Справа № 175/2386/22
Провадження № 1-кп/175/110/22
Справа № 175/2386/22
Провадження № 1-кп/175/110/22
Вирок

Іменем України

11 квітня 2025 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 (дистанційно),

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.Слобожанське кримінальне провадження № 0000383 відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Алісово Близнюківського району Харківської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_5 04.07.2022 року приблизно о 20:00 перебуваючи за місцем свого проживання в дворі домоволодіння АДРЕСА_2 та вживав алкогольні напої, коли до нього прийшов раніше знайомий ОСОБА_7 . В дворі між присутніми на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, під час якої у ОСОБА_5 виник умисел на позбавлення життя потерпілого. В ході конфлікту ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин збив з ніг ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на землю. Після цього ОСОБА_5 взяв фрагмент деревини, максимальний діаметр якої з одного боку становить 5 см, котрий лежав у дворі, та зі стоячого положення , усвідомлюючи, що завдає удари у життєво важливі органи, зі значною силою наніс ним не менше 5 ударів в область грудної клітини, не менше 3 ударів по кінцівках, не менше 10 ударів в область голови та 1 удар в область шиї потерпілому, котрий лежав на землі. Приблизно о 20.30 злочинні дії ОСОБА_5 правомірно припинені військовослужбовцем ЗСУ ОСОБА_8 , який в цей час проходив поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 .

Своїми злочинними умисними діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_7 наступні тілесні ушкодження: в лівій лобно-тім`яно-потиличній ділянці та в проекції лівого скроневого м`яза - невизначеної форми крововилив з нерівними межами; під твердою мозковою оболонкою, з боку правої тім`яно-потиличної долі з заходом в міжпівкульну щілину міститься субдуральна гематома об`ємом до 10 мл. Визначаються дифузні темно-червоного кольору крововиливи під м`які мозкові оболонки по борознах півкуль. По базально-полюсній поверхні правої лобної долі з заходом на конвексидальну поверхню встановлена ділянка забою головного мозку. Набряк-набухання головного мозку з його дислокацією. Закритий перелом кісток носа та лівої вилочної кістки. Перелом великого ріжка лівої під`язичної кістки з крововиливом в прилягаючі м`які тканини. Синці: в проекції правої вушної раковини; на волосистій частині голови в лівій скроневій ділянці; в проекції правої та лівої навколо очних ділянках; в проекції лівого кута рота. Ділянки осаднення: в проекції лівої вилочної кістки з переходом на зовнішній кут ока та на лоб; на підборідді з переходом на ліву дугу нижньої щелепи.

Таким чином встановлена гостра важка закрита черепно-мозкова травма голови з набряком-набуханням головного мозку, ділянкою забою головного мозку та субдуральною гематомою. Також встановлені закриті переломи кісток обличчя, синці, забійні рани та ділянки осаднення. По ступеню тяжкості гостра важка закрита черепно-мозкова травма голови має ознаки тілесних пошкоджень тяжкого ступені тяжкості. Перелом вилочної кістки по ступеню тяжкості має ознаки тілесних пошкоджень середнього ступені тяжкості. Перелом великого ріжка лівої під`язичної кістки має ознаки тілесних пошкоджень середнього ступеню тяжкості. Перелом кісток носа та забійні рани по ступеню тяжкості мають ознаки тілесних пошкоджень легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я. Синці та садна по ступеню тяжкості мають ознаки тілесних пошкоджень легкого ступеня тяжкості Закрита тупа травма грудної клітини та живота: Синці: по передній поверхні грудної клітини зліва між 1-3 ребрами між окологрудиною та передньо пахвовій лініям. Ділянки осаднення: по передній поверхні шиї з переходом на бокові в нижній третині, на лівій боковій поверхні в нижній третині з переходом на 1-3 ліві ребра по середньо ключичній лінії на фоні якої мається синець, з просвітленням в центрі; по передній поверхні грудної клітини в проекції правої ключиці з переходом на правий плечовий суглоб, на фоні якої мається синець з просвітленням у центрі; в проекції рукоятки грудини на фоні якої розташовується синець. Закриті переломи ребер: правих - 7-9 по передньо пахвовій лінії; лівих - 2-3 ребер по середньо ключичній лінії та 1-3 по лопатковій лінії з крововиливами в підлягаючі тканини. Крововиливи в брижейку кишківника, в зв`язковий апарат печінки, в жирову капсулу обох нирок та клітковину заочеревинного простору праворуч та ліворуч. В ділянці воріт лівої нирки є щілиноподібної форми розриви тканини;

Закриті переломи ребер та розриви нирки по ступеню тяжкості має ознаки тілесних пошкоджень середнього ступені тяжкості. Синці та садна по ступеню тяжкості мають ознаки тілесних пошкоджень легкого ступеня тяжкості: синці по передній поверхні лівого плеча в середній третині з переходом на нижню третину, з просвітленням в центрі. Ділянки осадження: по передній поверхні правого плечового суглоба, по розгинальній поверхні лівого передпліччя в нижній третині. По ступеню тяжкості мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер у КНП «Первомайська ЦРЛ» Первомайської міської ради Харківської області.

Причиною смерті ОСОБА_7 стала поєднана тупа травма голови та тулуба, яка ускладнилась розвитком травматичного шоку, який і явився безпосередньою причиною смерті. За ступенем тяжкості дана травма має ознаки тілесних пошкоджень тяжкого ступеню тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 , свою провину не визнав і пояснив, що ОСОБА_9 був товаришем його батька він до нього ставився добре і з повагою. Він був з ним, знайомий близько 20 років. Він ніколи з ним не конфліктував, та 04 липня 2022 року він не вбивав ОСОБА_10 той день до нього заходили на каву ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а потім ОСОБА_13 прийшов до нього в гості близько о 15й годині. ОСОБА_13 запитав у нього чому той випиває, а він відповів, що п`є каву, а не алкоголь. ОСОБА_13 почав висловлювати, що він вживає алкоголь і не слідкує за пасікою. Через нетривалий час усі пішли разом З ОСОБА_14 , а він пішов в душ, потім вечеряв і знову повернувся ОСОБА_13 вони сіли вечеряти, та ОСОБА_13 запропонував випити, але він відмовився з ним вживати алкоголь. Він висловлював ОСОБА_15 , що має намір піти в ЗСУ. А Коли ОСОБА_13 пішов він пішов з ним калітки, а там зустріли військових, які почали обговорювати його намір, та намагалися забрати його «буса». ОСОБА_13 був присутній, став казати в бік військових погане, його відмовляв від ЗСУ, тому як той має двох дітей. Потім ОСОБА_13 пішов, а в нього задзвонив телефон і він пішов до хати. Коли зайшов посеред хати йому хтось наніс удар по голові і він не пам`ятає деталей, однак пригадує, що коли прийшов до свідомості , він був зв`язаний. Він побачив себе посеред подвір`я. Він був побитий і поруч були близько чотирьох військових, а ОСОБА_16 він не бачив на подвір`ї. Він вранці 04 липня2022 був з військовими на стрільбах, та після стрільб випив 100 гр. горілки, та більше в той день алкоголю не вживав. Наполягав на тому, що ОСОБА_15 він не наносив ударів і в той день він не вживав алкоголь, тому як із вечора мав домовленість із військовими.

На його думку, свідок ОСОБА_17 , говорив не правду, та коли адвокат задавала йому питання про те, чому він не захистив потерпілого як військовий, після його показів про множинні удари палкою. З боку працівників поліції під час досудового розслідування, та під час знаходження у Харківському СІЗО до нього застосовувалися недозволені методи слідства, що виразилось у побитті. Після 04 липня 2022 року в нього провалу пам`яті, а тому він деякі події того дня не пам`ятає. Просив суд звернути увагу, що через побиття його медичне обстеження проводилося тільки 11 липня 2022 року; з ним не проводився слідчий експеримент; до справи не було залучено відео про яке казав свідок ОСОБА_17 ; стан його здоров`я погіршився та він потребує лікування. Суддя його особисто ображав, та називав «вбивцею», відмовив у задоволенні усіх клопотань, які були заявлені ним, та його захисником. На його думку дії слідства, суду призвели до порушення його прав.

Суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого щодо не причетності до скоєння тяжкого злочину за яке передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі, та розцінює його стратегію захисту «жертви прокурорського та суддівського свавілля» (заміну захисників, викривлення у свій бік нібито образливої поведінки судді, поліції, робітників слідства, співробітників СІЗО) спрямовану на уникнення покарання, та суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України підтверджується письмовими доказами, поясненнями свідків, показаннями потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_9 є її батьком на момент смерті йому було 74 роки. Він проживав в АДРЕСА_1 . Проживав разом з її мамою ОСОБА_18 , яка на даний момент паралізована, а батько за нею доглядав. Вона досить часто навідувалась до батьків та добре знаю їх сусідів. Так, їй відомо, що батько знаходився у товариських відносинах зі своїми сусідами ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які проживають по АДРЕСА_2 . Їй відомо, що коли вони виїхали в евакуацію через загрозу обстрілів з боку військовослужбовців РФ, то попрохали її батька, щоб він приходив додому, та приглядував за їх домашньою птицею. На їх прохання батько щодня приходив, та годував їм курей. Також їй відомо, що у сусідів ОСОБА_21 та ОСОБА_20 є донька ОСОБА_22 , яка проживає в селищі Іванівка та син ОСОБА_23 , який проживає в сусідньому селі Дмитрівка . Вона спілкувалася з батьком по мобільному телефону 04.07.2022 року вранці близько 9.00 ранку, а у вечорі 04.07.2022 року від старости Іванівського округу ОСОБА_24 вона дізналася, що ОСОБА_25 у дворі за місцем проживання ОСОБА_26 наніс тілесні ушкодження її батьку ОСОБА_27 . Їй повідомили, що батька в важкому стані доставили до Первомайської ЦРЛ, де він ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 13.30 не приходячи до тями помер. Її батько ОСОБА_13 інколи вживав алкогольні напої, але він ними не зловживає, оскільки на ньому тримається домашнє господарство, худоба. Цивільний позов підтримала у повному обсязі, а щодо міри покарання поклалась на розсуд суду.

Показаннями свідка ОСОБА_24 , який в суді пояснив, що є старостою с. Іванівка, до цього працював сільським головою. Скарг на ОСОБА_5 та ОСОБА_16 не надходило. 04 липня 2022 року, близько 21:00 медпрацівник ОСОБА_28 телефоном повідомила йому, що ОСОБА_29 побив ОСОБА_16 , який знаходиться у важкому стані. Він приїхав на місце АДРЕСА_2 , та побачив, як військові лікарі виносили ОСОБА_16 , який був без свідомості, з двору до машини. У дворі сидів ОСОБА_29 у неадекватному стані він намагався з ним розмовляти, однак той мовчав. З його поведінки він зрозумів , що обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння. Зі слів військових він дізнався, що ОСОБА_16 побив ОСОБА_30 .

Показаннями свідка ОСОБА_8 , який в суді пояснив, що до подій 04. 07 . 2022 року з обвинуваченим ОСОБА_31 знайомий не був , а станом на час вчинення злочину проходив військову службу у с. Іванівка Барвінківської громади. 04.07.2022 року близько 20:30 він йшов з магазину по вул. Східній у с. Іванівка та біля одного двору почув крики про допомогу. Він зайшов у двір і побачив як один обвинувачений б`є палкою довжиною близько 2 метрів по голові іншого чоловіка похилого віку, який лежав на землі. Потерпілий просив, щоб його не били. Він бачив більше 3 ударів в область голови, та він забіг у двір вихопив палку та викликав військових лікарів, які за деякий час прийшли, надали потерпілому медичну допомогу та відправили його до лікарні. Обвинувачуваний був у стані алкогольного сп`яніння. Він має відеозапис побиття обвинуваченим, та навіть казав про це поліції, та демонстрував запис, але в нього його не вилучили.

Показаннями свідка ОСОБА_32 , який в суді пояснив, що влітку 2022 року у денний час зустрів обвинуваченого ОСОБА_5 , який був у стані алкогольного сп`яніння та запросив його до себе у гості випити каву на АДРЕСА_3 (де мешкали батьки ОСОБА_33 , які на той час були в евакуації). Вони спілкувалися близько години, коли у двір зайшли ОСОБА_12 та ОСОБА_34 ОСОБА_5 з ОСОБА_14 виникла сварка з якого приводу він не пам`ятає. Обвинувачений та ОСОБА_13 були в стані алкогольного сп`яніння. Потім вони всі пішли. У ОСОБА_16 видимих тілесних ушкоджень не було. Цього ж дня близько о 20-ї годині він дізнався про події від військового, який є співмешканцем їх села, що ОСОБА_16 побив палицею ОСОБА_30 .

Показаннями свідка ОСОБА_35 , яка в суді пояснила, що вона є сестрою обвинувачуваного та пояснила, що по АДРЕСА_2 знаходиться будинок їх батьків, які станом на час вчинення злочину перебували в евакуації. 04.07.2022 року близько 21:00 староста ОСОБА_24 повідомив їй телефоном, що брат побив ОСОБА_16 на батьківському подвір`ї. Коли вона к прийшла на місце побачила ОСОБА_16 на землі без свідомості, але він ще дихав з тілесними ушкодженнями на голові. Поряд знаходився її брат у стані алкогольного сп`яніння він сидів на землі подвір`я. Прийшли військові та почали надавати медичну допомогу ОСОБА_27 . Цього ж дня близько 16:00 вона була на цьому подвір`ї, де бачила ОСОБА_16 , ОСОБА_36 , та ОСОБА_37 ОСОБА_16 жодних тілесних ушкоджень не було, та він сварив ОСОБА_5 за зловживання алкоголем. Вона також знала, що обвинувачений зловживав алкоголем.

Показаннями свідка ОСОБА_38 , який в суді пояснив, що він є племінником обвинувачуваного. 04.07.2022 року староста села ОСОБА_24 телефоном повідомив його матері, що ОСОБА_29 когось побив у дворі його дідуся і бабусі. Він прийшов на місце та побачив у дворі на землі лежачого на животі їх сусіда ОСОБА_16 майже без свідомості, але він ще дихав, та йому надавали медичну допомогу. В нього були видимі тілесні ушкодження, зокрема на обличчі синці та гематоми. Також там були двоє військових та ОСОБА_30 .. Один з військових розповів, що ОСОБА_29 побив ОСОБА_39 .

Суд аналізуючи допити свідків, приходить до висновку обвинувачений ОСОБА_40 2022 року знаходився після 20 години у стані алкогольного сп`яніння, та мав конфлікт з потерпілим ОСОБА_41 .

Свідок ОСОБА_17 є жителем Чернівецької області тому суд приходить до висновку, що у нього не було мотивів, щоб скривдити, чи оговорити обвинуваченого. Суд завертає увагу, що свідок не зважаючи на проходження бойової служби був двічі допитаний у суді. Під час останнього допиту свідка ОСОБА_17 мобільний зв`язок «зависав», але свідок знаходячись у місці бойового зіткнення свідчив про події, та навіть відтворив кадри відеозапису суду на яких суд вбачав тіло на землі, та обвинуваченого з оголеним торсом. Тому суд приймає пояснення свідка ОСОБА_17 прямим доказом винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 , а відмовив обвинуваченому у повторному допиті свідка ОСОБА_17 , та огляді відеозапису зробленому свідком тому, що він процесуально не оформлений речовим доказом. Свідчення ОСОБА_17 є послідовними, та узгоджуються з обставинами викладеними в обвинуваченні.

Суд вважає, що деякі свідки які є родичами обвинуваченого добросовісно плутаються в сприйнятті і відтворенні деяких незначних обставин подій, які сталися як до моменту, так і після нього, враховуючи суб`єктивне ставлення, сплив часу.

Підстав сумніватися в правдивості наведених вище показань свідків, які судом попереджені про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України, судом не встановлено.

Дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження №0000383, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05 липня 2022 року, де згідно якого до ВП №1 Ізюмського РУП надійшло повідомлення про те, що 04.07.2022 року близько 20.30 на території Другого Іванівського округу Барвінківської МТГ Ізюмського району гр. ОСОБА_5 умисно спричинив тілесні ушкодження гр. ОСОБА_42 , внаслідок чого останнього було доставлено до Первомайської ЦРЛ з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, двухсторонній гіпопневмоторакс (а.с.к.п. 1);

- рапортом старшого інспектора Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_43 від 05 липня 2022 року 05.07.2022 року о 14:31 надійшло повідомлення зі служби 102 проте, що 05.07.2022 року о 14:31 за адресою: АДРЕСА_4 - черговий Первомайського ВП повідомив про смерть у лікарні г-на ОСОБА_44 , який з Ізюму був доставлений до Первомайської ЦРЛ без свідомості з діагнозом відкрита ЧМТ. двобічний гемапневмоторокс, де отримав травму невідомо (а.с.к.п.7);

- протоколами огляду місця події від 05 липня 2022 року з фото-таблицями до них, із яких убачається, що у період часу з 10.00 години до 10.40 години проведено огляд місця вчинення злочину, яким є двір домоволодіння по АДРЕСА_3 ході слідчої дії вилучено знаряддя злочину дерев`яну палицю та гумові капці обвинувачуваного з нашаруваннями речовини, схожої на кров (а.с.к.п.12-17);

- протоколом огляду трупа від 06 липня 2022 року, а саме ОСОБА_7 із фото-таблицею до протоколу в ході якого візуально у загиблого встановлено тілесні ушкодження на голові та верхній частині тулуба. (а.с.к.п. 10-13);

- протоколом огляду предметів від 09 липня 2022 року під час якого за участю спеціаліста-криміналіста оглянуто знаряддя злочину фрагмент деревини та зроблено зіскоб кори з нашаруваннями бурого кольору. (а.с.к.п. 31);

- висновком експерта № 12-17/400Лзт/22 від 17 серпня 2022 року (експерт ОСОБА_45 ), із якого убачається, що у ОСОБА_7 встановлено тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості на голові, на грудній клітині. Причиною смерті стала поєднана тупа травма голови та тулуба, яка ускладнилася розвитком травматичного шоку (тяжкі тілесні ушкодження). Тілесні ушкодження утворилися прижиттєво від не однократної ударної дії твердого тупого предмету та дії твердого предмету по механізму удар-тертя у строк до 1 доби до моменту настання смерті. Згідно висновку смерть констатована ІНФОРМАЦІЯ_2 о 12:00. У крові померлого спиртів не виявлено. Тобто удари наносилися ціле направлено по життєво важливим органам. (а.с.к.п.38-41);

- висновком експерта № 12-14/97Лзт/22 від 11 липня 2022 року (експерт ОСОБА_45 ), із якого убачається, що у ОСОБА_5 встановлено легкі тілесні ушкодження у вигляді синців та крововиливів на голові тулубі, верхніх та правій ніжній кінцівках, частина з яких могла утворитися внаслідок падіння. (а.с.к.п.43-44);

- висновком судово-медичної (цитологічної) експертизи речових доказів № 15-12/345-Дм/2022, згідно якого у піднігтьовому змісті ОСОБА_5 крові та клітин інших осіб не виявлено. (а.с.к.п. 58-59);

- висновком судово-медичної (цитологічної) експертизи речових доказів № 15-12/346-Дм/2022, згідно якого згідно якого у піднігтьовому змісті ОСОБА_7 крові та клітин інших осіб не виявлено. (а.с.к.п.63-64);

Тобто вказані висновки свідчать, що опору з боку ОСОБА_7 не було, тілесні ушкодження обвинувачуваним руками не наносилися.

- висновком експерта № 15-12/347-Дм/2022 від 06 серпня 2022 року (експерт ОСОБА_46 ), із якого убачається, що групова приналежність крові від трупа громадянина ОСОБА_7 - А (II) з ізогемаглютиніном анти-В («Висновок експерта» №14-12/2209-Дм від 11.07.2022). Згідно результату дослідження, в його крові міститься супутній антиген ОСОБА_47 приналежність крові підозрюваного громадянина ОСОБА_5 результаті проведення судово-медичної експертизи семи фрагментів кори дерева (об`єкти №№1-7), вилучених 05.07.2022 року в період часу з 10.00 год. по 10.40 год. в ході огляду місця події, а саме двору квартири АДРЕСА_5 , котрий проводився у присутності ОСОБА_5 (як зазначено в постанові), знайдені сліди крові людини. При серологічному дослідженні, в даних слідах, виявлені антигени А та Н. Таким чином, можна припустити, що дані сліди крові могли відбутися від будь-якої людини з груповою належністю крові А (II) з ізогемаглютинином анти-В, що містить супутній антиген Н, в тому числі від потерпілого громадянина ОСОБА_7 (а.с.к.п.68-70);

- висновком експерта № 15-12/344Дм/2022 від 06 серпня 2022 року (експерт ОСОБА_46 ), із якого убачається, що групова приналежність крові від трупа громадянина ОСОБА_7 - А (II) з ізогемаглютиніном анти-В («Висновок експерта» №14-12/2209-Дм від 11.07.2022). В результаті проведення судово-медичної експертизи чоловічих гумових літніх капців чорного кольору (об`єкти №№1-11), вилучених 05.07.2022 року в період часу з 10.00 год. по 10.40 год. в ході огляду місця події, а саме двору квартири АДРЕСА_5 , котрий проводився у присутності ОСОБА_5 (як зазначено в постанові), встановлено наступне: в об`єктах №№1-6,10 знайдені сліди крові людини. При серологічному дослідженні, в даних слідах, виявлений антиген А, ізогемаглютиніни не виявлені. Таким чином, можна припустити, що дані сліди крові могли відбутися від будь-якої людини з груповою належністю крові А (II) з ізогемаглютинином анти-В, в тому числі від потерпілого громадянина ОСОБА_7 в об`єктах №7-9,11 сліди крові не знайдені. (а.с.к.п.75-78);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22 липня 2022 року із відео-додатками до нього, відповідно до яких свідок ОСОБА_48 , під час проведення слідчого експерименту розповів про обставини подій від 04 липня 2022 року, яким чином ОСОБА_5 наносив палкою тілесні ушкодження ОСОБА_7 (а.к.п.113-118);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 12-14/121Лз/22 від 03 березня 2022 року, згідно якого не виключено утворення тілесних ушкоджень на голові у ОСОБА_7 за обставин, на які вказав свідок ОСОБА_17 під час проведення слідчого експерименту. (а.с.к.п. 120-123).

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 12-14/146Лз/22 від 26 серпня 2022 року, згідно якого в область голови завдано не менше 10 ударів, в область тулуба не менша 3 ударів, в область шиї удар, не виключено фрагментом деревини, вилученої під час огляду місця події. Маловірогідне утворення тілесних ушкоджень внаслідок падіння. Не виключено утворення ушкоджень на плечах та лівому передпліччі внаслідок самооборони та закриття руками голови або тулуба. Біологічна смерть констатована через 16 годин після нанесення ушкоджень. Сліди активного переміщення та волочіння відсутні. (а.с.к.п.125-129).

Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість і достовірність. Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого. Порушень вимог закону щодо відкриття доказів стороні захисту, суд не вбачає.

Суд, при ухваленні вироку не посилається на інші матеріали кримінального провадження, які були дослідженні в судовому засіданні за клопотанням прокурора, оскільки вони не мають доказового значення.

Суд, дотримуючись принципів змагальності сторін і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, і його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 , невизнання вини суд не приймає до уваги і вважає їх такими, що спрямовані на уникнення суворої кримінальної відповідальності за скоєння особливо тяжкого злочину.

Суд розцінює такі розбіжності у показах обвинуваченого, як намагання приховати обставини та перешкоджаючи встановленню істини у справі, та критично ставиться до його заяв про втрату пам`яті.

Посилання обвинуваченого, та його захисника на тиск з боку працівників поліції під час досудового розслідування та застосування недозволених методів слідства, що призвело до порушення його права на захист і до отримання визнавальних показань, суд залишає поза увагою, оскільки об`єктивних доказів цього суду не надано, а досліджені матеріали справи не містять визнавальних показів обвинуваченим.

Питання ж наявності чи відсутності в діях службових осіб кримінально караних діянь у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 тиску, знаходиться поза межами об`єктивної сторони злочину, інкримінованого обвинуваченому, і підлягає вирішенню у іншому кримінальному провадженні.

Що ж до доводів сторони захисту про недопустимість доказів обвинувачення, а саме висновку судово-психіатричної експертизи, судом встановлено, що підставою для визнання доказів недопустимими є не будь-яке порушення процесуального закону, а порушення фундаментальних прав і свобод особи, а тому підстав для визнання його недопустимим у суду не має.

Зі змісту письмового клопотання про допит судово-медичного експерта зі сторони захисту вбачається, що воно фактично заявлено з метою затягування розгляду справи, тому як обвинувачений заперечує факт заподіяння тілесних ушкоджень, як і до клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_49 .

Доводи захисту не свідчать про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону про наявність підстав для визнання недопустимим доказу.

Крім того на думку суду, обвинувачений, який у період скоєного хоч і перебував у стані алкогольного сп`яніння, повинний був усвідомлювати і керувати своїми діями щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я інших людей, а тому доводи сторони захисту не знайшли підтвердження, та у суду не має підстав для ухвалення виправдовувального вироку.

Так, у відповідності до припису ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухвалені судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Докази, покладені в основу вироку, були зібрані з дотриманням процесуального законодавства, а тому розцінюються судом як допустимі.

Аналіз усіх доказів по справі дає суду підстави для висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та про необхідність призначення покарання, передбаченого законом.

У зв`язку з цим доводи сторони захисту про необхідність винесення виправдувального вироку на підставі ч.1 ст. 373 КПК України є необґрунтованими, та безпідставними.

Так, відповідно до ч.1 ст.115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.

Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.

Таким чином, сукупність всіх вищевказаних обставин вчинення злочину, спосіб, кількість, характер і локалізація спричинених тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка обвинуваченої та потерпілого, що передувала до та після події, вказують про цілеспрямовані, обдумані та умисні дії обвинуваченої, спрямовані на наявність в діях обвинуваченої умислу, спрямованого на протиправне позбавлення життя потерпілого.

Аналіз усіх доказів по справі дає суду підстави для висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та про необхідність призначення покарання, передбаченого законом.

Суд не посилається у вироку на інші матеріали кримінального провадження, досліджені у судовому засіданні, оскільки вони є процесуальними документами, не доводять та не спростовують вини обвинуваченого.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про повну доведеність «поза розумним сумнівом» вини обвинуваченої у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення і необхідність призначення їй покарання, передбаченого законом.

При визначенні виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи та особу ОСОБА_5 раніше не судимого, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 159 від 08 серпня 2022 року (експерти ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 ) ОСОБА_5 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (а.с.к.п.81-83).

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 не встановлені.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За приписом ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, обставин справи і даних про особу ОСОБА_5 його ставлення до наслідків вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності зі ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, а також думку органу обвинувачення і потерпілої щодо виду і міри покарання, суд вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі на строк у межах санкції ч.1 ст.115 КК України, вважаючи, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

На переконання суду, призначення обвинуваченій такого покарання буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Відповідно до ст. 128, 129 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті, яка передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Нормами, закріпленими в ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Потерпілою ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов про стягнення на її користь моральної та матеріальної майнової шкоди, а саме згідно позовних вимог просила стягнути: з ОСОБА_5 на її користь моральну шкоду в сумі 300 000 (триста тисяч) гривень та матеріальну шкоду у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити на підставах викладених в позовній заяві.

Обвинувачений позовні вимоги не визнав.

Вирішуючи цивільно-правовий спір суд вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості.

Протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_5 був порушений звичайний уклад життя потерпілої у зв`язку із заподіянням їй моральних страждань, після усвідомлення наслідків у неї продовжує залишатися почуття душевного болю.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе частково задовольнити цивільний позов в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп., моральної шкоди та повністю стягнути матеріальну шкоду з урахуванням матеріального стану обвинуваченого й обставин справи.

Судові витрати відсутні.

Доля речових доказів підлягає вирішенню у відповідності зі ст.100 КПК України.

З огляду на вимоги ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту з цього майна.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

Строк покарання обчислювати з дня затримання в порядку ст. 208 КПК України, тобто з 05 липня 2022 року.

До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов позивача ОСОБА_6 про відшкодування з ОСОБА_5 моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 завдану моральну шкоду, в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 завдану матеріальну шкоду, в розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Судові витрати відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000383, а саме: фрагмент деревини, довжиною 2,3 м, умовно циліндричної форми, максимальний діаметр якого з одного боку становить 5 см, з нашаруванням речовини бурого кольору, чоловічі літні гумові капці чорного кольору з металевою емблемою, зразки крові та піднігтьовий зріз з правої та лівої рук ОСОБА_7 , зразки крові та піднігтьовий зріз з правої та лівої рук ОСОБА_5 , зішкріб кори з фрагменту деревини, довжиною 2,3 метри після набрання вироком законної сили знищити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1