ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 680/42/24

Провадження № 11-кп/4820/398/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

cудді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконферензв`язку, кримінальне провадження №0001838 за спільною апеляційною скаргою обвинуваченої за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 на вирок Новоушицького районного суду Хмельницької області від 21.03.2024,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Березівка Новоушицького району Хмельницької області, українку, громадянку України, із середньою освітою, неодружену, на утриманні малолітніх та неповнолітніх осіб не має, особу з інвалідністю третьої групи, непрацюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії АТ 180171 виданий 18 квітня 2017 року, Мурованокуриловецьким РС УДМС України в Вінницькій області, раніше судиму - 24.04.2023 вироком Новоушицького районного суду за ст. 128 КК України до 150 годин громадських робіт,

визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначено покарання, на підставі статті 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири ) роки.

Строк відбуття покарання рахується з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експерта за проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 717 грн.

Скасовано арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 листопада 2023 року.

Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100КПК України.

За вироком суду, 19 листопада 2023 року близько 14 години 30 хвилин ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що діє під час воєнного стану, перебуваючи поблизу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що у кишені штанів потерпілого ОСОБА_8 є грошові кошти, прийняла рішення про таємне викрадення чужого майна.

Тоді ж, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, під час дії воєнного стану, скориставшись безпорадним станом потерпілого внаслідок його сп`яніння, впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, із кишені штанів потерпілого ОСОБА_8 викрала грошові кошти різного номіналу в розмірі 4700 гривень та 200 євро, що згідно курсу НБУ станом на 19 листопада 2023 року становить 7 861,00 гривень, чим спричинила потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 12 561,00 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена та її захисник подали спільну апеляційну скаргу, в якій просять його змінити, в частині призначеного покарання, остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Вважають вирок суду несправедливим, оскільки суд не визнав пом`якшуючою обставиною щире каяття ОСОБА_6 , при цьому не взяв до уваги наявність у неї психічних вад та наявність амбулаторної психіатричної експертизи.

Звертають апелянти увагу на висновок експертизи №46 від 22.01.2024 (а.с.95-97) та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої.

Вважають, що призначене судом першої інстанції покарання, при наявності у обвинуваченої психічних вад, не призведе до виправлення останньої, а може стати знущанням.

Просять взяти до уваги те, що ОСОБА_6 перебуває на обліку у лікаря психіатра, виявляє легку розумову відсталість, є інвалідом ІІІ групи, є матір`ю 4-х дітей, потерпілий суворої міри покарання не бажав, збитки частково відшкодовано, позов не заявлявся.

Заслухавши обвинувачену та захисника ОСОБА_7 , на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що спільна апеляційна скарга обвинуваченої та її захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок суду, в частині призначення покарання ОСОБА_6 , зміні, з наступних підстав.

За змістом ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених дій, за викладених у вироку обставинах, ґрунтуються на доказах, одержаних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, і належно оцінених судом та не оспорюються в спільній апеляційній скарзі. Не оспорюється в ній і правильність кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами спільної апеляційної скарги обвинуваченої та її захисника про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування реального покарання у виді позбавлення волі та застосування до призначеного обвинуваченій покарання ст.75 КК України і звільнення її від відбування покарання з випробуванням.

Умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом XII Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачене ст. 75 КК України.

Відповідно до положень ст.75КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З досліджених колегією суддів характеризуючих даних стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 слідує, що вона має інвалідність третьої групи, згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №10 від 10.01.2024 ОСОБА_6 виявляє легку розумову відсталість з поведінковими розладами(а.с.95-97).

З висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я КНП Хмельницький обласний МЦПЗ від 06.06.2024 вбачається, що ОСОБА_6 має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб (а.с.169).

Обвинувачена є матір`ю 4-х неповнолітніх дітей, проте, за висновком ЛКК не може виконувати батьківські обов`язки, тому діти з нею не проживають, в даний час перебуває в стані вагітності, що підтверджується заключенням ЛКК, яке долучене до матеріалів кримінального провадження.

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується посередньо, потерпілому частково відшкодувала шкоду, при цьому останній цивільний позов не заявляв.

З вироку суду слідує, що ОСОБА_6 раніше судима за вироком Новоушицького районного суду Хмельницької області від 24.04.2023 за ст.128 КК України, за вчинення кримінального правопорушення з необережності, та відбула покарання.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_9 злочину, один епізод злочинної діяльності, часткове відшкодування заподіяної шкоди потерпілому, молодий вік, вказані вище дані про її особу, те, що вона щиро кається у скоєному, її стан здоров`я, вагітність, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання та звільнення її від відбування покарання з випробуванням, із визначенням іспитового строку, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Колегія суддів вважає, що таке покарання є достатнім для того, щоб обвинувачена довела своє виправлення.

Підстав для призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, на що є посилання в апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, спільна апеляційна скарга обвинуваченої та її захисника підлягає частковому задоволенню.

За змістом п.1ч.1ст.408КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з приписами ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею(частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Враховуючи те, що при призначенні ОСОБА_6 покарання суд не в достатній мірі врахував вказані вище дані про її особу, зокрема, її стан здоров`я, та колегія суддів, на даний час, враховує її вагітність, а тому вважає за можливе застосувати до призначеного обвинуваченій судом першої інстанції покарання ст. ст.75,76 КК України та звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, з випробуванням, із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

З огляду на викладене, вирок суду підлягає зміні, в частині призначення обвинуваченій покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 408,409,414 418,419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Спільну апеляційну скаргу обвинуваченої за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Новоушицького районного суду Хмельницької області від 21.03.2024 стосовно ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання, змінити.

ОСОБА_6 за ч.4 ст. 185 КК України призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири ) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 1 рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2