Справа № 229/669/23
Провадження № 1-кп/211/339/25
У Х В А Л А
іменем України
про продовження строку запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою
12 лютого 2025 року колегія суддів Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю сторін кримінального провадження в режимі відеоконференції: прокурора ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказуючи, що наведені прокурором ризики не підтверджені доказами та є лише припущенням.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зазначив, що клопотання прокурора є необгрунтованим.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти продовження строку тримання під вартою.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно зі ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Відповідно до ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
У справі «Сергій Волосюк проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зі спливом певного часу тяжкість злочину, в якому особа підозрюється чи обвинувачується, як єдина підстава тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може бути достатньою.
Положеннями ч. 4 ст. 199 КПК України, визначено, що суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Колегія суддів враховує, що ОСОБА_5 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину за який у разі визнання останніх винуватими передбачено покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років або довічним позбавленням волі, що не виключає можливості переховування обвинувачення від суду з метою уникнення понесення покарання.
Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Тому, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків на даний час існує, оскільки вони за кримінальним провадженням не допитані.
Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, зокрема дизертирства, існує.
Також ЄСПЛ у вказаному рішенні вкотре повторив, що тривале тримання під вартою може бути виправдане в тому випадку тільки тоді, коли є певні ознаки існування суспільного інтересу, що, попри презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої свободи.
У цьому кримінальному провадженні, на переконання колегії суддів, існує суспільний інтерес, пов`язаний з особливою вразливістю публічних та приватних інтересів в період дії воєнного стану та необхідністю захисту національної безпеки держави у зв`язку з невиправданою збройною агресією рф проти України, її посяганням на суверенітет та територіальну цілосність України.
Колегія суддів враховує серйозність обвинувачень та суворість можливого покарання, а також, що вищевказані ризики є актуальними, а більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не можуть їм запобігти; а також те, що доказів, які б спростовували наявні ризики та вказані обставини, стороною захисту суду не надано.
Колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених підлягає задоволенню, а запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти продовженню на термін 60 (шістдесят) днів. Також, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило загибель людини, суд не вбачає підстав для визначення застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 314, 315, 331, 369, 395 КПК України, колегія суддів -
Продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.410, ч.1 ст.263, ч.4 ст.296, ч.3 ст. 406, п.12 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України, на строк 60 днів, тобто до 12 квітня 2025 року, включно.
Продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.3 ст. 406, ч.3 ст. 406, п.12 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України, на строк 60 днів, тобто до 12 квітня 2025 року, включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими - в цей же строк з моменту вручення даної ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3