Справа №705/5462/24
1-кс/705/1266/24 УХВАЛА
30 вересня 2024 року м.Умань
Слідчий суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
власника майна ОСОБА_3 ,
Із клопотання вбачається, що 25.09.2024 близько 12 години 30 хвилин невідома особа, чоловічої статі, перебуваючи на АЗС «Chipo», що за адресою: Уманський район, с. Доброводи, вул. Незалежності 1, заправивши автомобіль на суму 3368 гривень, розрахувався із касиром несправжніми грошовими коштами, та залишив територію АЗС, чим завдав матеріального збитку ТОВ «ПОДІЛЛЯНАФТОТРЕЙД» на вище вказану суму.
Під час проведення огляду місця події на АЗС «Chipo», що за адресою: АДРЕСА_1 , на столику виявлено предмети, зовні схожі на грошові купюри номіналом 1000 гривень кожна, на яких наявні написи «СУВЕНІРІВ», які було вилучено.
Для розкриття даного кримінального проступку направлено доручення в порядку ст. 40-1 КПК України на встановлення особи, яка вчинила даний кримінальний проступок. В ході виконання доручення було встановлено, що до вчинення даного кримінального проступку причетний громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в АДРЕСА_1 на АЗС «Chipo», який був на автомобілі «Volkswagen Passat B7», д.н.з. НОМЕР_1 .
25.09.2024 в період часу з 00 години 01 хвилин по 00 години 55 хвилин в ході огляду місця події за адресою: автодорога М-05 «Київ-Одеса», 452 км, старшим дізнавачем Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , було виявлено автомобіль марки «Volkswagen Passat B7» д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого на автомобіль «Volkswagen Passat B7», синього кольору, являється ОСОБА_3 . Під час огляду місця події даний автомобіль вилучено до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області.
Автомобіль марки «Volkswagen Passat B7», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , власником якого являється ОСОБА_3 , оглянутий та приєднаний до кримінального провадження в якості речових доказів, а відтак обґрунтовано має правовий статус речових доказів. Також під час огляду автомобіля не проникаючи в салон виявлено на передньому пасажирському килимку купюри номіналом 1000 гривень, на яких наявні написи «СУВЕНІРІВ».
Під час опитування ОСОБА_3 , згідно ст. 63 Конституції України, відмовився від надання будь-яких пояснень.
Допитані в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 надали покази та вказали, що впізнали ОСОБА_3 і що саме він розрахувався на АЗС сувенірними купюрами. Також допитаний в якості свідка ОСОБА_9 надав покази, що в його присутності та присутності власника ОСОБА_3 було оглянуто та опечатано автомобіль Фольксваген Пасат Б7 синього кольору.
Враховуючи вище викладене, накладення арешту під час досудового розслідування по кримінальному провадженні на майно вилучене під час огляду місця події за адресою: автодорога М-05 «Київ-Одеса», 452 км., необхідно здійснити в зв`язку із тим, що в подальшому автомобіль марки «Volkswagen Passat B7», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 власником якого являється ОСОБА_3 , може використовуватись у кримінальному провадженні як доказ, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а тому з метою збереження його як речового доказу вказане майно підлягає арешту.
Просить: накласти арешт на автомобіль марки «Volkswagen Passat B7», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , власником та користувачем якого являється ОСОБА_3 , який був вилучений 25.09.2024 під час проведення огляду місця події за адресою: автодорога М-05 «Київ-Одеса», 452 км, та на даний час зберігається на території Уманського РУП ГУНП в Черкаській області; визначити місцем зберігання вилучених речей та предметів, а саме: автомобіля марки «Volkswagen Passat B7», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , власником якого являється ОСОБА_3 , територію Уманського РУП ГУНП в Черкаській області за адресою: АДРЕСА_2 .
У судове засідання дізнавач СД Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 не з`явилась, 30.09.2024 подала до суду заяву, в якій просила розглянути клопотання про арешт майна без її участі. Зазначила, що клопотання підтримує та просить суд його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_3 у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні клопотання про арешт на належний йому на праві власності автомобіль та повернути йому останній. Вказав, що на даний час йому не повідомлено про підозру, отже, мова про конфіскацію не може йти. Також вважав, що даний автомобіль не є знаряддям вчинення правопорушення. Зазначив, що відшкодував шкоду, завдану потерпілому кримінальним правопорушенням.
Слідчий суддя, заслухавши власника майна, дослідивши матеріали клопотання, встановив таке та дійшов таких висновків.
24.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що 24.09.2024 близько 12 години 30 хвилин невідома особа чоловічої статі, перебуваючи на АЗС Chipo, що за адресою: АДРЕСА_1 , заправивши автомобіль на суму 3368 гривень, розрахувався із касиром несправжніми грошовими коштами, та залишив територію АЗС, чим завдав матеріального збитку на вище вказану суму.
25.09.2024 в період часу з 00 години 01 хвилин по 00 години 55 хвилин в ході огляду місця події за адресою: автодорога М-05 «Київ-Одеса», 452 км, старшим дізнавачем Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 було виявлено автомобіль марки «Volkswagen Passat B7» д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданим на автомобіль «Volkswagen Passat B7», синього кольору, являється ОСОБА_3 . Під час огляду місця події даний автомобіль вилучено до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Пунктами 1 та 2 ч. 2 цієї ж статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
- правову підставу для арешту майна;
- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);
- можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);
- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);
- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого/дізнавача чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Виходячи з положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона, обмеження користування або розпорядження майном можуть бути застосовані лише в разі доведеності існування обставин, які підтверджують, що незастосування таких заходів призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, передачі такого майна, проте вказані обставини не підтверджені достатніми доказами.
У клопотанні дізнавача взагалі не зазначені підстави і мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Дізнавачем викладено положення статей 98 та 170 КПК України, а також зазначено, що автомобіль визнано речовим доказом по кримінальному провадженню, він може використовуватись у кримінальному провадженні, зокрема як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, однак не обґрунтовано, як даний транспортний засіб в якості знаряддя вчинення кримінального правопорушення співвідноситься з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 190 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за виявленим фактом. У постанові заступника начальника СД Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 від 25.09.2024 про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів взагалі відсутня мотивація про те, чому автомобіль визнано речовим доказом.
Також клопотання не містить посилання про необхідність проведення будь-яких слідчих дій з автомобілем, в тому числі додаткового огляду, обшуку, проведення експертиз. У клопотанні дізнавач посилається виключно на те, що автомобіль може використовуватись як знаряддя вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України, а тому з метою його збереження як речового доказу автомобіль підлягає арешту.
Слідчий суддя не повинен самостійно визначати, які саме ознаки речового доказу в даному випадку має автомобіль, а також самостійно визначати підстави, мету та необхідність накладення арешту на майно. Обов`язок доказування в цій частині покладено виключно на ініціатора клопотання. Функція слідчого судді зводиться до перевірки обґрунтованості клопотання дізнавача та його переконливості.
Додаткових пояснень щодо підстав, мети та необхідності накладення арешту на майно, а також негативних наслідків для кримінального провадження у разі ненакладення арешту, дізнавачем не надано, оскільки остання на розгляд клопотання не з`явилися.
За таких обставин слідчий суддя вважає, що накладення арешту на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_3 , а саме автомобіль марки «Volkswagen Passat B7» д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , без достатніх правових передумов для цього є порушенням майнового права цієї особи.
Враховуючи те, що у клопотанні не зазначені підстави і мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту транспортного засобу, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання дізнавача задоволенню не підлягає.
За змістом частини сьомої статті 237 КПК України вилучені в ході огляду речі й документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Закріплений у частині першій статті 169 КПК України вичерпний перелік підстав повернення тимчасово вилученого майна передбачає повернення такого майна за ухвалою слідчого судді в разі відмови в задоволенні клопотання про арешт цього майна, відтак вилучене майно підлягає поверненню особі, в якої воно було вилучене. Під час виконання ухвали необхідно врахувати передбачений частиною третьою статті 169 КПК України обов`язок слідчого, прокурора після отримання судового рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
Тимчасово вилучений автомобіль марки «Volkswagen Passat B7», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , негайно повернути особі, в якої його було вилучено.
Прокурору, дізнавачу про виконання судовогорішення невідкладно письмово повідомити слідчому судді.
На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення можуть бути подані апеляційні скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Слідчий суддя ОСОБА_1