печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4154/25-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000178 від 28.02.2023, про продовження строку тримання під вартою,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, українця, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 240 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ; захисники: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; підозрюваний ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

Підставою продовження строку тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 240 КК України, а також наявність заявлених ризиків, які не зменшилися та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав подане клопотання, посилаючись на його обґрунтованість.

Захисник ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кожен окремо, проти задоволення клопотання заперечували, вказуючи, що ризики зазначені прокурором у клопотанні є узагальнюючими та не мають достатнього підґрунтя, тому враховуючи тривале перебування під вартою підозрюваного, те, що в умовах слідчого ізолятору стан здоров`я останнього погіршується, просили у задоволенні клопотання відмовити та застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисників. Окремо зазначив, що має хронічне захворювання, перебіг якого в умовах тримання під вартою загострюється та без належного лікування, яке йому не забезпечується може призвести до його смерті.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши клопотання та дослідивши в нарадчій кімнаті документи кримінального провадження, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000178, у якому 05.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 240 КК України.

05.11.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому цей строк було продовжено ухвалою слідчого судді від 24.12.2024 до 04.02.2025.

Постановою заступника Генерального прокурора від 20.12.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 04.02.2025. В подальшому цей строк було продовжено до шести місяців, тобто до 04.05.2025.

Як вбачається з матеріалів клопотання міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була застосована до підозрюваного ОСОБА_4 з урахуванням тяжкості інкримінованих йому злочинів, з врахуванням даних про його особу при наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

З вимог ст. 177 КПК вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаних злочинів, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Крім того, обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду і знайшла своє об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, його апеляційному перегляді та продовженні строку його дії. З матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_4 до інкримінованих йому злочинів.

Надаючи оцінку доводам в частині наявності заявлених ризиків, які не зменшилися та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи обґрунтування у клопотанні наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, обґрунтовано тяжкістю злочинів у вчиненні яких останній підозрюється; ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що наразі не встановлено всі місця зберігання предметів і документів, які можуть бути використані як речові докази, а тому ОСОБА_4 може вчинити намагання їх знищення, спотворення або приховання задля недопущення свого викриття; ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого та інших співучасників інкримінованих злочинів обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 володіючи відомостями досудового розслідування та даними цих учасників може особисто чи через інших осіб вдатися впливу на свідків, потерпілого та інших співучасників інкримінованих йому злочинів з метою уникнення від кримінальної відповідальності; ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовано наявністю у підозрюваного соціальних зв`язків з представниками правоохоронних органів, бізнес-структур, суб`єктами уповноваженими на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, тому у останнього наявні можливості на їх використання задля уникнення відповідальності; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обґрунтовано тим, що після проведення обшуків 17.12.2022, 14-15.12.2023 та 30.04.2024 на об`єкті видобування кам`яного вугілля за вказівкою ОСОБА_4 було знято пломби задля продовження видобування кам`яного вугілля.

Слідчий суддя встановив належне та детальне обґрунтування прокурором у клопотанні та у судовому засіданні твердження про не зникнення, ризиків передбачених п.п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Інший заявлений ризик передбачений п. 4 ст. 177 КПК України всупереч п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України у клопотанні не підтверджуються достатнім чином обставинами, які свідчать про те, що цей ризик не зменшився та виправдовує подальше тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 240 КК України, за вчинення найтяжчого із яких, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що підозрюваний, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органу досудового розслідування або суду.

При цьому, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зважаючи на те, що на теперішній час не закінчено досудове розслідування, яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.01.2025 продовжено до шести місяців, тобто до 04.05.2025, а остаточне рішення по справі відносно підозрюваного ОСОБА_4 не прийнято, а також враховуючи що свідки підлягають безпосередньому допиту судом, слідчий суддя вважає, що в даному випадку існує ризик можливого незаконного впливу останнім на них, з метою зміни показань.

Водночас, слідчий суддя знаходить обґрунтування не зникнення такого ризику частково доведеним, з огляду не те, що органом досудового розслідування в призмі не зникнення цього ризику в силу тривалості розслідування не представлено нових обставин, які б могли розглядатися в контексті можливості впливу підозрюваним на інших співучасників інкримінованих ОСОБА_4 злочинів.

Даних щодо таких осіб не наведено прокурором у клопотанні та в судовому засіданні.

При цьому, існування попереднього частково доведеного ризику може також спонукати підозрюваного до вчинення нового злочину з метою впливу на свідків в рамках даного кримінального провадження, а також до знищення речей та документів, які мають значення речових доказів у даному провадженні, тому зазначені ризики беззаперечно є реальними та вагомими.

Крім того, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершено, докази у справі не зібрано, а тому ризик знищення речей та документів, які мають значення речових доказів у даному провадженні є досить реальним.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність прокурором не зникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також про часткову доведеність не зникнення ризику, передбаченого п. 3 цієї статті.

Обставини щодо не зникнення ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя знаходить такими, що не виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою, з огляду також на наступні обставини.

Перевіряючи дані про особу підозрюваного слідчим суддею враховується, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання та місце реєстрації, а також має хронічні захворювання, перебіг яких в умовах тримання під вартою стрімко загострюється.

Так, відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № СК-, виданої 31.01.2024 лікарями відділення диференційної діагностики туберкульозу та НЗЛ Державної установи «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології імені Ф.Г. Яновського НАМН України» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , підозрюваному ОСОБА_4 встановлено основний діагноз «Бронхіальна астма, персистуюча, важкий перебіг, неконтрольована, гормонозалежна, IV ст., ф. н/ремісії.» та рекомендовано диспансерний нагляд терапевта за місцем проживання, а також уникати інфекцій, переохолоджень та продовжити базисну терапію БА.

Крім того, відповідно до листа начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області від 03.01.2025 за № 8-КИ-25, Київська міська медична частина відноситься до лікувально-профілактичного закладу, де надається лише первинна медична допомога. Надання спеціалізованої та висококваліфікованої медичної допомоги в умовах медичної частини не передбачене. Для забезпечення диспансерного нагляду за особами, які мають хронічні захворювання, в медичній частині заведений та ведеться відповідний журнал для реєстрації вищезазначених осіб, а саме для осіб з ендокринною патологією (у т.ч. з бронхіальною астмою), патологією серцево-судинної системи (у т.ч. з гіпертонічною хворобою), нервової системи тощо. У разі невідкладного стану до пацієнта здійснюється виклик бригади швидкої медичної допомоги.

Зазначені обставини значно зменшують існування доведених ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також частково доведеного ризику, передбаченого п. 3 цієї статті.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що в клопотанні прокурора в повному обсязі необґрунтована неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою до закінчення дії попередньої ухвали, для запобігання встановлених ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Зокрема, у клопотанні прокурор в обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу посилається на тяжкість інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, а також про наявність вище наведених ризиків.

Разом з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному чи обвинуваченому у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01.06.2006 Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Таким чином, з урахуванням наведеного слідчий суддя вважає, що одна лише тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, а також наявність частково доведених ризиків не може бути безумовною підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В клопотанні прокурора не зазначено інших обставин та підстав, крім тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень та наявності ризиків, які б вказували на неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та спростувати доводи захисників з цих обставин.

З огляду на наведене, прокурором не доведено обставин передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 194, п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, про неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою до закінчення дії попередньої ухвали, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 199 КПК України є безумовною підставною для відмови у задоволенні клопотання прокурора.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини, визначені ст. 178 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово достатнім чином забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Реалізуючи зазначену правову позицію Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», з урахуванням наявності доведених ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, частково доведеного ризику, передбаченого п. 3 цієї статті та зазначених даних щодо особи підозрюваного, наявності у нього хронічних захворювань, перебіг яких в умовах тримання під вартою стрімко загострюється, слідчий суддя вважає можливим до підозрюваного застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, із покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання названим вище ризикам.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 181, 184, 193, 199, 205, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого - залишити без задоволення, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 29.03.2025, заборонивши останньому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням надання останньому невідкладної медичної допомоги та прослідування до укриття цивільного захисту.

Підозрюваного ОСОБА_4 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і звільнити з-під варти.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 29.03.2025 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора та слідчого;

- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення, письмовий перелік яких зобов`язати прокурора надати ОСОБА_4 під підпис;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну ;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали визначити до 29.03.2025.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_12