Номер провадження: 11-сс/813/1969/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2024 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Хлібодарське, Одеського р-ну, Одеської обл., громадянин України, не одружений, без дітей, маючий повну середню освіту, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001196 від 24.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2024 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та відносно ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 31.01.2025 року, в межах строку досудового розслідування, з визначенням розміру застави, у розмірі 275 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 832 700 (вісімсот тридцять дві тисячі сімсот) гривень, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися цілодобово з місця проживання без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкуватися з свідками та іншими учасниками кримінального провадження;

- носити електронний браслет.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано матеріали (докази), якими обґрунтовується підозра та які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн., з покладенням обов`язків, строком до 31.01.2025 року включно, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра необґрунтована, ризики, на які посилається слідчий у клопотанні недоведені; оскаржувана ухвала не містить в собі обґрунтувань щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а розмір застави, визначений слідчим суддею взагалі не обґрунтований, оскаржувана ухвала не містить в собі належних обґрунтувань виключності саме такого розміру застави.

Позиції учасників апеляційного провадження

Захисник ОСОБА_10 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі та дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

11.10.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України № 69/2022, оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами. В подальшому строк проведення зазначеної мобілізації продовжено.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021, якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Виключний перелік громадян України, які наділені правом перетинання державного кордону затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995.

Разом з тим, статтею 1 Закону України від 04.11.1991 № 1777-XII «Про державний кордон України» зазначено, що Державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Відповідно до ст. 9 Закону «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

У відповідності до ст. 11 Закону «Про державний кордон України», особи, транспортні засоби, вантажі та інше майно, що перетинають державний кордон України, підлягають прикордонному і митному контролю.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України від 05.11.2009 № 1710-VI «Про прикордонний контроль», прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Досудовим розслідуванням установлено, що у невстановлений час, але не раніше лютого 2022 року, більш точний час слідством не встановлений, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, при невстановлених обставинах, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України воєнного стану і розуміючи заборону виїзду з території України особам чоловічої статі у віці від 18 до 60 років, прийняв для себе рішення організувати незаконне переправлення осіб чоловічої статі через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, за грошову винагороду.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом і прагненням до незаконної наживи, вирішивши незаконно переправляти осіб через державний кордон України, добре розуміючи порядок перетину та недоторканість державного кордону України, достовірно знаючи, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_11 у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено військовий стан, ОСОБА_8 організував діяльність, метою якої є незаконне переправлення осіб через державний кордон України та розробив відповідний злочинний план, який полягав у підшукуванні та вербуванні осіб, які бажають залишити територію України через державний кордон України у напрямку Республіки Молдова, яким тимчасового обмежено право на виїзд з України, організація перевезення вказаних осіб до місць незаконного перетину державного кордону, підшуканні та наданні місця для очікування, спостереження за прикордонними загонами.

Далі, 15.09.2024, маючи прямий умисел на організацію незаконного переправлення поза межами пункту пропуску осіб призивного віку, керуючись корисливим мотивом, знаходячись у невстановленому місці, при невстановлених обставинах, ОСОБА_8 , в програмному забезпечені «Plus Messenger» під іменем « ОСОБА_12 » (нік-нейм ОСОБА_13 ), в телеграм групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 виставив оголошення з текстом «Выезд в Молдову с Одессы Только для адекватных и платежеспособных Все вопросы в л.с.», через яке 20.09.2024 підшукав ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (який в подальшому був залучений до проведення негласних слідчих (розшукових) дій), який йому написав сам.

Після цього, ОСОБА_8 , біля 20:25 год. 08.10.2024, знаходячись у невстановленому місці, при невстановлених обставинах, в листуванні через програмне забезпечення «Plus Messenger» під іменем « ОСОБА_12 » (нік-нейм ОСОБА_13 ) написав ОСОБА_14 та повідомив про можливість перетину державного кордону поза пунктом пропуску за грошову винагороду в розмірі 7000 доларів США.

Далі, ОСОБА_8 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення ОСОБА_14 поза межами пункту пропуску, знаходячись у невстановленому місці, при невстановлених обставинах, біля 14:35 год. 09.10.2024, зателефонував останньому в листуванні програмного забезпечення «Plus Messenger» під іменем « ОСОБА_12 » (нік-нейм ОСОБА_13 ) та надав вказівку, що він повинен прибути о 09:00 год. 10.10.2024 до ТЦ «Fontan Sky Center», який розташований в пров. Семафорний 4, у м. Одесі, а також в листуванні надав вказівку грошові кошти добре упакувати.

Після цього, ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне переправлення ОСОБА_14 , у невстановлений час, при невстановлених обставинах, у невстановленому місці підшукав автомобіль марки «Tesla» сірого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням таксиста ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якому надав вказівку відвезти ОСОБА_14 до с. Маяки Одеського р-ну, Одеської обл.

Далі, біля 09:00 год. 10.10.2024, ОСОБА_14 , за вказівкою ОСОБА_8 , прибув до центрального входу ТЦ «Fontan Sky Center», який розташований за адресою: м. Одеса, пров. Семафорний, 4, на що йому біля 10:15 год. в листуванні через програмне забезпечення «Plus Messenger» під іменем «German» (нік-нейм ОСОБА_13 ) написав ОСОБА_8 та надав ОСОБА_14 вказівки сісти до автомобіля марки «Tesla» сірого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , добре упакувати грошові кошти, включити на телефоні онлайн геолокацію та переслати її в їхнє листування, водію не ставити ніяких запитань.

Після цього, біля 10:30 год. 10.10.2024 ОСОБА_14 , сів в салон автомобіля марки «Tesla» сірого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_15 , який відвіз його до с. Маяки Одеського р-ну, Одеської обл.

У подальшому, біля 11:08 год. 10.10.2024, ОСОБА_8 , в листуванні програмного забезпечення «Plus Messenger» під іменем « ОСОБА_12 » (нік-нейм ОСОБА_13 ) надав вказівку та схему ОСОБА_14 куди пройти далі, а саме до транспортного засобу синього кольору марки «ГАЗ 33021», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на якому знаходиться надпис «Вантажні перевезення… НОМЕР_3 », який належить ОСОБА_8 , при цього ОСОБА_8 надав ОСОБА_14 вказівку сісти в кабіну даного автомобіля та чекати подальших вказівок, поводити себе обережно, оскільки поряд їздять прикордонники.

Після цього, ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне переправлення ОСОБА_14 , у невстановлений час, при невстановлених обставинах, у невстановленому місці підшукав автомобіль марки «Volkswagen Golf» чорного кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_4 під керуванням невстановленої особи, якому надав вказівку забрати пакет з грошовими коштами у ОСОБА_14 та відвезти до автомийки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Далі, ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне збагачення, з корисливих мотивів, біля 12:37 год. 10.10.2024, в листуванні програмного забезпечення «Plus Messenger» під іменем « ОСОБА_12 » (нік-нейм ОСОБА_13 ) надав ОСОБА_14 вказівку, упакувати в ще один пакет грошові кошти та передати їх водієві, який зараз під`їде на автомобілі марки «Volkswagen Golf» чорного кольору, а його далі перевезе до державного кордону невстановлена особа на ім`я « ОСОБА_16 ».

Після цього, біля 12.57 год. 10.10.2024, до ОСОБА_14 , який знаходився в кабіні автомобіля марки «ГАЗ 33021», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , припаркованого по вул. Астрономічній в с. Маяки, під`їхав автомобіль марки «Volkswagen Golf» чорного кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_4 , де ОСОБА_14 , за вказівкою ОСОБА_8 , передав водієві грошові кошти в сумі 7000 доларів США.

Далі, ОСОБА_8 , маючи корисливий мотив, у невстановлений час, у невстановленому місці, при невстановлених обставинах, підшукав свого знайомого ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який працював автомийником на автомийці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 та попросив забрати пакет, який йому зараз привезе таксист на автомобілі марки «Volkswagen Golf» чорного кольору.

Після цього, біля 14:00 год. 10.10.2024 приїхав водій на автомобілі марки «Volkswagen Golf» чорного кольору та передав ОСОБА_17 пакет з грошовими коштами в сумі 7000 доларів США, який йому віддав за вказівкою ОСОБА_8 - ОСОБА_14 .

Далі, біля 13.55 год. 10.10.2024, ОСОБА_8 , під`їхав на своєму автомобілі марки «HYUNDAI SONATA» державний реєстраційний номер НОМЕР_5 до автомойки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 де забрав у ОСОБА_17 пакет з грошовими коштами та швидко поїхав, після чого був затриманий працівниками правоохоронних органів та його протиправні дії були припинені.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема:

- протоколами допиту свідка ОСОБА_14 , який надав покази щодо обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопрушення;

- протоколом огляду переписки у телефоні свідка ОСОБА_14 з ОСОБА_8 , де зафіксоване листування між указаними особами, щодо організації незаконного переправлення через державний кордон України;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , який розповів про обставини скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення;

- протоколом обшуку в автомобілі марки «HYUNDAI SONATA» vin ТЗ НОМЕР_6 , д.н. НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_8 , в ході якого виявлено технічний паспорт та інші документи на автомобіль марки «ГАЗ 33021», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому за вказівкою ОСОБА_8 знаходився ОСОБА_14 очікуючи на переправлення через кордон;

- протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 , в ході якого було вилучено флешносій та ноутбук із заповненими та порожніми бланками ВЛК та військово облікових документів;

- протоколом допиту ОСОБА_15 , який надав покази, що він працює таксистом і йому замовили доставити ОСОБА_14 до селища Маяки, при цьому дзвінок був здійснений з номеру мобільного телефону ОСОБА_8 , а розрахунок за послугу перевезення здійснювався з банківської картки співмешканки ОСОБА_8 - ОСОБА_18 ;

- протоколом допиту ОСОБА_18 , яка надала покази, що ОСОБА_8 має доступ до її банківської картки (встановлений додаток на мобільний телефон) і може нею користуватися;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 , який розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення;

- протоколом огляду місця події, в ході якого виявлено та вилучено розірваний конверт з імітаційними грошовими коштами, переданими ОСОБА_8 за організацію незаконного перетину державного кордону України;

- матеріалами проведення НСРД та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування надані стороною обвинувачення докази є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 .

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а лише вирішується питання про наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, а також їх сукупності для висновку про винуватість особи, або її невинуватість, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.

Так, підставою продовження запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно ризику втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Апеляційний суд приходить до висновку, що обставини даного кримінального провадження, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Ризик переховування підозрюваного від суду підтверджується також обізнаністю ОСОБА_8 з відомостями про перетин кордону, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску, що у даному випадку може допомогти особі використати власні джерела інформації на користь переховуванню.

Зазначений ризик підвищений тим, що підозрюваний не має офіційного місця роботи, неодружений без дітей.

Разом з тим, прокурор у судовому засіданні апеляційного суду повідомила, що у ОСОБА_8 є інше кримінальне провадження, де він є обвинуваченим за вчинення умисних корисливих злочинів, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів та вогнепальної зброї.

Також зазначила, що на теперішній час органом досудового розслідування перевіряється причетність ОСОБА_8 до іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1) ч.1 ст.177 КПК, не можна вважати недоведеним.

Оцінюючи наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками у кримінальному провадженні, відповідно до частин 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Оскільки досудове розслідування наразі триває, а показання свідків у даному кримінальному провадженні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, підозрюваний особисто знає заявника, а тому має можливість впливати на нього.

Апеляційний суд наголошує на тому, що ризик незаконного впливу на свідків об`єктивізується з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Разом з тим, слідчий суддя прийняв до уваги відомості, передбачені ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Обставини, передбачені ч.2 ст.183 КПК України, які могли бути перешкодою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлені не були.

Вищенаведене в сукупності з встановленими ризиками свідчить про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 , який у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу цілком ймовірно може вдатись до спроб зникнути з поля зору правоохоронного органу.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність продовження щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на теперішній час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відносно доводів апеляційної скарги про визначення ОСОБА_8 непомірного розміру застави, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.183 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому в абзаці 2 ч.5 ст.182 КПК України зазначено, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Разом з тим, відповідно до клопотання слідчого, орган досудового розслідування просив визначити ОСОБА_8 заставу - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя з урахуванням наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні умисного тяжкого корисливого кримінального злочину, пов`язаного із організацією незаконного переправленням осіб придатних до військової служби через державний кордон України в умовах воєнного стану, що опосередковано впливає на обороноздатність держави та свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій, розмір протиправної вигоди, з огляду на майновий стан підозрюваного, встановлені ризики, обґрунтовано визначив заставу у розмірі 275 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти заявленим у клопотанні слідчого ризикам.

Колегія суддів звертає увагу на те, що слідчим суддею при визначенні застави ОСОБА_8 враховано певне зменшення процесуальних ризиків та за таких обставин застава була зменшена з 300 до 275 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано констатував, що застава застосовується не з метою, щоб її не змогли внести, а навпаки, з метою, щоб її могли внести і вказана сума була здатна забезпечити належну поведінку обвинуваченого (або підозрюваного) та повинна бути такою, яку здатний внести обвинувачений (підозрюваний) і яка б могла його стримувати від всіх можливих та імовірних ризиків, що можуть перешкоджати кримінальному провадженню. Сума, яку необхідно обрати для підозрюваного, повинна бути як великою з точки зору відношення власності так і помірною для внесення. Значна сума, буде стримуючою силою для розумної поведінки підозрюваного і недопущення порушень в майбутньому, оскільки це призведе до втрати суми застави. Людина вносячи на депозитний рахунок держави значну суму коштів, повинна задуматись про їх повну втрату у випадку недобропорядної поведінки. Тобто застава є економічним заходом контролю поведінки обвинуваченого (підозрюваного), який при сьогоднішніх умовах життя є одним із життєво необхідних для кожної людини.

Щодо інших доводів апеляційної скарги захисника про незаконність оскарженої ухвали апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

За таких обставин, доводи захисника ОСОБА_10 про наявність підстав для зменшення розміру застави ОСОБА_8 , є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, а визначений розмір застави є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001196 від 24.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, строком до 31.01.2025 року, в межах строку досудового розслідування, з визначенням розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4