Справа № 644/9537/20
н/п 1-в/953/226/24
"31" липня 2024 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно засудженої
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтава, громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 09 грудня 2020 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт,
02 липня 2024 року начальник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м. Харкова із клопотанням про звільнення засуджену ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.
В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_4 засуджена 09 грудня 2020 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт. 20 квітня 2021 року вказаний вирок надійшов на виконання до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області. Зазначає, що засудженій направлялися виклики до уповноваженого органу з питань пробації, проте вона за викликами не з`явилася. У ході першочергових розшукових заходів встановити місцезнаходження засудженої ОСОБА_4 виявилось неможливим, оскільки за адресами, вказаними у вироку суду, вона не мешкає, у зв`язку з чим до ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області було направлено клопотання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів. Київський районний відділ філії Державної установи «Центр пробанії» в Харківській області виконав усі дії в межах повноважень для виконання вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2020 року, проте засуджена не була ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а тому засуджена не ухиляється від відбування покарання, призначеного вироком суду. Вирок суду набрав законної сили 04 березня 2021 року. Вказує, що строк давності виконання вищевказаного вироку стосовно ОСОБА_4 не переривався і минув, що відповідає положенням п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, згідно з яким особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Зауважила на тому, що у даному випадку зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду не відбувалося в силу невизнання ОСОБА_4 винною в ухиленні від відбування покарання вироком суду, питання про притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України не вирішувалось. За таких обставин перебіг строків давності виконання вироку стосовно засудженої не переривався, підстав вважати, що засуджена ухиляється від відбування покарання немає. З урахуванням викладеного, представник органу з питань пробації просить розглянути питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку стосовно ОСОБА_4 .
Представник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.
Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява, в якій просить відмовити у задоволенні клопотання органу з питань пробації.
Засуджена ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлялася належним чином шляхом надіслання судових повісток за адресою, вказаною у клопотанні органу пробації. Інформація про те, що засуджена повідомлена про місце, день та час розгляду справи у суду відсутня, оскільки поштові повідомлення повернулись на адресу суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали подання, вважає його таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Положеннями ст. 152 КВК України встановлено, що підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
За змістом ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку: закінчення зазначених у статті 80 Кримінального кодексу України строків; неухилення засудженого від відбування покарання; невчинення протягом встановлених ч.ч. 1 та 3 ст.80 КК України строків нового злочину.
Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.
Суд встановив, що ОСОБА_4 засуджена вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт.
Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2020 року набрав законної сили 04 березня 2021 року.

З матеріалів особової справи № 16/2021 на засуджену ОСОБА_4 вбачається, що станом на 02 липня 2024 року засудженою призначене вироком суду покарання не виконано.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засуджену, орган з питань пробації направляв за зазначеною у вироку суду адресою місця проживання ОСОБА_4 повідомлення про виклик до уповноваженого органу з питань пробації.

Зі змісту довідки фахівця Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 від 27 квітня 2021 року вбачається, що 27 квітня 2021 року був здійснений вихід за адресою місця проживання ОСОБА_4 АДРЕСА_1 , під час якого було встановлено, що ОСОБА_4 з січня 2021 року не проживає за вказаною адресою та місце її знаходження наразі невідоме, що також підтверджується довідкою ДОП СДОП ВП ХРУП №1 ГУГП в Харківській області старшого лейтенанта поліції

ОСОБА_7 досліджених матеріалів особової справи на засуджену вбачається, що 25 червня 2021 року Київським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області скеровано подання до Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області про передачу матеріалів до органів внутрішніх справ для оголошення засудженої ОСОБА_4 у розшук.

Відповідно до інформації ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10 лютого 2023 року, ОСОБА_4 01 лютого 2023 року перетнула державний кордон України, відомості щодо повернення засудженої на територію України відсутні.

Матеріали справи не містять відомостей про з`явлення засудженої для відбування покарання або про її затримання.

Суд бере до уваги, що органом пробації вирок стосовно ОСОБА_4 був прийнятий до виконання 20 квітня 2021 року, тобто майже за десять місяців до початку введення воєнного стану на території України, на що посилається начальник органу пробації у клопотанні, однак за цей час засуджена для відбуття покарання до органу пробації не з`являлась, не знаходилась за місцем свого проживання, територію України залишила лише 01 лютого 2023 року.

Вищезазначені обставини свідчать про ухилення засудженої від відбування покарання, що має наслідком зупинення перебігу строку давності виконання вироку суду, відповідно до положень ч. 3 ст. 80 КК України.

На думку суду, доводи, наведені в поданні про те, що ОСОБА_4 не ухиляється від відбування покарання, є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються жодними доказами.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 80 КК України, суд вважає, що клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення засуджену ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 80 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення засуджену ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1