встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_5 та наявність обґрунтованих ризиків, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин для зміни обвинуваченому запобіжного заходу стороною захисту не наведено.

Також твердження сторони захисту про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, суд не може визнати достатніми та беззаперечними підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ці ж обставини існували до і на момент вчинення інкримінованого злочину та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Доводи сторони захисту щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою як підстава зміни запобіжного заходу, судом не приймається, оскільки це пов`язано з значним об`ємом досліджуваних доказів, процесуальною поведінкою учасників кримінального провадження, завантаженістю суду та учасників процесу.

Також, судом враховано й те, що наразі на території України введений воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, а відтак застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі і домашнього арешту, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд вважає доцільним продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Також, суд не вбачає підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, із застосуванням насильства до потерпілого, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, а тому з урахуванням встановлених судом ризиків, обставин справи, даних про особу обвинуваченого, суд не вбачає підстав для визначення застави.

Керуючись ст. 176-178, 183, 193-194, 196-197, 331, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити застосування щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 травня 2025 року, включно.

Відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Розмір застави не визначати.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в установлений Законом строк.

Суддя ОСОБА_1