Справа № 953/8394/24
Провадження № 1-кп/953/1069/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої вирішується питання

про закриття кримінального провадження ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Київської окружної прокуратури

м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000925 від 06.06.2024 року, про звільнення від кримінальної відповідальності

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ясенівське

м. Ровеньки Луганської області, громадянки України, з середньою освітою, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до клопотання ОСОБА_4 інкримінувалося вчинення крадіжки в умовах воєнного стану, введеного в дію на всій території нашої держави Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року та неодноразово продовженого, останній раз Указом Президента України №271/2024 від 06.05.2024 року, за таких обставин.

У червні 2024 року ОСОБА_4 проходила стажування у продуктовому магазині «Салтівський м`ясокомбінат» за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснює підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_5 », ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

04.06.2024 року приблизно о 15:20 год. ОСОБА_4 , будучи стажистом продавця продовольчих товарів, знаходячись на своєму робочому місці за прилавком магазину, усвідомлюючи факт дії на території України воєнного стану, а також протиправність своїх дій, їх суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення потерпілій майнової шкоди і бажаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала, взявши із каси шляхом вільного доступу, кошти у сумі 1700 грн, які поклала собі у кишеню. Після цього ОСОБА_4 покинула місце злочину з викраденим майном, обернувши його на свою користь, та розпорядилася грошима на власний розсуд, спричинивши потерпілій ФОП « ОСОБА_5 » матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

У клопотанні прокурор порушує питання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з декриміналізацією діяння, поставленого ОСОБА_4 за провину, на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року (далі Закон № № 3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року. Цим нормативним актом скасовано кримінальну караність таємного викрадення чужого майно вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто до 3 028 грн., і встановлено за такі діяння адміністративну відповідальність.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання з наведених у ньому доводів і міркувань.

ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання. Пояснила суду, що дійсно, будучи стажистом продавця у продуктовому магазині «Салтівський м`ясокомбінат», у зазначені у клопотанні час, місці і спосіб таємно викрала з каси 1 700 грн. через матеріальну скруту і витратила ці кошти на побутові потреби. У вчиненому щиро розкаялася.

Потерпіла ОСОБА_5 була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, однак до суду не з`явилася. Подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також зазначила про відсутність до ОСОБА_4 будь-яких матеріальних і моральних претензій у зв`язку з повним відшкодуванням завданої їй шкоди (а. с. 24).

Заслухавши думки учасників судового процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України з огляду на таке.

У ході розгляду справи суд, з урахуванням пояснень у судовому засіданні ОСОБА_4 , переконався, що діяння, поставлене їй за провину, дійсно мало місце за наведених у клопотанні обставин, воно містить склад кримінального правопорушення і правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України. Суд роз`яснив ОСОБА_4 правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави, її право заперечувати проти цього, пересвідчився у правильному розумінні ОСОБА_4 змісту клопотання та своїх процесуальних прав, добровільності й істинності її позиції.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Положення статей 4, 5 КК України наповнюють зазначену конституційно-правову норму конкретним змістом щодо прямої (перспективної) та ретроспективної дії закону про кримінальну відповідальність.

Зокрема, за загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом № 3886-ІХ, який набрав чинності 09.08.2024 року, внесено зміни до КУпАП: ст. 51 цього Кодексу викладено у редакції, яка визначає, що дрібною крадіжкою є викрадення майна вартістю від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян.

Отже, новим законом збільшено вартість майна, за якою розмежовується адміністративна та кримінальна відповідальність за його таємне викрадення, з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що визначалися ст. 51 у редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року, до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян. Таким чином, після набрання чинності цим законом кримінально караною є крадіжка на суму, що перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України у разі, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то з метою їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Податкова соціальна пільга, передбачена п. п. 169.1.1. п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України, дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» становить 3 028 грн.

З огляду на зазначене для цілей кримінально-правової кваліфікації розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян у 2024 році становить 1 514 грн.

Виходячи з наведеного згідно з Законом № 3886-ІХ у 2024 році кримінальна відповідальність настає за таємне викрадення чужого майна вартістю понад 3 028 грн.

Зазначені зміни до КУпАП скасовують кримінальну відповідальність за крадіжки на суми від 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому згідно з ч. 1 ст. 5 КК України мають зворотну дію у часі.

Відповідно до повідомлення про підозру та змісту клопотання сума таємно викрадених ОСОБА_4 коштів становила 1700,00 грн., тобто не досягла порогової, необхідної для кваліфікації діяння за ст. 185 КК з огляду на положення ст. 51 КУпАП у редакції Закону № 3886-ІХ. За крадіжку у такому розмірі особа підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 479-2 КПК України за відсутності згоди підозрюваного на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 КПК України. Якщо судом не встановлено, що підозрюваним вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 284 КПК України.

За результатами розгляду клопотання суд беззаперечно встановив факт вчинення ОСОБА_4 діяння, кримінальну протиправність якого було встановлено законом, що втратив чинність. Під час досудового розслідування ОСОБА_4 заперечувала проти закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, проте у ході судового розгляду погодилася на застосування відповідних правових наслідків декриміналізації діяння, поставленого їй за провину. З огляду на зазначене кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1, п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст. ст. 284, 369, 372, 395, 479-2 КПК України, ст. 5 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 прозакриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 за ч. 4

ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2024 року за № 0000925, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речовий доказ CD-R диск марки LG 700 Mb (CWLHT-0630) зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1