УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану) , ч.1 ст.357 КК України (привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів).

28.03.2025 прокурор Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що останній на даний час обвинувачується у вчиненні тяжкого (ч.4 ст.185 КК України) злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, та нетяжкого (ч.1 ст.357 КК України) злочину, за який, зокрема, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3-х років, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних та інших корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не зняті та не погашені, відбував покарання реально, не працює, відомостей про наявність офіційних джерел доходу, стійких соціальних зв`язків немає. Крім того, під час судового провадження обвинувачений неодноразово протягом тривалого часу не з`являвся в судові засіданні, про поважність причин неявки завчасно суд не повідомив, як і про зміну місця свого проживання. Прокурор вважає, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність покарання за тяжкий злочин, в сукупності з вищевказаними обставинами, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, що дає підстави для обрання йому вказаного запобіжного заходу. Інші більш м`які запобіжні заходи за вищевказаних обставин не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання наявним ризикам.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала з підстав, викладених в ньому, просить його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти клопотання заперечували та просили в його задоволенні відмовити.

Обвинувачений також пояснив, що він не з`являвся в судові засіданні з поважних причин погіршення стану здоров`я та перебування на стаціонарному лікуванні, що підтверджується наданими довідками. Він дійсно проживає в м.Києві в орендованій квартирі, працює неофіційно на автомийці, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з Шевченко. За два роки судового розгляду він більш не вчиняв кримінальні та адміністративні правопорушення, встав на шлях виправлення, є законослухняним громадянином.

Захисник додатково зазначив, що клопотання прокурора є необґрунтованим, заявлені ризики недоведеними. Обвинувачений нових кримінальних правопорушень не вчинив, має постійне місце мешкання, неофіційний заробіток, що в умовах воєнного стану є звичним явищем. Причини його неявки в судові засідання є поважними та обґрунтовуються погіршенням стану здоров`я та перебуванням на лікуванні, про що вони завчасно повідомляли суд. Вважає, що виключних підстав для застосування тримання під вартою, яке є найбільш суворим запобіжним заходом, немає. Вважає, що до обвинуваченого може бути застосовано особисте зобов`язання.

Вислухавши думку учасників справи, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.176,177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.3,8 Конституції України, ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.176,177,ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з ч.1,2 ст.331 КПК україни під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, наразі ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, яке є тяжким умисним корисливим злочином, ч.1 ст.357 КК України, яке є кримінальним проступком.

Виходячи з практики ЄСПЛ, сама по собі тяжкість злочину та суворість можливого покарання не можуть бути безумовною підставою для тримання особи під вартою, однак є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Крім того, стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, тому на цій стадії провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку суд вважає, що клопотання прокурора містить достатньо даних для висновку про причетність обвинуваченого ОСОБА_4 до інкримінованих йому правопорушень.

Також суд враховує, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Так, обвинувачений ОСОБА_4 був раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, судимості за які не зняті та не погашені, відбував покарання реально, звільнився в липні 2022 року, неодружений, відносно малолітньої доньки ОСОБА_7 , 2015р.н., позбавлений батьківських прав, інших утриманців немає. Відомості про наявність у нього стабільного джерела доходу в справі відсутні.

Також суд враховує, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово не з`являвся в судові засіданні, про поважні причини неявки завчасно суд не повідомляв, у зв`язку з чим до нього застосовувався привід.

Вказані обставини в сукупності, на думку суду, свідчать про можливість обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення як ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Також суд відповідно до ст.178 КПК України враховує тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому у випадку визнання винуватим, наявність непогашених судимостей, його вік та стан здоров`я, зокрема, наявність у нього хронічних захворювань, періодичне погіршення стану здоров`я та неодноразове перебування на стаціонарному лікуванні, що в більшості випадків і було причиною його неявки в судове засідання і на підтвердження чого стороною захисту надано суду відповідні документи.

Оцінивши доводи сторін, суд вважає, що прокурором не доведено доцільність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і неможливість запобігти наявним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому, суд погоджується з неможливістю застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 домашнього арешту, оскільки останній в м.Запоріжжі не зареєстрований, без реєстрації проживає в м.Києві в орендованому (з його слів) житлі, відомості про наявність у нього на праві власності будь-якого житла відсутні. Неможливість застосування застави пов`язується з тим, що обвинувачений офіційно не працює, відомості про наявність у нього стабільних законних джерел доходу відсутні. Заяв від осіб, які б виявили бажання бути поручителями обвинуваченого, до суду не надходило, що унеможливлює застосування до нього особистої поруки.

Разом з тим, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, на строк два місяці.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

Керуючись ст.2,176-178,193-194,196,331 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього такі обов`язки: 1) прибувати до суду у визначений день та час; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання/перебування, на строк два місяці, тобто до 01 червня 2025 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює прокурор.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 01.04.2025 о 16.00год.

Суддя ОСОБА_1

01.04.2025