Справа №705/4693/21
1-кп/705/442/24 УХВАЛА
22 листопада 2024 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції з ДУ «Житомирська виправна колонія (№ 8)»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали об`єднаної справи за обвинуваченням
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, не одруженого, такого, що на утриманні осіб не має, зареєстрований у АДРЕСА_1 , та фактично проживає по АДРЕСА_2 , раніше судимий:
1) 22.03.2002 Уманським міським судом Черкаської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 142, ст. 44, ст.42 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
2) 08.07.2005 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 302, ст. 76 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
3) 13.11.2006 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 510 гривень штрафу;
5) 09.09.2014 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 395, ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;
6) 05.10.2020 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;
7) 08.05.2023 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців, на даний час відбуває покарання у Державній установі «Житомирська виправна колонія (№ 8),
8) 12.02.2024 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на даний час відбуває покарання у Державній установі «Житомирська виправна колонія (№ 8),
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України,
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України за таких обставин.
ОСОБА_4 06.10.2021 близько 23 години, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, перебуваючи у власній квартирі АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, повторно, таємно, викрав майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала у вказаній квартирі на запрошення останнього, а саме: мобільний телефон «Xiaomi Redmi 7 (М1810F6LG)», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , вартістю 987 грн 80 коп., в якому знаходились сім-карта мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , вартістю 25 грн, сім-карта мобільного оператора «лайфселл» № НОМЕР_4 , вартістю 25 грн, силіконовий чохол до вказаного телефону, вартістю 107 грн 65 коп., та жіночий годинник «Q&Q (Quartz), вартістю 280 грн 15 коп, ринкова вартість яких станом на 06.10.2021 визначена згідно висновку експерта № 2505 від 26.10.2021, що належать ОСОБА_6 , які привласнив та в подальшому використовував, чим спричинив потерпілій матеріального збитку на загальну суму 1425 грн 60 коп.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України за таких обставин.
ОСОБА_4 17 липня 2022 року близько 13 години 27 хвилин в м. Умань Черкаської області, у мовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ, який в подальшому було продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022, Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та правомірно, в якості покупця, знаходячись в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що по вул. Велика Фонтанна, 5, з метою відкритого викрадення чужого майна, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в присутності продавця магазину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з полиці холодильної камери, відкрито викрав дві пляшки слабоалкогольного напою «Львівське 1715» місткістю по 0,5 л., кожна, вартістю 20 грн 75 коп. за одну пляшку, які належать Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду на загальну суму 41 грн 50 коп., після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Ухвалою від 12.09.2022 матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (справа № 705/2920/22, провадження № 1-кп/705/1045/22), об`єднано в одне провадження з матеріалами кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (справа № 705/4693/21, провадження № 1-кп/705/720/22), та присвоєно об`єднаній судовій справі єдиний унікальний номер 705/4693/21 (провадження № 1-кп/705/720/22).
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали клопотання прокурора та не заперечували проти закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.
Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 (Закон № 3886-ІХ), яким викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, якою визначено, що викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З урахуванням зазначеного, викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виходячи із того розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння.
Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України для відповідного року.
Підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 01 січня звітного податкового року.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2021 року становить 2270 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1135 грн. на 2021 рік, а 2 неоподаткованих мінімуми (ст. 51 ч. 2 КУпАП) становить 2270 грн.
Тобто, з 09.08.2024 сума викраденого майна, яка не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є дрібною крадіжкою, та особа повинна нести відповідальність за відповідною частиною ст. 51 КУпАП.
Таким чином, з огляду на зміст положення Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України , розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив у 2021 році 2270 (1135*2) грн.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення 09.10.2021 у розмірі 1425 грн 60 коп., тобто на момент вчинення даного кримінального правопорушення вартість майна не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Статтею 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.
Згідно зі ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи наведене, Закон № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», із врахуванням положень ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України, має зворотну дію в часі, і як наслідок, поширюється на обвинуваченого ОСОБА_4 .
Також судом ураховується усталена практика Європейського суду з прав людини щодо поняття «якість закону» - національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб. Відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони.
Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 «Ніякого покарання без закону» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого.
Для закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, КПК України передбачає наявність згоди обвинуваченого на це і наявність підстави для такого закриття кримінального провадження.
Так, згідно зі ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.
У зв`язку із зазначеним та враховуючи вимоги ст. 5 КК України, ст. 58 Конституції України та усталеної практики Європейського суду з прав людини, закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, і суди мають застосовувати той закон, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 370-372, 395, 479-2 КПК України, суд
-мобільний телефон «Xiaomi Redmi 7 (М1810F6LG)», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , силіконовий чохол до вказаного телефону, жіночий годинник «Q&Q (Quartz), який передано потерпілій ОСОБА_6 під зберігальну розписку, залишити ОСОБА_6 за належністю.
Копію ухвали вручити прокурору та обвинуваченому.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1