Ухвала

іменем України

30 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 712/15532/19

провадження № 51-3970 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2023 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 14 травня 2024 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

встановив:

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкасивід 08 грудня 2023 року задоволено клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002059 від 22 серпня 2018 рокуза обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.4 ст. 368 ККУкраїни, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.4 ст. 368 КК, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 368 КК, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14 травня 2024 рокуухвалу Соснівського районного суду м. Черкасивід 08 грудня 2023 рокузалишено без змін.

У своїй касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх доводів прокурор зазначає про те, що:

- місцевий та апеляційний суди безпідставно визначили датою завершення досудового розслідування дату безпосереднього надходження обвинувального акту до суду, а не дату вчинення процесуальних дій (складання, затвердження, вручення обвинувального акту), як про це зазначав прокурор;

- ухвалення рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України місцевим судом є істотним порушенням вимог КПК, оскільки таке рішення вимагало дослідження доказів, а саме надання оцінки рішенням слідчого, прокурора, слідчого судді, що на стадії підготовчого судового засідання не допускається, а суд апеляційної інстанції на такі порушення уваги не звернув;

- наведені вище істотні порушення перешкодили судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення, що слугує безумовною підставою для їх скасування.

З огляду на зазначене, прокурор вважає, що відсутні підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Доводи касаційної скарги прокурора, серед іншого, зводяться до незгоди із висновком суду першої інстанції, підтвердженим в ухвалі суду апеляційної інстанції про наявність підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, тобто у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК.

Частиною 1 статті 219 КПК України в редакції, чинній на момент внесення відомостей в ЄРДР - 22 серпня 2018 року, було передбачено,що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до частини 2 ст. 219 КПК України (в редакції, чинній на момент внесення відомостей в ЄРДР), строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

Як встановлено місцевим судом та підтверджено в рішенні суду апеляційної інстанції, 22 серпня 2018 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002059 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 368 КК України.

Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що:

- 15.05.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 368 КК;

- 16.05.2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 368 КК;

- 20.05.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 368 КК;

- постановою заступника генерального прокурора ОСОБА_8 від 26.06.2019 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002059 від 22.08.2018 продовжено до 3 місяців, тобто до 14.08.2019;

- ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2019 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002059 від 22.08.2018 року продовжено до 6 місяців, тобто до 14.11.2019;

- 28.10.2019 прокурором винесена постанова про відкриття матеріалів кримінального провадження;

- 29.10.2019 винесено повідомлення про завершення досудового розслідування та про відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК;

- 13.11.2019 підозрюваному ОСОБА_5 і його захиснику ОСОБА_9 вручено письмове повідомлення від 29.10.2019 про визнання зібраних під час досудового розслідування доказів достатніми для складання обвинувального акта, завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування;

- аналогічні повідомлення отримані підозрюваним ОСОБА_6 та його захисником ОСОБА_10 - 15.11.2019; підозрюваною ОСОБА_7 та її захисником ОСОБА_11 - 13.11.2019;

- з 13.11.2019 по 18.11.2019 підозрювані та їх захисники ознайомились з матеріалами кримінального провадження;

- 19.11.2019 обвинувальний акт складено та затверджено прокурором;

- 20.11.2019 обвинувальний акт вручено під розписку обвинуваченим та їхнім захисникам;

- 27.11.2019 за №15/2/2-29108-18 зареєстровано супровідний лист про направлення обвинувального акту до суду у кримінальному провадженні №0002059 від 22.08.2018 стосовно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 368 КК, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 368 КК, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 368 КК;

- 29.11.2019, згідно з відміткою вхідної кореспонденції Соснівського районного суду м. Черкаси, обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 надійшов до суду.

При цьому, з огляду на те, що у період з 13.11.2019 по 18.11.2019 сторона захисту ознайомлювалась із матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що термін з 14.11.2019 по 18.11.2019 не включався у строки, передбачені статтею 219 КПК України, а відтак процесуальний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні від 22.08.2018 №0002059 (з урахуванням ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2019, справа №761/30570/19 якою процесуальний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002059 від 22.08.2018 продовжений до 14.11.2019), закінчувався 19.11.2019. Тобто, станом на момент закінчення ознайомлення стороною захисту із матеріалами в порядку ст. 290 КПК України, залишок строку досудового розслідування складав 1 день, та такий висновок підтверджено і колегією суддів суду апеляційної інстанції, з чим погоджується і Верховний Суд та звертає увагу, що така обставина не заперечується прокурором у поданій касаційній скарзі.

При цьому, доводи касаційної скарги прокурора в частині безпідставного обрахування судами дати завершення досудового розслідування з дати безпосереднього надходження обвинувального акту до суду, а не дати вчинення процесуальних дій, як про це зазначав прокурор, колегія суддів Верховного Суду вважає невмотивованими, з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або скеруванням до суду обвинувального акта.

Сторона обвинувачення, визнавши, що зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акта, приймає постанову про завершення досудового розслідування і про надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, що є етапом завершення досудового розслідування, і з цього часу припиняється обрахунок строку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України, в строк досудового розслідування не включаються строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу.

Інших винятків для того, щоб не включати такий період часу в загальний строк досудового розслідування в кримінальному провадженні, за винятком випадків, вказаних у ч. 5 ст. 219 КПК України, законодавцем не встановлено. При цьому, після ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, обчислення строку досудового розслідування відновлюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, а отже, він повинен бути складений у зазначені строки досудового розслідування (приписи ст. 113, 116 КПК України).

При цьому, у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 вересня 2021 року (справа № 711/3111/19, провадження № 51-2890км19) сформульовано правовий висновок про те, що кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду. Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Аналогічні позиції щодо застосування зазначених положень процесуального закону сформульовані ККС ВС також в постановах від 25.11.2021 у справі № 146/140/21, від 01.07.2021 у справі № 752/3218/20, від 15.12.2021 у справі 483/911/20, від 21.04.2021 у справі № 991/6516/20, від 16.01.2023 у справі № 635/7519/20, а також у пунктах 18-20 мотивувальної частини постанови Об`єднаної палати ККС ВС від 24.10.2022 у справі № 216/4805/20.

Зокрема, як встановлено судами, 19 листопада 2019 року (в останній день строку досудового розслідування, що безпосередньо підтверджується і самим прокурором в касаційній скарзі), обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 складений та затверджений прокурором, та 20 листопада 2019 року (тобто на наступний день після спливу останнього дня строку досудового розслідування) обвинувальний акт вручений обвинуваченим під розписку.

При цьому, безпосереднє направлення обвинувального акту стосовно визначених осіб до суду відбулося лише 27 листопада 2019 року, тобто після закінчення строку досудового розслідування, в який обвинувальний акт мав були не лише складений та вручений сторонам кримінального провадження, а й безпосередньо направлений до суду, що було фактично реалізовано прокурором через 8 днів після закінчення відповідного строку.

З огляду на зазначене доводи касаційної скарги в цій частині не спростовують законність та обґрунтованість судових рішень щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Оцінюючи доводи касаційної скарги прокурора в частині неможливості прийняття рішення про закриття провадження на етапі підготовчого судового засідання, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на наступне.

Зокрема, судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Підготовче провадження - це стадія кримінального провадження, в якій суд за участю прокурора та інших учасників кримінального провадження (обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника) здійснює процесуальну діяльність, спрямовану на вирішення питання про можливість розгляду матеріалів кримінального провадження по суті у судовому засіданні.

Так, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

В подальшому, згідно з вимогами ч. 1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Таким чином, аналізуючи вказані положення кримінального процесуального закону, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що законодавець встановив право суду на призначення судового розгляду лише за відсутності підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу, до яких входить і закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги те, що в даному кримінальному провадженні у підготовчому судовому засіданні судом прийнято рішення про закриття кримінального провадження, а тому з огляду на право суду прийняти таке рішення у підготовчому судовому засіданні та відсутність підстав для призначення судового розгляду, не слід вважати, що для суду встановлено імперативний обов`язок прийняти таке рішення саме в рамках судового розгляду як форми судового провадження, оскільки законодавцем передбачено можливість закриття кримінального провадження як однієї із форм його закінчення й у підготовчому судовому засіданні, що врегульовано положеннями глави 27 КПК України (підготовче провадження).

Крім того, твердження прокурора про неможливість дослідження доказів на стадії підготовчого провадження, без якого було б неможливим ухвалення рішення про закриття провадження, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки судом при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України проведено фактичну перевірку відповідності вимогам закону процесуальних рішень, що надійшли від прокурора, а постанови про продовження строку досудового розслідування та ухвали слідчого судді не є тими доказами, про які стверджує прокурор, в розумінні ст. 91 КПК України, що не можуть бути досліджені на стадії підготовчого судового провадження, а відтак рішення місцевим судом прийнято на підставах та у спосіб, визначений КПК України.

При цьому, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що, на переконання прокурора, виразилися у залишенні судом апеляційної інстанції поза увагою допущених місцевим судом порушень та у ненаданні відповіді на доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення, в ході перевірки судом касаційної інстанції не встановлено, оскільки зміст ухвали суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 370, 419 КПК України, остаточні висновки суду щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження з огляду на зазначене є обґрунтованими та у них наведено достатні мотиви, з яких виходив суд, та положення закону, якими він керувався, постановляючи рішення.

Враховуючи викладені обставини, Суд вважає, що касаційна скарга прокурора не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів постановлені судові рішення, у зв`язку із чим, за результатом перевірки мотивів касаційної скарги прокурора, колегією суддів не встановлено підстав, які б свідчили про необхідність її задоволення.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2023 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 14 травня 2024 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3