Провадження № 1-кс/487/7179/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000129 від 06.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просила надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудового розслідування кримінального провадження №0000129 від 06.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. 02.10.2024 року повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, яке було вручено уповноваженій особі за місцем проходження військової служби та направлено за місцем проживання. Посилаючись на те, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, встановлення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 запобігання подальших можливостей переховуватися від органів досудового розслідування і суду, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Затримання особи, є одним із заходів забезпечення кримінального провадження (п. 8 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Частиною 3 статті 132 КПК України визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Це клопотання може бути подане після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю (п. 3 ч. 2 ст. 188 КПК України).

Частиною 4 ст. 188 КПК України передбачено, що прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 КПК України обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 КПК України.

Отже, з аналізу наведених положень Кодексу слідує, що слідчий суддя може постановити ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу у виняткових випадках, а саме для забезпечення присутності підозрюваного в судовому засіданні під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у разі невиконання ухвали про привід підозрюваного для розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту чи тримання під вартою. Зазначені випадки зумовлені протиправною поведінкою підозрюваного, яка перешкоджає (може перешкодити) здійсненню кримінального провадження та негативно впливає (може вплинути) на забезпечення його ефективності. Особливістю застосування такого процесуального заходу, як затримання з метою приводу, є його короткостроковість, а також спрямованість на виконання завдань кримінального провадження, якими, зокрема, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Судом встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудового розслідування кримінального провадження №0000129 від 06.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.07.2024 громадянин ОСОБА_6 , відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 (Одеська область) на військову службу за мобілізацією та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2024 № 203 солдата за призовом ОСОБА_6 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти аеромобільного батальйону вказаної військової частини, зарахований до списків особового складу, поставлений на всі види забезпечення, справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 05.07.2024, тобто з моменту відправлення ОСОБА_6 з ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в країні воєнний стан та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_6 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.

Так, 08.07.2024 приблизно о 16 год. 00 хв., солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, всупереч вищезазначених вимог закону, з метою ухилитися від обов`язків військової служби назавжди, в умовах воєнного стану, самовільно залишив пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), та незаконно перебуває поза її межами дотепер, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, тим самим, припинивши виконання своїх службових обов`язків щодо захисту незалежності та територіальної цілісності України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину.

02.10.2024 слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_7 складено повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, зокрема, у самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, було направлено за місцем проживання останнього.

Крім того, повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, 02.10.2024 року було вручено уповноваженій особі за місцем проходження військової служби військової частини НОМЕР_1 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

З матеріалів клопотання слідує, що підозрюваний ОСОБА_6 тривалий час переховується від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

З огляду на викладені обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до десяти років позбавлення волі. Підозрюваний переховується від досудового розслідування, таким чином, одержавши відомості про звернення до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, до початку розгляду даного клопотання підозрюваний вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу й зазначені у ст. 177 КПК України.

Застосування процесуального заходу, як затримання з метою приводу у даному кримінальному провадженні спрямовано на виконання його завдань, зокрема, захист та охорона прав, свобод та законних інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування.

А за такого, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 186, 188, 189, 190, 370, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та втрачає законну силу з моменту: 1) приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; 2) 23 грудня 2025 року; 2-1) добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; 3) відкликання ухвали прокурором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1