Провадження № 1-кп/638/1167/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засідання клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000750 від 25.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, неодруженого, з вищою освітою, неповнолітніх дітей немає, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною другою статті 436-2 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернулася з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000750 від 25.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, неодруженого, з вищою освітою, неповнолітніх дітей немає, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 436-2 Кримінального кодексу України (далі КК України) з визначенням розміру застави в розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605600 гривень.

Прокурор обґрунтовує клопотання тим, що здійснено досудове розслідування кримінальне провадження №0000750 від 25.06.2024 під час якого встановлено, що ОСОБА_4 , будучи уродженцем м. Харків, де він зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 , у період після повномасштабного воєнного вторгнення в Україну з боку держави-агресора Російської Федерації (далі - РФ), усвідомлюючи, що він є громадянином України, але, перебуваючи під інтелектуальним впливом російської імперської ідеології, за відсутності патріотичних проукраїнських переконань, вирішив стати на шлях протиправної діяльності та вчинив ряд кримінальних правопорушень-злочинів проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку за таких обставин. 24.02.2022 РФ, як державою-агресором, було першою застосовано збройну силу проти України і розпочато вчинення агресії, зумовлену з окупацією території держави Україна. У відповідь на вказані дії держави-агресора 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022, у зв?язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який у подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку. Згідно з Конституцією України, вона є суверенною та незалежною державою, а її суверенітет поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькою конвенцією 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та РФ 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом. Прокурор зазначила, що ОСОБА_4 як громадянин України, оцінивши обстановку, що склалася у період після повномасштабного воєнного вторгнення в Україну 24.02.2022 з боку держави-агресора, та з особистих інтересів, вирішив реалізовувати свій злочинний умисел та вчиняти дії, що направлені на поширення матеріалів, які містять заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році. 3 цією метою ОСОБА_4 , використовуючи власний аккаунт у месенджері «Telegram» під назвою ОСОБА_7 , за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 , не пізніше 29.12.2023, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, байдуже ставлячись до наслідків агресивної війни, яку РФ розв?язала і веде проти України та українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людяності, прийняв рішення щодо втілення в життя виниклого злочинного умислу, направленого на поширення матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 о 07.14, перебуваючи за місцем своєї реєстрації та фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, керуючись ідеологічними мотивами для підтримки дій та рішень держави-агресора на шкоду державним інтересам України, з метою нав?язати іншим думку щодо неприйняття очевидного факту розв?язаної військово-політичним керівництвом РФ агресивної війни проти України та окупації частини її територій, не дивлячись на те, що цей факт встановлено та визнано на рівні держави та міжнародною спільнотою, використовуючи власний телеграм-акаунт ОСОБА_7 , за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 , y телеграм-каналі під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_4 " ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), під публікацією " ІНФОРМАЦІЯ_6 " від 29.12.2023 року залишив коментар (мовою оригіналу): "Люди, адыкватные люди, и верям что РФ нас защитит вот и радуемся что куда надо по укронацистам.". За результатом висновку судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи (висновок експерта N° 479 від 04.06.2024), у вищевказаному коментарі міститься висловлювання з лінгвістичними ознаками заперечення збройної агресії РФ проти України. Установлена у текстових матеріалах інформація виражена у формі фактичних тверджень та оцінних суджень. Крім того, дана інформація має публічний характер, який передбачає її поширення для значного кола осіб. У подальшому, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуваючи за місцем своєї реєстрації та фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, використовуючи власний телеграм-акаунт « ОСОБА_8 », посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 , у чаті телеграм-каналу під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_8 " ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), залишив коментар (мовою оригіналу): «Не отвечайте Всех Харьковчан в одну линейку с тварями, там Наших людей Половина города которые молча ждут ибо сказать нече нельзя, если посадят это пол беды а могут и убить ! Нормальные ОСОБА_9 понимают .и Терпят и ждут освобождения». Крім того, продовжуючи свої протиправні тривалі злочинні дії, ОСОБА_4 10.01.2024 о 22.23 у чаті телеграм-каналу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ) залишив коментар наступного змісту (мовою оригіналу): « ещё после освобождения местные жители которые твердо верили в РФ, будут сами отбивать головы Кастрюлям, которые перекрашаные, а упоротых высылать, как было в Запорожской области РФ». Вищевказані висловлювання ОСОБА_4 за результатом висновку судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи (висновок експерта № 479 від 04.06.2024), містять лінгвістичні ознаки заперечення збройної агресії РФ проти України та глорифікацію учасників збройної агресії РФ проти України. Установлена у текстових матеріалах інформація виражена у формі фактичних тверджень та оцінних суджень. Крім того, дана інформація має публічний характер, який передбачає її поширення для значного кола осіб. Таким чином, ОСОБА_10 обвинувачується у поширенні матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Під час розгляду клопотання в судовому засіданні прокурор його підтримав та просив задовольнити, зазначив, що оскільки строк дії запобіжного заходу закінчується 20.01.2025, з метою забезпечення розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні у суді, наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), та належного виконання обов`язків з боку обвинуваченого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 просили змінити на м?якіший запобіжний захід - домашній арешт (цілодобовий або у певний період доби), або зменшити розмір застави.

Суд, заслухавши учасників процесу, розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, встановив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 436-2 КК України.

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Зі змісту статті 197 КПК України вбачається, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

25.09.2024 ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605600 гривень, строком до 23.11.2024.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.11.2024 продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 , строк тримання під вартою - до 20.01.2025, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчувався 23.11.2024, однак не зменшувалися ризики, визначені пунктами 1, 2, 5 частини першої статті 177 КПК України.

З клопотання прокурора вбачається, що він вважає , що ризик, визначений пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України, припинив своє існування, а саме ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, обґрунтовується тим що у випадку не продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , усвідомлюючи реальність та невідворотність покарання, а також те, що у разі засудження за вчинення інкримінованого злочину судом може бути призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, розуміючи неможливість на даний час повного контролю кордонів та території України в умовах збройної агресії РФ проти України, будучи без запобіжного заходу, або при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування або суду. Крім того, обвинувачений може продовжувати вчиняти вказані кримінальні правопорушення або вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відтак є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені у пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Кримінальне процесуальне законодавство не визначає переліку підстав зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту, стаття 201 КПК України вказує тільки на те, що до клопотання мають бути додані матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання.

Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий.

Отже, на думку суду, підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я підозрюваного, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

При визначенні розміру застави, суд враховує обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, вважає визначений розмір застави достатнім для гарантування виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та таким, що не є завідомо непомірним для останнього.

Визначення розміру застави, з урахуванням всіх вищезазначених обставин та тяжкості інкримінованого злочину забезпечує дотримання судом прав особи, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Так, право особи на звільнення, що обумовлене гарантіями з`явитися у судове засідання є проявом закладеної у Конвенції (пункт 1 статті 5) та практиці Суду презумпції свободи, відповідно до якої позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (рішення ЄСПЛ у справах «Амбрушкевич проти Польщі», «Олександр Макаров проти Росії», «Хайредінов проти України», «Ідалов проти Росії», «Худойоров проти Росії»). Водночас, положення пункту 3 статті 5 Конвенції мають спеціальне призначення, яке полягає у спрямуванні національних органів на вжиття усіх заходів задля визначення оптимального виду, розміру та обсягу гарантії, яка з одного боку, буде достатньою аби запобігти ризику втечі особи або ухилення її від кримінальної відповідальності, а з іншого забезпечить їй реальну можливість скористатися нею та залишитись на свободі.

Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 20.01.2025, однак продовжуть існувати ризики, визначені пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, суд вважає необхідним продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 діб, а саме до 16.03.2025, з визначенням розміру застави в розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 600,00 гривень.

Керуючись статтями 177, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних громадян, що становить 605600,00 грн, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 60 діб, тобто до 16.03.2025.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та надіслати на адресу Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 15.01.2025.

Суддя ОСОБА_1