УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» про приведення вироків суду відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ :

Начальник Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» звернувся в суд із поданням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон № 3886-ІХ) відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник установи в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його присутності.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду подання повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд подання у його відсутність. Відповідно ст. 539 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи, тому суд розглядає подання у його відсутність.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подання установи відносно засудженого ОСОБА_5 . Просив декриміналізувати два епізоди на суму 1458,64 грн. та 1798,93 грн. у вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.12.2020, а інші вироки суду просив залишити без змін та остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

З`ясувавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 3886-IX від 18.07.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий:

1. Вироком 18.12.2020 Деснянського районного суду м. Чернігова за 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до 3 (трьох) місяців арешту. За цим вироком ОСОБА_4 вчинив кілька епізодів крадіжок майна, а саме:

1) 23.08.2020 року на суму 2587,47 грн.

2) 24.08.2020 року на суму 2243,99 грн.;

3) 25.08.2020 року на суму 1458,64 грн.;

4) 16.09.2020 року на суму 1798,93 грн.

Епізоди 3), 4) підлягають декриміналізації та за їх вчинення особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням.

Натомість решта епізодів не підлягають декриміналізації через те, що їх розмір перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення правопорушення.

2. Вироком 15.01.2021 Вишгородського районного суду Київської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. За цим вироком ОСОБА_4 вчинив кілька епізодів заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме:06.07.2019 року на суму 77301,86 грн.; 10.07.2019 року на суму 22100,00 грн.; 17.07.2019 року на суму 9256,82 грн.; 18.07.2019 року на суму 40000 грн., які не підлягають декриміналізації через те, що їх розмір перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення правопорушення.

3. Вироком 23.06.2021 Новозаводського районного суду міста Чернігова за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до 4 (років) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Декриміналізації за даним вироком законом не передбачено.

4. Вироком 29.07.2021 Деснянського районного суду м. Чернігова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. За цим вироком ОСОБА_4 вчинив кілька епізодів крадіжок майна, а саме: 02.11.2020 року на суму 1241,96 грн., 05.11.2020 року на суму 1090,88 грн. та 810,60 грн., 01.02.2021 на суму 456,77 грн., які підлягають декриміналізації та за їх вчинення особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням.

5. Вироком 27.09.2021 Славутицького міського суду Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на строк 5 (п`ять) років позбавлення волі. За цим вироком ОСОБА_4 вчинив кілька епізодів крадіжок майна, а саме: 02.04.2021 року на суму 3996 грн. та 03.04.2021 року на суму 5336 грн., які не підлягають декриміналізації через те, що їх розмір перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення правопорушення.

Ухвалою Богунського районного суду від 01.02.2022 було приведено у відповідність вироки Славутицького міського суду Київської області від 27.09.2021 та Вишгородського районного суду Київської області від 15.01.2021 відносно засудженого ОСОБА_4 , а саме при призначення покарань за сукупністю вироків, застосовано ст. 71 ч.1 КК Украни, шляхом часткового приєднання покарання невідбутого за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 15.01.2021 та останньому визначено остаточне покарання - 5 років позбавлення волі.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Таким чином два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2019 року становили 1921 грн., станом на 01.01.2020 року становили 2102 грн, станом на 01.01.2021 становили 2270 грн.

Відповідно, зміна розміру дрібного викрадення чужого майна з 0,2 нмдг до 2 нмдг є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст.51 КУпАП.

Отже враховуючи, що ОСОБА_4 згідно вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.12.2020 завдав матеріальної шкоди за двома епізодами 3), 4) та вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.07.2021 на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки, тобто вчинене ним діяння, відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ, не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за епізодами зазначеними у вироку від 18.12.2020 та вироку від 29.07.2021 в цілому, на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

Водночас, згідно вироків Вишгородського районного суду Київської області від 15.01.2021, Новозаводського районного суду міста Чернігова від 23.06.2021, Славутицького міського суду Київської області від 27.09.2021, ОСОБА_4 засуджений за інші кримінальні правопорушення, а розмір завданих збитків перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день вчинення крадіжок, а відтак вчинені ним діяння є кримінально караними і приведення у відповідність до чинного законодавства не потребується.

З урахування цього, суд приводить вироки Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.12.2020 за окремими епізодами та вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.07.2021 року в цілому у відповідність до вимог Закону №3886-IX від 18.07.2024р. в частині звільнення від відбування покарання. В іншій частині раніше визначена кваліфікація та остаточне покарання, що була визначена ухвалою Богунського районного суду від 01.02.2022 на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, залишається незмінною та приведення у відповідність до чинного законодавства не потребує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Подання ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» - задовольнити.

Вироки Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.12.2020 за окремими епізодами та вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.07.2021 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , привести у відповідність до вимог Закону України № 3886-IX від 18.07.2024р.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.12.2020 за епізодами 24.08.2020 року та 16.09.2020 у зв`язку з усуненням караності діяння. В іншій частині раніше визначена кваліфікація та призначене вироком суду остаточне покарання залишається незмінним та приведення у відповідність до чинного законодавства не потребується.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.07.2021, у зв`язку з усуненням караності діяння.

У зв`язку з декриміналізацією вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.12.2020 за окремими епізодами та вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.07.2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід вважати засудженим до 5 років позбавлення волі, згідно ухвали Богунського районного суду від 01.02.2022, якою було приведено у відповідність вироки Славутицького міського суду Київської області від 27.09.2021 та Вишгородського районного суду Київської області від 15.01.2021.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1