Cправа № 127/2000/25
Провадження № 1-кс/127/930/25
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання заступника начальника відділу обласної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно вилучене під час обшуку 18.01.2025, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000880 внесеного до ЄРДР 29.11.2024, за фіксації судового розгляду технічними засобами,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000880 від 29.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у зв`язку із чим постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що особа, з числа МСЕК, розташованої на території Вінницької області, вимагає в громадянина свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 грошові кошти, за видачу фіктивних документів, які необхідні для подальшого ухилення від мобілізації та проходження військової служби.

Так, під час допиту в якості свідка, ОСОБА_7 зазначив, що під час особистої зустрічі з ОСОБА_6 та вирішення питання щодо проходження ВЛК та відтермінування призову за мобілізацією, останній висловив вимогу щодо передачі йому 1000 доларів США та наголосив на першочергових діях, які потрібно виконати ОСОБА_7 , зокрема записатися на прийом до сімейного лікаря з метою отримання лікарняного.

В подальшому, у ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме контролю за вчиненням злочину у виді спеціального слідчого експерименту, ОСОБА_7 передав з рук в руки ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 500 доларів США за вирішення питання щодо оформлення документів, необхідних для подальшого ухилення від проходження ВЛК та військової служби. Крім того, відповідно до протоколів проведення негласних слідчих (розшукових) дій ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_7 необхідно буде в подальшому передати ще 3000 доларів США, для передачі їх іншим посадовим особам, зокрема завідуючому інсультного відділення лікарні ім. акад. О.І. Ющенка з метою оформлення стаціонарного лікування ОСОБА_7 та подальшого відтермінування проходженням ним ВЛК. Також, після цього, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 , що після проходження стаціонарного лікування, останній повинен передати йому ще 500 доларів США за вирішення вищевказаних питань.

В ході проведення слідчих розшукових дій, спрямованих на викриття осіб, які скоїли дане кримінальне правопорушення, 18.01.2025 було проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в якому виявлено та вилучено:

грошові кошти, а саме купюри номіналом 100 доларів США в загальній кількості 792 шт., купюри номіналом 50 доларів США в загальній кількості 10 шт., купюри номіналом 20 доларів США в кількості 9 шт., купюри номіналом 10 доларів США в кількості 5 шт., купюри номіналом 5 доларів США в кількості 6 шт., купюри номіналом 1 долар США в кількості 10 шт., купюри номіналом 100 Євро в кількості 110 шт., купюри номіналом 50 Євро в кількості 12 шт., купюри номіналом 20 Євро в кількості 4 шт., та купюри номіналом 500 гривень в кількості 50 шт., які упаковано в спец пакет Національна поліція України RAW 0112019, опечатано, скріплено підписами понятих та слідчих.

В подальшому всі вищезазначені речі були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Також, відповідно до санкції частини 3 статті 368 КК України передбачає як вид покарання конфіскацію майна.

Крім того, з вказаними грошовими коштами потрібно провести ряд слідчих розшукових дій, а саме встановити їх походження та власника, оскільки згідно щорічної декларації ОСОБА_6 за 2022 та 2023 рік, в пункті «Доходи» та «Грошові активи» будь-яка інформація відсутня.

У зв`язку з викладеним та тим, що ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000880 від 29.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України про підозру не повідомлялося, на теперішній час він має статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, тому відповідне клопотання про арешт майна подається від імені прокурора.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважаю за необхідне розглянути зазначене клопотання без виклику власника майна ОСОБА_6 , оскільки наявні об`єктивні ризики, що він, дізнавшись таким чином про наявність досудового розслідування за фактом вчинених ним дій, може спотворити, знищити чи сховати інші докази кримінального правопорушення, які на теперішній час органом досудового розслідування не отримані та можуть перебувати у його володінні або володінні інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, тому прокурор просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав за обставин викладених у ньому, просив суд клопотання задовольнити.

Представник власника майна в судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора, просив суд в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Слідчий суддя вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Забороняється накладати арешт на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання" і статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Проаналізувавши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

10.01.2025 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в якій фактично проживає ОСОБА_6 з метою виявлення та вилучення: грошових коштів, які були передані під час контролю за вчиненням злочину 30.11.2024, медичної документації на ім`я ОСОБА_7 , чорнових записів, блокнотів, записників, мобільних телефонів, комп`ютерної техніки, флеш-накопичувачів, жорстких дисків, на яких може міститися інформація, що підтверджує злочинну діяльність.

18.01.2025 на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді було проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено:

грошові кошти, а саме купюри номіналом 100 доларів США в загальній кількості 792 шт., купюри номіналом 50 доларів США в загальній кількості 10 шт., купюри номіналом 20 доларів США в кількості 9 шт., купюри номіналом 10 доларів США в кількості 5 шт., купюри номіналом 5 доларів США в кількості 6 шт., купюри номіналом 1 долар США в кількості 10 шт., купюри номіналом 100 Євро в кількості 110 шт., купюри номіналом 50 Євро в кількості 12 шт., купюри номіналом 20 Євро в кількості 4 шт., та купюри номіналом 500 гривень в кількості 50 шт., які упаковано в спец пакет Національна поліція України RAW 0112019, опечатано, скріплено підписами понятих та слідчих.

Варто врахувати, що відповідно до протоколу обшуку від 18.01.2025, слідчим серед вилученого майна не було відшукано грошових коштів, які були передані під час контролю за вчиненням злочину 30.11.2024.

В подальшому, прокурор звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно.

Як встановлено в судовому засіданні, органом досудового розслідування до тепер не здобуто достатніх підстав та доказів для повідомлення про підозру, в рамках кримінального провадження № 0000880 внесеному до ЄРДР 29.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

З матеріалів доданих до клопотання не вбачається наявності жодного доказу на предмет наявності підстав, а також обгрунтування того, що з часу внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та проведення невідкладної слідчої дії, такої як обшук, потереби досудового розслідування виправдовують необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_6 , який, на теперішній час, не має будь якого процесуального статусу в рамках кримінального провадження.

Накладення заборони користування майном є порушенням гарантованого Конституцією України права власності, що включає в себе володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до заперечень представника власника майна, вбачається, що ОСОБА_6 має підтверджуючі докази, щодо джерела походження коштів вилучених за місцем його проживання, при цьому серед цих коштів слідством не відшукано кошти, які були передані під час контролю за вчиненням злочину 30.11.2024.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження, тому, для накладання арешту на майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обов`язково повинна бути наявна досить обґрунтована підозра.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження та потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручаюся у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

В даному випадку в рамках кримінального провадження підозра відсутня, а прокурором в ході розгляду клопотання не доведено підстав, з посиланням на докази, необхідності накладення арешту на майно третіх осіб, які в даному випадку не мають відношення до даного кримінального провадження.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором не доведено необхідності такого арешту з посиланням на належні, допустимі докази, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання заступника начальника відділу обласної прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 174, 175 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника відділу обласної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно вилучене під час обшуку 18.01.2025, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000880 внесеного до ЄРДР 29.11.2024 залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_8