Справа № 709/422/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року с-ще Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представників потерпілої - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі № 1 Чорнобаївського районного суду Черкаської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000432, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 листопада 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Чорнобаївського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження № 0000432, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 листопада 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Підготовче судове засідання відбулось за участю прокурора ОСОБА_3 , яка вважала за необхідне призначити обвинувальний акт до судового розгляду, підстав для його повернення або закриття не вбачає, також вказала, що справа підсудна Чорнобаївському районному суду Черкаської області. Судові засідання просила проводити у закритому судовому засіданні, мотивуючи тим, що кримінальне провадження стосується загибелі неповнолітної дитини та в ході судового засідання будуть досіджуватися її медичні документи. Також, просила призначити відносно ОСОБА_4 досудову доповідь, складення якої доручити Автозаводському районному відділу філії ДУ "Центр пробації" в Полтавській області.

Крім цього, прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , яке мотивовано тим, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2025 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням останнього у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» терміном до 01 квітня 2025 року включно.

У клопотанні прокурор вказує на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які, на його переконання, продовжують існувати, а саме:

- ризик переховування від суду зважаючи на тяжкість можливого покарання та його невідворотністю, що може спонукати обвинуваченого до зміни місця постійного проживання, пов`язаного з виїздом до будь-якої країни ЄС чи непідконтрольних на даний час територій України;

- ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків з метою зміни їх показань та уникнення або пом`якшення відповідальності;

- ризик вчинення іншого злочину, про що свідчать обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується, а саме те, що він керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Крім цього, у підтвердження даного ризику вказує те, що відносно ОСОБА_4 в даний час Автозаводським районним судом м. Кременчука розглядається обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Прокурор звертає увагу суду на те, що при розгляді вказаного кримінального провадження відносно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, яку останній вніс, та перебуваючи під дією запобіжного заходу вчинив інше кримінальне правопорушення.

Прокурор вказує на те, що при обранні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 слід врахувати наявні обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого правопорушення, кримінальне правопорушення являється тяжким злочином, непоправні наслідки, що настали у вигляді смерті неповнолітнього.

Таким чином, наявні обставини в сукупності свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. На підставі вищевикладеного просить суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 діб. Крім цього, прокурор, посилаючись на норми КПК України, просить суд не визначати розмір застави.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, розгляду справи в закритому судовому засіданні та призначенні досудової доповіді відносно обвинуваченого. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Акцентував увагу суду на те, що клопотання прокурора щодо продовження його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою кожного разу ідентичні, змінюється лише дата клопотання. Окрім того, на його думку, прокурор не довела наявність жодних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які остання посилається в клопотанні. Так, стосовно ризику можливості переховування від суду звернув увагу на те, що в Україні введений воєнний стан, що позбавляє можливість чоловікам, такого віку як обвинувачений, вільно перетинати державний кордон України. Не має наміру у обвинуваченого здійнювати вплив на свідків та потерпілу. Мати обвинуваченого готова спілкуватися із потерпілою щодо відшкодування збитків. Стосовно можливості вчинення його підзахисним іншого кримінального правопорушення та посилання прокурора у клопотанні на кримінальне провадження, яке перебуває на розгляді у Автозаводському районному суді м. Кременчука, повідомив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та яке, на його думку, може бути закрито судом у зв`язку із декриміналізацією канабісу.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, вибачився перед потерпілою та просив суд обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У підготовчому судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_8 не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду та складання досудової доповіді відносно обвинуваченого. Заперечував проти призначення розгляду справи в закритому судовому засіданні. Акцентував увагу суду на тому, що неповнолітня дитина не є учасником кримінального процесу внаслідок загибелі, а тому її інтереси не будуть порушені у разі розгляду справи у відкритому судовому засіданні. Крім того, потерпіла не проти розкриття медичної документації щодо її сина. Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого підтримав та просив задовольнити, оскільки, на його думку, у випадку обрання обвинуваченому іншого більш мягкого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою існують великі ризики переховування обвинуваченого від суду. Так, враховуючи введення в Україні воєнного стану останній може покинути Україну або мобілізуватися без дозволу прокурора.

Представник потерпілої ОСОБА_7 не заперечував проти призначення справи в судовий розгляд та складання досудової доповіді відносно обвинуваченого. Просив призначити справу у відкрите судове засідання. Підтримав клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

У підготовчому засіданні потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти призначення справи до судового розгляду та складання досудової доповіді відносно обвинуваченого. Просила призначити справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Підтримала клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави. Повідомила суду, що жодних спроб вибачитися у обвинуваченого не було, що свідчить про відсутність у нього каяття. Окрім того, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення під час дії запобіжного заходу обраному в іншому кримінальному провадженні.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, приходить до наступних висновків.

Обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України і поверненню прокурору не підлягає, провадження за обвинувальним актом підсудне цьому суду, підстави для закриття провадження по справі відсутні.

Отже, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Судове засідання, з урахуванням принципу гласності судового провадження, слід проводити відкрито.

Суд погоджується із думкою представника потерпілої особи про те, що неповнолітня дитина не є учасником вказаного кримінального провадження, а потерпіла не заперечує щодо розгляду справи у відкритому судовому засіданні та розкриття інформації щодо причини смерті її сина. У зв'язку із чим наведені прокурором пістави для слухання справи у закритому судовому засіданні не переважили принцип гласності судового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Частиною 2 вказаної статті Кодексу встановлено, що досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченого у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 286-1 КК України, відповідно дост. 12 КК України є тяжким злочином, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років.

За таких обставин, беручи до уваги необхідність забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, суд вважає за необхідне доручити складання досудової доповіді органу з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту.

Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді, є наступним: прокурор, обвинувачений, його захисники, потерпіла особа та представники потерпілої особи. Також, виклику підлягають свідки, вказані в обвинувальному акті.

Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено наступне.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2025 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням останнього у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» терміном до 01 квітня 2025 року включно.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Суд зазначає, що наявність обгрунтованої підозри перевіряв слідчий суддя під час обрання та продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу під час досудового розслідування та прийшов до переконання про її наявність.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою суд виходить з того, що дії обвинуваченого досудовим слідством кваліфіковано за ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а отже враховуючи тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у скоєнному злочині, зможе вплинути на обвинуваченого та спонукати його до втечі.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ("Летельє проти Франції").

На думку суду, кримінальне правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , враховуючи факт загибелі неповнолітньої дитини, може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув'язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов'язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв'язками та усіма видами зв'язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі "Бекчиєв проти Молдови").

Відповідно до відомостям обвинувального акту ОСОБА_4 раніше не судимий, відсутні відомості щодо його працевлаштування, неодружений, на утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей немає, має постійне місце проживання.

Отже, у обвинуваченого відсутні сталі соціальні зв`язки в місці його проживання, що не спростовано стороною захисту.

Також, на думку суду, стороною захисту не доведено наявність у обвинуваченого хвороб, які виключають можливість тримання останнього під вартою в умовах слідчого ізолятора.

Також, на думку суду, не виключається можливість впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків, частина з яких є неповнолітніми.

Отже, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні на цей час забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, відповідні ризики, які зазначені в ухвалі Придніпровського районного суду м. Черкаси, а саме, що перебуваючи на волі, обвинувачений з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також впливати на потерпілу та свідків, з метою зміни їх показань, продовжують існувати та не зменшилися, є достатніми та виправдовують тримання особи під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи, що по даному кримінальному провадженню строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 01 квітня 2025 року, а тому суд погоджується з доводами прокурора про наявність підстав для задоволення клопотання та продовження тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів.

При цьому, беручи до уваги вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину що спричинило загибель людини, враховуючи особу обвинуваченого, тому суд одночасно із застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає запобіжний захід у вигляді застави та її розмір, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 128, 177, 178, 183, 194, 196, 197, 314-316, 369-372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України на 04 квітня

2025 року на 11:00 год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Зобов`язати Автозаводський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області скласти та подати до суду досудову доповідь стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 25 травня 2025 року включно.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - до 25 травня 2025 року включно.

Виконання ухвали в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 покласти на Державну установу «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала в частині продовження обвинуваченому запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити учасникам кримінального провадження та Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала в частині призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні оскарженню не підлягає.

Ухвала в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає оскарженню в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст судового рішення проголошений 31 березня 2025 року о 09:30 год.

Суддя: ОСОБА_1