ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_4 , та секретаря судових засідань ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_3 , підозрюваному у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ст. 336, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27 ст. 336, ч. 1 ст. 309 КК України, у кримінальному провадженні № 0000025 від 26.02.2025, -

В С Т А Н О В И В :

Клопотання надійшло до суду 13.04.2025 та відповідає вимогам ст. 192-194 КПК України. Дане клопотання вручено підозрюваному ОСОБА_3 та його захиснику адвокату ОСОБА_4 13.04.2025.

Слідчим відділом Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025, відомості про яке 26.02.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ст. 336, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27 ст. 336, ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України. Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який неодноразово продовжено по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, діють спеціальні обмеження виїзду за кордон чоловічого населення у віці від 18 до 60 років.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з документів, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну.

Окрім вказаного, п. 2-1 вище наведеною постановою КМУ визначено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право особи, зазначені у пунктах 2-1 та 2-2, а також інші військовозобов?язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

ОСОБА_3 підозрюється в тому, що він знаючи що ОСОБА_7 будучи членом благодійної організації «Вільні» (), запропонував ОСОБА_8 вступити до благодійної організації «Вільні» та виготовити документи що ОСОБА_8 , про те що останній нібито з початку 2024 року, тобто майже рік, є учасником БО «Вільні» та виконує функції волонтера, що в подальшому надасть ОСОБА_8 фіктивного статусу волонтера БО «Вільні», що унеможливить його проходження військової служби, на що ОСОБА_8 погодився.

Так, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те що ОСОБА_8 являється військовозобов`язаним громадянином України, відстрочки та бронювання, у передбачений Розділом V ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не має та не мав, маючи на меті вчинення дій, щодо сприяння та організації ОСОБА_8 в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, діючи з прямим, єдиним умислом, направленим на сприянні у вступі ОСОБА_8 до БО «Вільні», та наданні ОСОБА_7 останньому неправдивих документів щодо його участі в благодійній організації як волонтера, організації ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, 11.04.2024 приблизно о 13 год. 00 хв., перебуваючи поруч із АЗС «Paralel.ua», що за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Андрія Шептицького, 1, де ОСОБА_7 та ОСОБА_3 зустрілись із ОСОБА_8 , який перебував під контролем правоохоронних органів, та в подальшому ОСОБА_7 , знаходячись за вказаною адресою поряд із автомобілем марки Renault модель Trafic, р.н. НОМЕР_1 , на якому останній прибув на зустріч, отримав від ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 80 000 гривень за вступ до благодійної організації «Вільні», що в подальшому надасть ОСОБА_8 фіктивного статусу волонтера БО «Вільні», та послугує підставою для ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Під час вказаних подій, ОСОБА_3 реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на пособництво ОСОБА_7 в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_8 , на особливий період, сприяв порадами ОСОБА_7 в залученні ОСОБА_8 до БО «Вільні» що в подальшому послугує підставою для ухилення останнього від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

В результаті чого, ОСОБА_3 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин які не залежали від його волі оскільки останній був затриманий працівниками правоохоронних органів за вчинення вказаного кримінального правопорушення.

11 квітня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у закінченому замаху на пособництво в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27 ст. 336 КК України.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення до слідчого судді з даним клопотанням з метою застосування запобіжного заходу підозрюваному.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та висловив позицію аналогічну змісту поданого клопотання.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 вважають підозру недостатньо обгрунованою, проте запропонованого прокурором запобіжного заходу фактично не заперечували, проте просили застосувати домашній арешт у нічний час з можливістю підозрюваному працювати.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

Згідно з положеннями статті 5 пункту 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які унеможливлять виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Положеннями статті 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, стан здоров`я підозрюваного, його репутацію та інші обставини.

У відповідності до ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період часу. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні на підставі матеріалів клопотання встановлено, що 11 квітня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у закінченому замаху на пособництво в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27 ст. 336 КК України.

11.04.2025 ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 28.02.2025; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 11.04.2025; протоколом затримання особи ОСОБА_7 від 11.04.2025; протоколом затримання особи ОСОБА_3 від 11.04.2025; протоколом обшуку від 11.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 11.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 11.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 11.04.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При обранні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ініціатор клопотання просить слідчого суддю врахувати докази вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винним, а також ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, а також вчинення іншого кримінального правпорушення.

За змістом ст. 184 КПК України підставою застосування будь-якого запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. пунктом 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v. United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Отже обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Таким чином слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_3 міг вчинити інкримінований йому злочин. При цьому остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за яке, у разі визнання його винним, може понести покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років позбавлення волі, про що свідчать зібрані органом досудового розслідування та надані слідчому судді докази, зокрема протоколи допиту свідків, протокл огляду та вручення грошових коштів.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_3 підозри у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною, тобто зазначені у клопотанні слідчого обставини підтверджуються наданими фактичними даними, що містяться у матеріалах клопотання, досліджених у судовому засіданні, які у своїй сукупності переконують слідчого суддю у причетності ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується. Доведення стороною обвинувачення існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ст. 336 КК України, є однією з підстав для застосування запобіжного заходу.

Враховуючи заперечення сторони захисту щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі доданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваного, умислу, так само як і наявність чи відсутність в його діях складу злочину, вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені в цій статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» у справі від 23 січня 2012 року № 30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Так ризик переховування від органу досудового розслідування або/та суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Наявність даного ризику у відповідності до КПК України не означає, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді, тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Також слідчий суддя вважає обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про існування ризику незаконного впливу на свідків, оскільки такі не були досліджені безпосередньо судом, тому існує певна ймовірність незаконного впливу на них зі сторони зацікавлених осіб з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки, лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Особливого значення такі обставини набувають у цьому кримінальному провадженні, оскільки розслідуваний злочини вчинений у співучасті, а відтак підозрювані можуть координувати та узгоджувати показання для унеможливлення їх викриття.

Відтак вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо існування ризику впливу на свідків.

Враховуючи встановлені вище обставини, а також встановлені ризики та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що необхідним і достатнім на даному етапі досудового розслідування є саме запобіжний захід у виді домашнього арешту, проте не цілодобовий, а лише у нічний час з метою забезпечення підозрюваному працювати на будівництві, де він фактично і проживає, у якого потреба у виїзді до м.Фастова для придбання будівельних матеріалів.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_3 може переховуватись від органу досудового розслідування, та /або вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що прокурором в ході судового розгляду клопотання доведено наявність ризиків передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При обранні запобіжного заходу, судом також враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_3 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_3 щодо яких відсутні будь які застереження.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що доводи прокурора підтверджують обставини, які свідчать про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, проте лише в нічний час з покладанням на підозрюваного обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами ст. ст. 176 178, 181, 184 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Анталовці Ужгородського району Закарпатської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 11 червня 2025 року.

Заборонити ОСОБА_3 залишати житло з 22-00 години до 06-00 години наступного дня, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він на даний час проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- утриматися від спілкування з свідками у даному провадженні.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_3 з-під варти з залу суду.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному ОСОБА_3 негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням покладених на підозрюваного ОСОБА_3 обов`язків покласти на Фастівське РУП ГУНП в Київській області.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1