Справа № 761/9935/25
Провадження № 1-кс/761/7150/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у нерозгляді клопотання в рамках кримінального провадження № 0000919 від 03.10.2018, -

ВСТАНОВИВ:

10.03.2025 на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у нерозгляді клопотання в рамках кримінального провадження № 0000919 від 03.10.2018.

Перевіривши вказану заяву на відповідність вимогам КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що заяву потрібно повернути з таких підстав.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 14.12.1999 № 10-рп/99 українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 25.04.2019 № 2704-VIII «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.

Згідно ч. 1 ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою.

Відповідно правової позиції об`єднаної палати ККС ВС, що міститься у постанові від 19.09.2022 р. у справі № 521/12324/18, передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання документів (у тому числі апеляційних і касаційних скарг) українською мовою не є перешкодою у доступі до правосуддя та не звужує права учасників провадження за мовною ознакою, оскільки процесуальним законодавством гарантовано право учасників провадження щодо користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, може бути оскаржено - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Отже, бездіяльність як предмет оскарження в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України виникає лише у випадку, коли слідчим, дізнавачем чи прокурором отримано клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій та не розглянуто в триденний строк.

Проте, долучений до скарги документи, викладений не державною мовою, а також не надано його перекладу на державну мову, що позбавляє слідчого суддю можливості вивчити його зміст, зокрема, встановити, чи є він клопотанням в розумінні ст. 220 КПК України, а отже чи має місце бездіяльність слідчого, яка може бути оскаржена в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Крім того, суд звертає увагу, що до скарги не долучено жодного доказу на підтвердження наявності у ОСОБА_3 будь-якого процесуального статусу, а також самого факту наявності кримінального провадження № 0000919 від 03.10.2018.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що кримінальне провадження здійснюється, зокрема, на основі принципу змагальності сторін, який передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Вказаний принцип вимагає, щоб суд, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зберігав об`єктивність та неупередженість (ст.22 КПК України).

Обов`язок доведення свого процесуального статусу належить особі, що звертається до суду з відповідним клопотання у відповідності до положень ст. 22 КПК України, та не може покладатись на один і той самий орган чи службову особу, тобто слідчого суддю.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, у разі встановлення того, що скарга подана особою, яка не має права її подавати, вона підлягає поверненню.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання про те, що ОСОБА_3 не підтверджено його повноваження відповідно до вимог КПК України на звернення із вказаною скаргою до суду, тому вона підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 29, 303 - 304 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у нерозгляді клопотання в рамках кримінального провадження № 0000919 від 03.10.2018 - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту отримання скаржником копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1