Справа №127/4379/25
Провадження №1-кс/127/1963/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0001017 від 15.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001017 від 15.12.2024 до Вінницького районного суду Вінницької області направлено для розгляду по суті обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15 грудня 2024 року ОСОБА_5 , близько 02 години 00 хвилин, перебувала в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме у гостях у свого чоловіка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вона перебуває у шлюбі, проте спільно на даний час не проживають (актовий запис про шлюб від 10.09.2024 № 204).

В приміщенні вищезазначеної квартири між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на ґрунті спільного розпивання алкоголю та раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, який переріс у бійку, під час якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 в ході застілля та спільного розпивання алкоголю та раптово виниклої суперечки на цьому ґрунті зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взяла зі столу кухонний ніж з металевою рукояткою та лезом довжиною 10 см та діючи умисно, усвідомлюючи, що посягає на здоров`я іншої особи, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, нанесла один удар зазначеним ножем в ділянку грудної клітки ОСОБА_7 , чим спричинила останньому небезпечне для життя та здоров`я тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення.

15.12.2024 о 09:06 год., ОСОБА_5 була затримана уповноваженою службовою особою на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України (безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин).

15.12.2024 о 16:15 год. ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду від 17.12.2024, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Наразі підготовче судове засідання у кримінальному провадженні не призначено, в той час як строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 закінчується 12.02.2025.

На даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному проваджені, оскільки знайома із ними особисто, знає де вони проживають, які місця відвідують та їх соціальні зв`язки; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується.

Вищевказане свідчить про наявність ризиків, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, тому прокурор просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу підтримав, оскільки заявлені ризики не зменшилися.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив застосувати цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні по суті клопотання підтримала думку адвоката, вину у скоєному визнала, щиро розкаялась.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані обвинуваченої, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, що СВ відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 15.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В рамках вказаного провадження ОСОБА_5 15.12.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2024 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що на час розгляду клопотання, обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК Україниобґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання. Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені прокурором до матеріалів клопотання.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»), наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором зазначено наявність обгрунтованої підозри та продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному проваджені, оскільки знайома із ними особисто, знає де вони проживають, які місця відвідують та їх соціальні зв`язки; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується.

Разом з тим, суд враховує, що зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і мають бути наведені інші підстави для продовження тримання під вартою.

При встановленні ризиків судом враховується практика ЄСПЛ відповідно до якої, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Зокрема, позицією Європейського суду з прав людини визначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідною.

Дослідивши матеріали клопотання, судом встановлено, що наразі ризики вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_5 не доведені. Зокрема, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, одного лише посилання на можливість протидії обвинуваченої розгляду справи є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 вину у скоєному визнає, остання залишалася на місці події до приїзду поліції та намагалася надати першу медичну допомогу своєму чоловіку, обвинувачена має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 , дану квартиру орендує з 30.06.2021 року, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем реєстрації, що підтверджується довідками виданими головою ОСББ «Стеценка-48» та головою Комітету мікрорайону «КОРЕЯ».

Також судом враховано думку потерпілого, який визнав, що вказане правопорушення спровокував саме він, будь-яких претензій до ОСОБА_5 останній немає та просив змінити обвинуваченій запобіжний захід та застосувати домашній арешт.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, однак суд звертає увагу на те, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

За результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001017 від 15.12.2024 до Вінницького районного суду Вінницької області направлено для розгляду по суті обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, однак підготовче судове засідання не призначено.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини" від 18 жовтня 2022 року №2690-IX, який набув чинності 06.11.2022, внесено ряд змін до Кримінального процесуального кодексу України, щодо порядку розгляду клопотань про застосування та продовження дії запобіжних заходів.

Так, відповідно до частини четвертої статті 176 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку дії запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Таким чином, враховуючи обставини та тяжкість вчинення кримінального правопорушення, характеризуючі дані обвинуваченої, повне визнання вини та співпраця зі слідством, думку потерпілого, слідчий суддя приходить до висновку, що наразі відпала потреба у продовженні виключного запобіжного заходу та такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт здатен забезпечити належну поведінку обвинуваченої та попередити настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 197, 199, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Змінити запобіжний захід, застосований до обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 2 місяці, але не більше 60 днів, починаючи з 11.02.2025 року.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

?прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

?цілодобово не відлучатись з населеного пункту, де вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти з зали суду.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 .

Копію ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання начальнику Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя