Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1007/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/178/25
Категорія 422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №285/1007/25 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області від 22.02.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.2 ст.162 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 діб - до 8 год. 10 хв. 21.04.2025 без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою застосувати її підзахисному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк досудового розслідування. При цьому, зазначає, ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрацію. Вважає, що цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю передбачає повний цілодобовий контроль поліції та оперативне реагування на порушення, а вразі залишення місця проживання місцеві органи поліції мають право затримати обвинуваченого, що в подальшому дає реальні підстави для прокурора, щоб звернутися до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш тяжкий. Крім того, ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем проживання, має міцні соціальні зв`язки, а саме проживає разом із цивільною дружиною ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (оскільки перша дружина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла), та п`ятьма дітьми ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_8 , чотири з яких є малолітніми, до затримання мав стабільне джерело доходу. Звертає увагу, що в ході досудового розслідування було проведено обшук за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_17 , проведено огляд місця події 21.02.2025, під час якого було оглянуто одне з місць вчинення кримінальних правопорушень відносно потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а тому можна прийти до висновку, що можливі речові докази в кримінальному провадженні було виявлено та вилучено, а тому стверджувати, що останній перебуваючи на волі може вчинити спроби знищити, сховати, спотворити речові докази не можна. Вважає, що ризик того, що ОСОБА_8 може впливати на свідків спростовується тим, що на даний час, ОСОБА_8 , цілком та повністю визнає свою провину у інкримінованих йому злочинах, щиро кається, готовий давати визнавальні показання та примиритися із потерпілим з подальшим відшкодуванням усіх завданих збитків, крім цього, згідно матеріалів кримінального провадження всі можливі свідки та потерпілі вже допитані. Наголошує, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення спростовується тим, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має на утриманні п`ятьох дітей, неофіційно працював, при цьому, слід зазначити, що можливість та ризик вчинення нових злочинів є лише припущеннями сторони обвинувачення. Рахує, що ризики повністю спростовуються застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з електронним засобом контролю. Також прокурор в порушення вимог п.6 ч.1 ст.184 КПК України не обґрунтував неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а усі його доводи є формальними. Окрім цього судом не було визначено розмір застави відповідно до ч.3 ст.183 КПК України достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечила доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

В свою чергу, як убачається з матеріалів судового провадження №285/1007/25, в провадженні Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000159 від 20.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України.

Згідно змісту клопотання, досудовим розслідування встановлено, що 20.02.2025 у точно невстановлений слідством час та місці, однак не пізніше 7 год. ОСОБА_20 , підозрюючи односельчанина ОСОБА_18 у вчиненні крадіжки з його будинку, вирішив вчинити відносно останнього катування з метою зізнання у вчиненні крадіжки та повернення викраденого майна.

Про свій злочинний умисел ОСОБА_20 повідомив своїх знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_21 та попросив їх допомогти вчиняти протиправні дії відносно ОСОБА_18 на що останні погодились, підтримали злочинні наміри ОСОБА_20 і таким чином вступили з ним у попередню злочинну змову.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, 20.02.2025 року близько 7 год. ОСОБА_20 , ОСОБА_8 та ОСОБА_21 , який для реалізації умислу взяв із собою мисливську рушницю (номер 92276-63), на невстановленому транспортному засобі приїхали до будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_18 .

Усвідомлюючи наслідки своїх злочинних дій, та знаючи, що у приміщенні будинку АДРЕСА_1 проживають також інші особи, ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , та ОСОБА_21 , керуючись єдиним злочинним умислом, діючи за попередньою змовою групою осіб, застосовуючи фізичну силу вибили вхідні двері до вказаного будинку, після чого з метою вчинення протиправних дій по відношенню до ОСОБА_18 , незаконно проникли в будинок. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на катування ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , та ОСОБА_21 , діючи спільно, погрожуючи рушницею, з метою отримання зізнання ОСОБА_18 у вчиненні крадіжки, без розриву в часі, нанесли декілька ударів ногами та руками по різних частинах тіла ОСОБА_18 .

Оскільки ОСОБА_18 не зізнавався у скоєнні крадіжки, ОСОБА_8 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , діючи спільно, погрожуючи насильством небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_18 , яке потерпілий сприймав як реальне, проти волі ОСОБА_18 , тримаючи потерпілого за руки вивели з будинку та посадили у невстановлений слідством автомобіль, таким чином позбавивши його волі. В салоні автомобіля, продовжуючи незаконно утримувати ОСОБА_18 , із значною силою прикладання нанесли один удар стволом рушниці по голові ОСОБА_18 .

Подолавши у такий спосіб волю до опору ОСОБА_18 , підозрюваний ОСОБА_8 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , діючи за попередньою змовою групою осіб, на невстановленому автомобілі вивезли потерпілого в лісопосадку в урочище «Гойдалки» поблизу селища Довбиш.

Прибувши в лісопосадку ОСОБА_8 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , намагаючись отримати зізнання у вчиненні крадіжки від ОСОБА_22 , діючи з єдиним злочинним умислом, спрямованим на катування, витягли ОСОБА_18 з автомобіля, після чого прив`язали останнього металевим тросом до дерева, таким чином продовжували утримувати потерпілого проти його волі.

В подальшому, застосовуючи психологічний тиск, який проявився у погрозах застосування зброї та здійсненням пострілів поруч з тілом ОСОБА_18 , що супроводжувалося нанесенням чисельних ударів руками та ногами по різним частинам тіла, ОСОБА_8 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 продовжували утримувати потерпілого в лісопосадці в супереч волі останнього до поки ОСОБА_18 , переживаючи за своє життя та здоров`я, з метою припинення насильницьких дій відносно нього, зізнався у вчиненні крадіжки та повідомив місце знаходження викраденого майна.

У подальшому, ОСОБА_8 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 діючи спільно, в супереч волі ОСОБА_22 посадили його у невстановлений слідством автомобіль, та поїхали до місця, на яке вказав ОСОБА_22 , а саме біля будинку його батьків по АДРЕСА_2 , де потерпілий, скориставшись нагодою, утік від правопорушників.

21.02.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України.

22.02.2025 старший слідчий СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_23 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчого (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

В свою чергу, у відповідності до матеріалів судового провадження №285/1007/25, прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити вище зазначені кримінальні правопорушення.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В свою чергу, як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, як і вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_8 , фактичні обставини їх вчинення, наслідки, суспільну небезпеку, тощо.

Крім того, як убачається з матеріалів провадження, інкриміновані ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є тяжким, нетяжким та проступком, санкція тяжкого з яких передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років (ч.2 ст.127 КК).

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_8 , переховуватися від органу досудового розслідування чи суду.

В даному випадку слід взяти до уваги і фактичні обставини інкримінованих дій, їх наслідки, об`єктивну значну суспільну небезпечність інкримінованого, що на думку апеляційного суду, підсилює вище зазначений процесуальний ризик.

Також, апеляційний суд погоджується і з наявністю процесуального ризику вчинення підозрюваним спроб протиправного впливу на відповідних учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни, відмови від показів останніх. Також, слід врахувати і стадію досудового розслідування у цьому провадженні, яка потребує з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що є доведеним ризик того, що ОСОБА_8 може вчинити інші кримінальне правопорушення, з огляду на характер та фактичні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, послідовність та системність дій при їх вчиненні, як і активну роль підозрюваного у цих злочинних діях.

Крім того, є доведеним і ризик того, що ОСОБА_8 з метою виправдання своїх дій, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення в межах кримінального провадження №30000159, враховуючи, що досудове розслідування триває та триває збір доказів у кримінальному провадженні, частина з яких ще не виявлена органом досудового розслідування.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними. В даному випадку, апеляційні посилання сторони захисту на ті факти, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, раніше не судимий, має на утриманні п`ятьох дітей, неофіційно працює, на даному етапі досудового розслідування не можуть бути безумовними обставинами, які зводять до об`єктивного мінімуму вище зазначених процесуальних ризиків.

Крім того, не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема, те, що останній, як зазначалась вище: неодружений, має на утриманні 5 неповнолітніх дітей, має тимчасові заробітки, за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, відповідно вік та стан здоров`я.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосований винятковий запобіжний захід як тримання під вартою.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, переконливо виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

В свою чергу, гарантії підозрюваного (в суді апеляційної інстанції) дотримуватись належної процесуальної поведінки при зміні запобіжного заходу, не доводять по-за розумним сумнівом дотримання останнім відповідної сталої процесуальної поведінки, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

Істотних порушень кримінального процесуального закону в частині визначення міри запобіжного заходу, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу, що оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальне правопорушення із застосуванням насильства, з огляду на положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, фактичних обставин їх вчинення, значну суспільну небезпечність вчиненого, даних про особу ОСОБА_8 , а також встановлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, визначення відповідної застави у цьому кримінальному провадженні є безпідставним.

Отже, істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області від 22.02.2025, якою застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.2 ст.162 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 59 діб - до 8 год. 10 хв. 21.04.2025 без визначення розміру застави, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :