Справа № 288/76/25
Провадження № 1-кс/288/15/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року . смт. Попільня

Слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , особи, яка подала клопотання ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , начальника СВ ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області клопотання представника ТОВ «ФАСТІВ-АГРО» ОСОБА_3 про скасування арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001133 від 07.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду клопотанні ОСОБА_3 вказує, що 11 листопада 2024 року ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області було накладено арешт із забороною користування та розпорядження на автобус марки «ГАЗ 32213», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ТОВ «ЯГОТИН-АГРО», що зареєстровано за адресою: м. Яготин, вул. Сільгосптехніки, 1.

Арешт на транспортний засіб накладено в рамках кримінального провадження № 0001133 від 07.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В подальшому підслідність досудового розслідування кримінального провадження визначено за слідчим відділенням відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області (смт. Попільня Житомирської області), під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до укладеного договору суборенди рухомого майна № 52 ВАТ від 01.10.2024 та додатку № 1 до нього, автобус марки «ГАЗ 32213», д.н.з. НОМЕР_1 передано в суборенду ТОВ «ФАСТІВ-АГРО». Факт передачі зазначеного майна в суборенду засвідчено актом від 01.10.2024.

Надалі постановою слідчого від 20.12.2024 кримінальне провадження № 0001133 від 07.11.2024 було закрито на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України. Однак, прокурором одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження арешт майна скасовано не було.

Враховуючи викладене просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області було накладено арешт із забороною користування та розпорядження на автобус марки «ГАЗ 32213», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ТОВ «ЯГОТИН-АГРО», що зареєстровано за адресою: м. Яготин, вул. Сільгосптехніки, 1.

Особа, яка подала клопотання в судовому засіданні клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні надав матеріали кримінального провадження, з постановою про зміну кваліфікації кримінального провадження, щодо задоволення клопотання не заперечував.

Начальник СВ відділення поліції № 2 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області в судовому засідання щодо заявленого клопотання не заперечував, зазначив, що в телефонному режимі була повідомлена потерпіла сторона, що підтверджується рапортом від 28.12.2024, та направлено лист повідомлення від 21.12.2024 вих. № СЕД про закриття кримінального провадження відповідно до п. 2 ч.1 284 КПК України та можливість отримання постанови в СВ ВП №2.

Дослідивши зміст заявлених вимог, матеріали, додані до клопотання, вислухавши учасників процесу, приходжу до наступного.

Арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого відповідно до вимог частини 1 статті 170 КПК України, полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумної підозри вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області було накладено арешт із забороною користування та розпорядження на автобус марки «ГАЗ 32213», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ТОВ «ЯГОТИН-АГРО», що зареєстровано за адресою: м. Яготин, вул. Сільгосптехніки, 1.

Відповідно до постанови СВ від 17 грудня 2024 року про зміну кваліфікації кримінального провадження, у кримінальному провадженні № 0001133 від 07.11.2024 змінено правову кваліфікацію з ч. 2 ст. 286 КК України на ч. 3 ст. 283-1 КК України.

Постановою слідчого СВ від 20 грудня 2024 року кримінальне провадження № 0001133 від 07.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, закрито.

Накладаючи арешт слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності правових підстав для арешту зазначеного майна, яке залучено у якості речових доказів, що підтверджується відповідним процесуальним рішенням, а саме постановою слідчого про визнання речовим доказом, метою ж арешту майна є необхідність збереження речових доказів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, що в подальшому будуть використані як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження для забезпечення змагальності сторін у кримінальному провадженні та повноти досудового розслідування.

Частиною 1 статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини 1 статті 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 166, 170 174 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до абз.3 п.1 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Отже, арешт майна має бути скасованим, якщо відпали підстави його застосування, або арешт було накладено необґрунтовано.

Завданням кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний, що передбачено статтею 2 КПК України.

Разом з тим, згідно частини 4 статті 21 КПК України, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України, та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Відповідно до частини 4, 5 статті 170 КПК заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатись таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Європейський суд з прав людини висловив позицію, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі"Джеймс та інші проти Сполученого Королівства"(James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98.)

Згідно практики ЄСПЛ втручання у власність фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Зазначені вище обставини в їх системному зв`язку свідчать, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки в подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення у даному кримінальному провадженні відпада потреба.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 170, 174, 369, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ТОВ «ФАСТІВ-АГРО» ОСОБА_3 про скасування арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001133 від 07.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 листопада 2024 року справа № 274/8791/24, у виді заборони користування та розпорядження на автомобіль марки «ГАЗ 32213», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ТОВ «ЯГОТИН-АГРО», що зареєстровано за адресою: м. Яготин, вул. Сільгосптехніки, 1.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1