печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 на постанову слідчого третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 16.10.2024 про закриття кримінального провадження № 0002405, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на постанову слідчого третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 16.10.2024 про закриття кримінального провадження № 0002405, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що досудове розслідування зазначеного кримінального провадження проведене неналежним чином, упереджено, не всебічно та в ході його здійснення не було встановлено всіх обставин. Вказав, що висновок слідчого про те, що ОСОБА_6 не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, є помилковим, оскільки ОСОБА_6 є діючим військовослужбовцем та його не звільнено з військової служби в установленому законом порядку. Зазначив, що ОСОБА_6 залишив військову частину 15.06.2024, а відомості про його місцеперебування наявні з 17.09.2024, коли його було госпіталізовано до одного із закладів охорони здоров`я, однак слідчий залишив поза увагою самовільне залишення військової частини ОСОБА_6 в зазначений період. Зауважив, що оскаржувану постанову він отримав 05.11.2024.

Просив скасувати оскаржувану постанову та зобов`язати компетентну особу третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, відновити досудове розслідування в даному кримінальному провадженні.

Заявник в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розглянути скаргу без його участі та задовольнити її.

Слідчий, яким винесено оскаржувану постанову, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, про місце, дату та час розгляду скарги повідомлене в спосіб, що відповідає вимогам ст. 135 КПК України. В той же час, з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, надійшли матеріали кримінального провадження № 0002405 від 30.08.2024 та лист, в якому слідчий зауважив, що відповідно до свідоцтва про хворобу № 608 госпітальної військово-лікарської комісії НВМКЦ «ГВКГ», ОСОБА_6 не придатний до військової служби із зняттям з військового обліку, відтак не є суб?єктом. кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України.

Враховуючи принцип диспозитивності кримінального провадження, положення ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу за відсутності сторін.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, надходить наступних висновків.

Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0002405, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудове розслідування у вказаному провадженні розпочато на підставі повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 № 66/1832 від 27.06.2024.

У вказаній заяві ОСОБА_5 зазначав, що 15.06.2024 близько 08 год. 00 хв., під час проведення ранкової перевірки сержант резерву взводу резерву сержантського складу роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_1 головний сержант ОСОБА_6 , який зарахований до складу військової частини НОМЕР_1 з 10.03.2023, був виявлений відсутнім. З метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню зазначеного правопорушення, призначено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що 15.06.2024 близко 08 год 00 хв. ОСОБА_6 в умовах воєнного стану, без поважних причин, без зброї покинув межі розташування військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, головний сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем Збройних сил України, в умовах дії воєнного стану, умисно, без поважних причин та без дозволу командирів, яким підпорядкований за службою, не з?явився вчасно на військову службу під час переміщення, що тривало понад 3 доби, у зв?язку з чим в його діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України /а. м. 7/.

Відповідно до ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою. Порушення строку подання скарги протягом розгляду справи, з урахуванням доводів, викладених у скарзі, слідчим суддею не встановлено.

Виходячи зі змісту ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Частина 2 ст. 9 КПК України закріплює обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Разом з цим, слідчим при закритті кримінального провадження зазначених вимог закону не дотримано, постанова від 16.10.2024 є такою, що винесена передчасно, на підставі не повно проведеного досудового розслідування, без всебічного, повного, об`єктивного дослідження даних.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 401 КК України військовими кримінальними правопорушеннями визнаються передбачені цим розділом кримінальні правопорушення проти встановленого законодавством порядку несення або проходження військової служби, вчинені військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів. За відповідними статтями цього розділу несуть відповідальність військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також інші особи, визначені законом.

Кримінальна відповідальність відповідно до ч. 5 ст. 407 КК України настає за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану

Обґрунтовуючи постанову про закриття кримінального провадження від 16.10.2024, слідчий посилається на те, що відповідно до свідоцтва про хворобу № 608 госпітальної військово-лікарської комісії НВМКЦ «ГВКГ» ОСОБА_6 не придатний до військової служби із зняттям з військового обліку, а тому не є суб?єктом. кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України.

Слідчий суддею встановлено, що у вищезазначеному повідомленні про кримінальне правопорушення заявник зазначав про те, що 15.06.2024. військовослужбовець ОСОБА_6 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

Так, з наявних в матеріалах кримінального провадження документів встановлено, що з 12.08.2024 по 21.08.2024 ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Теребовлянська міська лікарня» Теребовлянської міської ради /а. м. 30-34/.

Крім того, відповідно до довідки військово-лікарської комісії НВМКЦ «ГВКГ» № 608/1 від 15.09.2024 ОСОБА_6 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військової служби /а. м. 35-37/.

Поряд з тим, статтею 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» встановлений вичерпний перелік підстав для звільнення з військової служби. Зокрема, абзацом 2 підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» передбачено звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за станом здоров?я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби.

Порядок звільнення військовослужбовців з військової служби визначений Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (надалі - Положення).

Відповідно до п. 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, як підтверджують підстави звільнення. Військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров?я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров?я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров?я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов?язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом.

Згідно з п. 240 Положення після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров?я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Згідно з п. 242 Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової - частини пpо звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов?язані у п?ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, є триваючим кримінальним правопорушенням, а тому, враховуючи доводи заявника про самовільне залишення військової частини ОСОБА_6 15.06.2024, слідчий повинен був встановити правомірність ймовірної відсутності військовослужбовця ОСОБА_6 у період з 15.06.2024 до моменту його виявлення.

Крім того, матеріали досудового розслідування кримінального провадження 0002405, внесеного до ЄРДР 30.08.2024, не містять підтвердження звільнення ОСОБА_6 з військової служби в установленому законом порядку, так само як не містять підтвердження подання військовослужбовцем ОСОБА_6 відповідного рапорту про звільнення з військової служби на підставі визнання його відповідною військово-лікарською комісією непридатним до військової служби та виключення з військової служби.

Посилання слідчого на те, що ОСОБА_6 не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, є передчасними, оскільки слідчим під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не отримано відомості про факт звільнення ОСОБА_6 з військової служби в установленому законом порядку.

Де-факто, доводи заявника не були перевірені органом досудового розслідування, а питання, винесені заявником, - залишились без відповідей.

Із вказаного можна зробити висновок, що слідчий не організував належним чином досудове розслідування означеного кримінального провадження, не перевірив доводи заявника у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23736/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

З урахуванням викладеного, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002405 від 30.08.2024 не можна вважати проведеним повно, у зв`язку із чим скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову слідчого про закриття кримінального провадження слід скасувати.

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі (розшукові) та/або інші процесуальні дії з приводу з`ясування обставин щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення, в достатньому для встановлення всіх обставин описаних заявником подій, в залежності від встановлених даних прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

Прохання заявника в частині зобов`язання компетентної особи третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, відновити досудове розслідування в даному кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, оскільки виходить за межі повноважень слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування з огляду на положення ч. 2 ст. 307 КПК України.

З огляду на вищезазначене, керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 на постанову слідчого третього слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 16.10.2024 про закриття кримінального провадження № 0002405 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2024, - задовольнити частково.

Постанову слідчого третього слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 16.10.2024 про закриття кримінального провадження № 0002405 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2024, - скасувати.

Копію ухвали слідчого судді та матеріали кримінального провадження № 0002405, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2024, направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1