Справа № 991/7905/24
Провадження 1-кп/991/93/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м.Київ

Вищий антикорупційний у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

представника третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260 від 14.09.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Покров (м. Орджонікідзе), Нікопольського р-ну, Дніпропетровської обл., зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , остання відома адреса в Україні: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 209 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у м. Кам`янка-Дніпровська, Василівського р-ну, Запорізької обл., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася у м. Енергодар, Василівського р-ну, Запорізької обл., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився у м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_7 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 209 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.Історія провадження

23.08.2024 до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 209 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 209 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду кримінального провадження визначено головуючу суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою від 29.08.2024 призначено підготовче судове засідання.

Під час підготовчого судового засідання стороною захисту подано наступні клопотання: 1) представником третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт, ОСОБА_13 , - адвокатом ОСОБА_10 про скасування арешту майна; 2) захисником обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 ; 3) захисником обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_10 про скасування арешту на кошти, що знаходяться на банківському рахунку обвинуваченої ОСОБА_4 ; 4) представником третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт, ТОВ «АМ-ЗАХІД», - адвокатом ОСОБА_14 про скасування арешту на кошти, що знаходяться на банківському рахунку ТОВ «АМ-ЗАХІД».

2.Короткий зміст клопотань та позиції учасників судового провадження

Щодо клопотання представника третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт, ОСОБА_13 , - адвоката ОСОБА_10 про скасування арешту майна

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.03.2023, справа № 991/2726/23 накладено арешт на частку земельної ділянки з кадастровим номером :05:013:0002, площею 10,8382 га, що розташована за адресою: Запорізька обл., Мелітопольский р., с/рада Новгородківська (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 30). При накладенні арешту на вказану земельну ділянку суд ураховував, що вона на праві спільної сумісної власності належить обвинуваченій (на момент накладення арешту - підозрюваній) ОСОБА_4 та її чоловіку ОСОБА_13 як майно, набуте подружжям у період перебування в шлюбі. Вирішення питання про накладення арешту на земельну ділянку відбувалось у закритому судовому засіданні без виклику в засідання ОСОБА_4 та ОСОБА_13 . Правовою підставою для арешту майна стали вимоги п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України - забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Водночас, згідно державного акта на землю ОСОБА_13 набув у власність вказану земельну ділянку 10.07.2003 на підставі розпорядження голови Мелітопольської районної державної адміністрації № 575 від 07.07.2003. У подальшому, з початком функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_13 здійснив реєстрацію набутого 10.07.2003 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:013:0002, у результаті чого 16.10.2015 вказаній земельній ділянці було присвоєно реєстраційний номер 30. Тобто, на думку адвоката ОСОБА_10 , 16.10.2015 відбулась лише державна реєстрація права власності, а не факт набуття вказаного права. Шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_4 зареєстрований 11.06.2005, актовий запис № 395, а тому земельна ділянка з кадастровим номером :05:013:0002 набута ОСОБА_13 до укладення шлюбу та є його особистою приватною власністю. На думку адвоката ОСОБА_10 , арешт, накладений на належну ОСОБА_13 земельну ділянку, є необґрунтованим та підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_13 не є підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному, не має жодного відношення до цього кримінального провадження, а тому щодо його майна не може застосовуватись такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_10 вимоги поданого ним раніше клопотання підтримав та просив суд таке клопотання задовольнити. Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала вимоги клопотання про скасування арешту майна.

Інші обвинувачені та їх захисники не скористались своїм правом на висловлення позиції щодо заявленого клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_10 , який діяв в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт - ОСОБА_13 не заперечувала, з огляду на те, що дійсно при накладенні арешту скоріш за все помилково було враховано набуття такої земельної ділянки у власність у 2015 році.

Щодо клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.03.2023, справа № 991/2723/23 стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26.05.2023 включно, але не довше строку досудового розслідування. Одночасно обвинуваченій визначено заставу у розмірі 2 000 000 грн з покладенням на неї відповідних процесуальних обов`язків. Визначений судом розмір застави в установленому законом порядку та в повному обсязі внесено 03.04.2023 ОСОБА_15 (4 00 000 грн) та ОСОБА_13 (1 600 000 грн).

Обираючи 30.03.2023 підозрюваній ОСОБА_4 запобіжний захід суд, крім обґрунтованості підозри, встановив наявність наступних ризиків: 1) переховування від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищення, приховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконного впливу на свідка, іншого підозрюваного, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) вчинення іншого кримінального правопорушення.

На підставі ухвал слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_16 від 31.05.2023 у справі № 991/4553/23 та від 25.07.2023 у справі № 991/6577/23 продовжено строк дії обов`язків, покладених на підозрювану ОСОБА_4 у зв`язку із застосуванням до неї запобіжного заходу у виді застави. Існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1

ст. 177 КПК України, було встановлено слідчим суддею у справі № 991/4553/23 за результатами розгляду клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрювану ОСОБА_4 . Водночас, під час наступного розгляду відповідного клопотання прокурора, ухвалою від 25.07.2023 у справі № 991/6577/23 слідчим суддею встановлено, що передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик переховування підозрюваної ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду мінімізувався, а ризик знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та ризик вчинення вказаною особою іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, взагалі перестали існувати.

У подальшому, стороною обвинувачення питання про продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрювану ОСОБА_4 не ініціювалося.

Станом на дату звернення до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу захисник ОСОБА_10 зазначив, що ОСОБА_4 раніше не судима; має вищу освіту; одружена, виховує неповнолітню дитину; має постійне місце проживання та постійне місце роботи на території України; має офіційний дохід у вигляді заробітної плати; нерухомості та банківських рахунків за кордоном не має; ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем роботи. Після закінчення строку дії ухвали слідчого судді від 25.07.2023 у справі

№ 991/6577/23 та до моменту проведення підготовчого судового засідання у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 не вчиняла жодних спроб виїхати за межі України або ж на тимчасово окуповану російською федерацією територію України, за першим викликом з`являлася до детектива, прокурора для проведення процесуальних дій та суду, що на думку захисника ОСОБА_10 , свідчить про відсутність на цей час такого ризику, як її можливість переховуватися від суду.

На підтвердження відсутності ризику впливати на інших осіб у провадженні зі сторони ОСОБА_4 захисник ОСОБА_10 звернув увагу суду на відсутності спроб обвинуваченої у будь-який спосіб впливати на таких. Щодо спілкування з обвинуваченою ОСОБА_7 , яка є рідною сестрою обвинуваченої ОСОБА_4 , то таке спілкування носило епізодично-побутовий характер і відбувалося не лише після закінчення строку дії судових заборон на відповідне спілкування. При цьому, обвинувачена ОСОБА_4 під час такого спілкування з обвинуваченою ОСОБА_7 жодним чином не впливала на вказану особу з метою зміни її показань, наданих органу досудового розслідування тощо.

За таких обставин, на переконання сторони захисту обвинуваченої ОСОБА_4 , на даний час наявні усі підстави для зменшення розміру застави, котрий може бути встановлений в розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на цей час становить 757 000 грн.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_10 підтримав подане ним клопотання з підстав, у ньому визначених, та просив таке клопотання задовольнити. Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання свого захисника. Інші обвинувачені та їх захисники не заперечували проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_10 .

Прокурор ОСОБА_3 зазначила, що застосований до обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід виконує свою функцію та забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченої, а тому підстави для його зміни відсутні. Додатково пояснила, що ще один фігурант цього кримінального провадження - директор ДП «Ставидлянське» зараз співпрацює зі слідством, дає викривальні покази та веде переговори з прокурором щодо укладення угоди про визнання винуватості. Прокурор також зазначила про наявність ризику переховування від суду з огляду на те, що в обвинуваченої ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_7 місце проживання зареєстровано на тимчасово окупованій території, що може забезпечити їм переховування від суду. На разі триває розслідування іншого кримінального провадження стосовно іншого кримінального правопорушення, вчиненого майже тими ж посадовими особами ДП «Ставидлянське», а тому підстави для зміни запобіжного заходу, на думку прокурора ОСОБА_3 , відсутні.

Щодо клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_10 про скасування арешту на кошти, що знаходяться на банківському рахунку

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.03.2023 у справі № 991/2726/23 накладено арешт (з тимчасовим позбавленням власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користування) на кошти, що знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , відкритих в AT КБ «Приватбанк» (), крім коштів, що становлять заробітну плату. Правовою підставою для накладення арешту стали положення п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України - забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В установленому законом порядку обвинуваченою ОСОБА_4 як внутрішньо переміщеною особою у березні 2023 року оформлено на себе, неповнолітнього на той час сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та малолітнього сина ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам. Така допомога перераховувалася одержувачу коштів - обвинуваченій ОСОБА_4 на її рахунок/карту НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) в AT КБ «Приватбанк». Востаннє, допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам обвинуваченій ОСОБА_4 у сумі 7 000 грн надходила на вказаний рахунок 07.04.2023, тобто після накладення арешту на грошові кошти, що там знаходилися, згідно з ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.03.2023. У зв`язку з вказаним наразі обвинувачена позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися грошовими коштами, виплаченими за програмою є-підтримка, витрачати такі кошти для задоволення своїх першочергових соціальних потреб та потреб малолітнього сина ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На думку захисника ОСОБА_10 , накладення арешту на грошові кошти у виді допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, шо перебувають на рахунку/карті ОСОБА_4 в AT КБ «Приватбанк», а також на грошові кошти у сумі 2041 грн 56 коп. як на допомогу по тимчасовій непрацездатності, є безпідставним та необґрунтованим.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_10 вимоги поданого ним раніше клопотання підтримав та просив суд таке клопотання задовольнити. Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання свого захисника.

Інші обвинувачені та їх захисники не скористались своїм правом на висловлення позиції щодо заявленого клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_10 про скасування арешту, накладеного на грошові кошти, заперечувала. Зазначила, що дійсно кошти за державною програмою є-підтримка не повинні включатись до загального обсягу грошових коштів, на які накладено арешт, однак їх невиділення не є підставою для скасування арешту майна.

Щодо клопотання представника третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт, ТОВ «АМ-ЗАХІД», - адвоката ОСОБА_14 про скасування арешту на кошти, що знаходяться на банківському рахунку

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 14.03.2023 року по справі № 991/1595/23 накладено арешт на грошові кошти в сумі 2 000 000,00 грн. що знаходяться на банківському рахунку ТОВ «АМ-Захід» НОМЕР_4 відкритому у АТ «Райффайзен Банк» (МФО 380805). При вирішенні питання про арешт судом враховано, що на той час підозрюваним у цьому провадженні особам інкримінувалось вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин - службові особи ДП «ДГ «Ставидлянське», зловживаючи своїм службовим становищем реалізували у 2021 році ТОВ «Юніка Трейд» сільськогосподарську продукцію за заниженими цінами, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді шкоди на суму понад 31 млн грн. Грошові кошти в сумі 2 000 000,00 грн, які були перераховані з рахунку ТОВ «Юніка Трейд» на рахунок ТОВ «АМ-Захід», є майном, одержаним внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення, а тому арешт на зазначені грошові кошти накладався з метою забезпечення подальшої спеціальної конфіскації.

Представник ТОВ «АМ-Захід» ОСОБА_14 зазначив, що 06.06.2021 було укладено Договір про відступлення права вимоги № 1 між ТОВ «АМ-Захід» (Первісний кредитор), ТОВ «Юніка Трейд» (Новий кредитор) та ТОВ «Профін Трейд» (Боржник). Пунктами 1.1., 1.2. Договору визначено, що Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредитору, і стає кредитором за Договором про надання поворотної фінансової допомоги № 07/04 від 07.04.2021 (Основний договір), укладеним між Первісним кредитором та Боржником. Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання зобов`язань за Основним договором у сумі 2 000 000,00 грн. Таким чином, укладаючи Договір № 1 від 06.06.2021 ТОВ «АМ-Захід» відступило ТОВ «Юніка Трейд» за 2 000 000,00 грн своє право вимоги до ТОВ «Профін Трейд» на аналогічну суму у розмірі 2 000 000,00 грн. Цим фактично сторони здійснили заміну права вимоги на рівнозначну плату. Відтак, ТОВ «АМ-Захід» є добросовісним набувачем вказаних грошових коштів, а тому накладення арешту на грошові кошти ТОВ «АМ-Захід» з метою забезпечення подальшої їх спеціальної конфіскації є незаконним та такий арешт підлягає скасуванню.

Окрім того, представник ОСОБА_14 звернув увагу, що арешт, накладений на рахунки ТОВ «АМ-Захід», паралізував нормальну діяльність товариства, що спричинило значні збитки та фактично позбавило товариство можливості в подальшому здійснювати свою господарську діяльність в нормальному режимі, тобто виплачувати заробітну плату працівникам, сплачувати податки, виконувати зобов`язання перед контрагентами.

У судовому засіданні представник ОСОБА_12 підтримала клопотання про скасування арешту на грошові кошти та просила суд таке клопотання задовольнити.

Інші обвинувачені та їх захисники не скористались своїм правом на висловлення позиції щодо заявленого клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 зазначила, що грошові кошти, на які просить скасувати арешт представник ОСОБА_12 є предметом кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні, а тому в скасуванні арешту, накладеного на майно просила відмовити.

Щодо питань, пов`язаних з підготовкою справи до судового розгляду

Прокурор ОСОБА_3 просила призначити цю справу до судового розгляду на підставі обвинувального акта. Зазначила, що відсутні підстави для прийняття судом рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, угоди в цьому кримінальному провадженні не укладались, підстав для закриття кримінального провадження немає, кримінальне провадження підсудне ВАКС, підстав для складання досудової доповіді немає. Судовий розгляд просила здійснювати у відкритому судовому засіданні за наявного складу осіб, а питання допиту свідків буде ініційоване на більш пізній стадії.

Сторона захисту, зокрема захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 заявили про відсутність у них клопотань, передбачених ст. 315 КПК України. Окрім того, захисник ОСОБА_10 висловив спільну позицію сторони захисту щодо доцільності продовжувати розгляд цього провадження Вищим антикорупційним судом у складі головуючої судді ОСОБА_1 .

3.Мотиви суду

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди - визначено ч. 2 ст. 170 КПК України.

Забороняється накладати арешт на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання" і статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

Згідно з ч. 4, 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Щодо клопотання представника ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_10 про скасування арешту майна суд ураховує, що 10.07.2003 ОСОБА_13 набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером :05:013:0002 на підставі розпорядження голови Мелітопольської районної державної адміністрації № 575 від 07.07.2003.

16.10.2015 ОСОБА_13 здійснив реєстрацію набутого раніше права власності на земельну ділянку. Водночас шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_4 був зареєстрований 11.06.2005, актовий запис № 395.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, таким чином земельна ділянка з кадастровим номером :05:013:0002 набута ОСОБА_13 до укладення шлюбу є його особистою приватною власністю.

З огляду на те, що правовою підставою для арешту майна стали вимоги п. 3 ч. 2

ст. 170 КПК України - забезпечення конфіскації майна як виду покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченої ОСОБА_4 , суд помилково уважав, що останній належить частка земельної ділянки з кадастровим номером :05:013:0002, на яку і було накладено арешт. З огляду на викладене, арешт на частку земельної ділянки з кадастровим номером :05:013:0002 накладено необґрунтовано, а тому такий арешт підлягає скасуванню.

У межах розгляду клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_10 про скасування арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_4 , суд перевіряє, чи такий арешт накладено обґрунтовано та чи існує подальша потреба в збереженні арешту.

Вимоги клопотання мотивовані тим, що грошові кошти ОСОБА_4 , які арештовані, не можуть бути стягнені в порядку виконання судового рішення з огляду на те, що вони виплачувались як допомога внутрішньо переміщеним особами за програмою є-підтримка.

Вирішуючи клопотання, суд ураховує, що на рахунок ОСОБА_4 , відкритий в

АТ КБ «Приватбанк», на який накладено арешт, надходили кошти з різних джерел, у тому числі шляхом поповнення рахунку через термінал самообслуговування та перекази коштів. Водночас, мотивуючи клопотання про скасування арешту майна безпідставністю такого арешту на кошти, виплачені за програмою є-підтримка для внутрішньо переміщених осіб, адвокат просить скасувати арешт не лише в частині сум коштів за вказаною державною програмою, а повністю з усіх грошових коштів, що знаходяться на рахунку.

Правовою підставою для скасування арешту адвокат ОСОБА_20 вказує положення ст. 72 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає особливості звернення стягнення на допомогу з державного соціального страхування та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства. Водночас межі розгляду питання про скасування арешту майна, накладеного в порядку ст. 170 КПК України, визначені ст. 174 КПК України та передбачають оцінку судом обґрунтованості, тобто наявності підстав для накладення арешту, а не можливості стягнення арештованого майна в майбутньому на підставі судового рішення в порядку його виконання.

Відповідно до «Порядку надання допомоги внутрішньо переміщеним особам», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332, зі змінами, допомога призначається для забезпечення соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб із числа незахищених верств населення та стимулювання до працевлаштування внутрішньо переміщених осіб працездатного віку.

Водночас, нормою, яка обмежує саме накладення арешту на певні рахунки, є абз. 4

ч. 3 ст. 170 КПК України, що визначає вичерпний перелік рахунків, арешт яких забороняється, та серед таких рахунків відсутні ті, на які виплачується соціальна допомога чи соціальна підтримка. З огляду на вказане, суд висновує, що арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.03.2023 у справі № 991/2726/23 на кошти, що знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_4 , обґрунтовано, а, з огляду на мету арешту - забезпечення конфіскації майна як виду покарання, подальша потреба в збереженні арешту майна продовжує існувати, тому підстави для скасування арешту відсутні.

Щодо клопотання представника ТОВ «АМ-ЗАХІД», - адвоката ОСОБА_14 про скасування арешту на кошти, що знаходяться на банківському рахунку, то підставою для накладення арешту стала необхідність забезпечення подальшої ймовірної спеціальної конфіскації таких коштів. Як убачається з обвинувального акта 06.06.2021 з метою отримання в подальшому формальних підстав для перерахування грошових коштів, отриманих внаслідок заволодіння грошовими коштами державного підприємства, ОСОБА_7 від імені ТОВ «Юніка Трейд», ОСОБА_21 від імені ТОВ «Профін Трейд» та ОСОБА_22 від імені ТОВ «АМ- Захід» укладено договір № 1 про відступлення права вимоги. За вказаним договором ТОВ «Юніка Трейд» (новий кредитор) набуває у ТОВ «АМ-Захід» (первісний кредитор) права вимоги у ТОВ «Профін Трейд» (боржник) грошових коштів у сумі 2 000 000 грн. У свою чергу ТОВ «Юніка Трейд» зобов`язується перерахувати на рахунок ТОВ «АМ-Захід» грошову компенсацію в розмірі 2 000 000 грн до 31.08.2021. У подальшому грошові кошти в сумі 2 000 000 грн були перераховані з рахунку ТОВ «Юніка Трейд» на рахунок ТОВ «АМ-Захід».

Тобто, за версією сторони обвинувачення, грошові кошти в сумі 2 000 000 грн є коштами, отриманими в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України, а їх перерахування з рахунку ТОВ «Юніка Трейд» на рахунок ТОВ «АМ-Захід» здійснювалось з метою легалізації вказаних коштів. Так, відповідно до обвинувального акта, обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні інкримінується також вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України, що, на думку прокурора, полягало у здійсненні фінансових операцій із грошовими коштами, отриманими внаслідок заволодіння грошовими коштами ДП ДГ «Ставидлянське» під час реалізації сільськогосподарської продукції ТОВ «Юніка Трейд», з метою маскування їх незаконного походження на загальну суму 17 948 673 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Ураховуючи положення обвинувального акта, грошові кошти, перераховані з рахунку ТОВ «Юніка Трейд» на рахунок ТОВ «АМ-Захід» в сумі 2 000 000 грн, можуть бути такими, що одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, однак остаточно ця обставина може бути встановлена судом в результаті перевірки доказами вказаних обставин. Відповідно до ст. 314, 315 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд не уповноважений здійснювати дослідження та оцінку доказів, які стосуються винуватості або невинуватості обвинуваченого. Така оцінка надається судом лише після дослідження доказів у ході судового розгляду в порядку, визначеному ст. 89, 94 КПК України, а тому підстави для визнання арешту, накладеного на грошові кошти ТОВ «АМ-Захід», необґрунтованим відсутні. З огляду на мету накладення арешту - забезпечення спеціальної конфіскації, подальша потреба в збереженні арешту майна не відпала, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання представника ОСОБА_14 про скасування арешту майна.

Щодо клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 201 КПК України передбачене право обвинуваченого та його захисника подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу.

Згідно з ч. 4 ст. 201 КПК України, суд зобов`язаний розглянути таке клопотання протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про скасування запобіжного заходу, визначеного ухвалою слідчого судді від 30.03.2023, справа № 991/2723/23 стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 , суд ураховує положення ст. 194 КПК України, яка визначає порядок застосування запобіжного заходу. Зокрема, за приписами ч. 1 цієї статті суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ураховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 наразі перебуває у статусі обвинуваченої, судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень (п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України).

Суд ураховує, що при обранні запобіжного заходу щодо на той час підозрюваної ОСОБА_4 судом було встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1

ст. 177 КПК України. У подальшому, при продовженні запобіжного заходу ОСОБА_4 судом було встановлено наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду та ризику незаконного впливу на свідка, іншого підозрюваного, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Водночас, у клопотанні про зміну запобіжного заходу захисник ОСОБА_10 не навів жодних доказів того, що такі ризики зменшились чи перестали існувати.

Так, захисник звернув увагу суду, що його підзахисна ОСОБА_4 не вчиняла жодних спроб виїхати за межі України або ж на тимчасово окуповану російською федерацією територію України, за першим викликом з`являлася до детектива, прокурора для проведення процесуальних дій та суду, що на думку захисника свідчить про відсутність на цей час такого ризику, як ризик переховування від суду. Водночас, суд оцінює посилання захисника ОСОБА_10 на належну процесуальну поведінку обвинуваченої

ОСОБА_4 саме як наслідок застосування до неї релевантного запобіжного заходу.

Окрім того, ризик впливати на інших осіб у провадженні зі сторони ОСОБА_4 зберігається до надання такими особами показань під час допиту на стадії судового розгляду. При цьому суд також враховує, що обвинувачена ОСОБА_7 та обвинувачена

ОСОБА_4 є рідними сестрами, а тому ризик впливу останньої на обвинувачену ОСОБА_7 та інших обвинувачених та свідків у цьому кримінальному провадженні досі зберігається.

З огляду на викладене. суд висновує, що суворість передбаченого законом покарання за інкриміновані обвинуваченій ОСОБА_4 діяння та відсутність можливості застосування пільгових інститутів кримінального права при призначенні покарання; необхідність допиту свідків на стадії судового розгляду в сукупності свідчить про продовження існування ризиків переховування обвинуваченої від суду та незаконного впливу на свідків, обвинувачених у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. З огляду на те, що застава за обвинувачену ОСОБА_4 внесена в повному обсязі, такий розмір застави забезпечує її належну процесуальну поведінку, а тому підстави для її зменшення чи обрання більш м`якого запобіжного заходу стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 відсутні.

З огляду на те, що під час підготовчого судового засідання не було встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд уважає, що на підставі обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні належить призначити судовий розгляд та з цією метою вирішити питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду.

Від учасників судового провадження клопотань про здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні не надійшло. Судом також не встановлені обставини, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, які могли б бути підставою для ухвалення рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання щодо складу осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, колегія суддів уважає, що судовий розгляд цього кримінального провадження слід здійснювати за участі прокурора, обвинувачених та їх захисників.

Як убачається зі змісту обвинувального акта, усі обвинувачені обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, що виключає можливість складення досудової доповіді.

Учасники судового провадження не заявили про необхідність здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту на цьому етапі кримінального провадження, відповідне право вони можуть реалізувати в подальшому під час судового розгляду шляхом заявлення клопотання про виклик до суду для допиту свідків.

Клопотання про одноособовий розгляд справи надійшло від сторони захисту, у зв`язку з чим судовий розгляд здійснюватиме одноособово головуюча суддя ОСОБА_1 .

Таким чином, беручи до уваги, що у підготовчому судовому засіданні жодних обставин, які б перешкоджали призначенню судового розгляду, не встановлено, суд під час підготовки до судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні для підготовки судового розгляду дії, завершує підготовку до судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК, суд після завершення підготовки до судового розгляду постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Керуючись ст. 174, 176, 177, 182, 201, 314, 315, 316, 369, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Клопотання представника третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт, ОСОБА_13 , - адвоката ОСОБА_10 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.03.2023, справа № 991/2726/23, в частині арешту частки земельної ділянки кадастровий номер :05:013:0002, площею 10,8382 га, розташовану за адресою: Запорізька обл., Мелітопольский р., с/рада Новгородківська (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 30).

2.У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 - відмовити.

3.У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_10 про скасування арешту на кошти, що знаходяться на банківському рахунку обвинуваченої ОСОБА_4 , - відмовити.

4.У задоволенні клопотання представника третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт, ТОВ «АМ-ЗАХІД», - адвоката ОСОБА_14 про скасування арешту на кошти, що знаходяться на банківському рахунку ТОВ «АМ-ЗАХІД» - відмовити

5.Призначити судовий розгляд кримінального провадження, унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260 від 14.09.2022, за обвинуваченням: ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 209 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України, ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 209 КК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вищого антикорупційного суду (місто Київ, проспект Берестейський, 41) на 28.11.2024 о 14:30 год.

6.Судовий розгляд здійснювати за участю обвинувачених, їх захисників та прокурора, яких викликати в судове засідання.

7.Судовий розгляд здійснювати Вищим антикорупційним судом у складі головуючої судді ОСОБА_1

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуюча суддя: ОСОБА_1