Справа № 203/1732/24
Провадження № 1-кс/0203/1480/2024
УХВАЛА

29 квітня 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000019,

ВСТАНОВИВ:

25.04.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась прокурор із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000019, в якому просить суд:

- розглянути та задовольнити клопотання про арешт майна, а саме:

- мобільного телефону Nokia, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 .

В обґрунтування вимог свого клопотання прокурор зазначила, що під час проведення обшуку 24.04.2024 року за місцем мешкання ОСОБА_4 було виявлено та вилучено мобільний телефон. Вказаний мобільний телефон містить листування щодо діяльності ФОП, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що має значення для повного та всебічного досудового розслідування. У ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Тому прокурор звернулась до суду з клопотанням про арешт майна.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.04.2024 року, судову справу №203/1732/24, провадження №1-кс/0203/1480/2024, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано канцелярією суду 26.04.2024 року.

Судове засідання з розгляду клопотання було призначено на 29.04.2024 року, в яке з`явилась прокурор.

Власник майна у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання судовою повісткою про виклик, будь-яких заяв чи клопотань щодо участі у судовому засіданні до суду не надсилав.

Суд, заслухавши думку прокурора, відповідно до положень ст. 172 КПК України, розглянув клопотання прокурора за відсутності власника майна.

Під час судового засідання прокурор підтримала вимоги клопотання у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з клопотанням пояснила суду таким чином, як про це викладено вище.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що у провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, перебуває кримінальне провадження №0000019 від 10.05.2023 року.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000019 від 10.05.2023 року здійснюють прокурори Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2024 року, справа №203/1732/24, провадження №1-кс/0203/1385/2024, було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_5 , про надання дозволу на проведення обшуку та надано старшому слідчому в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_5 , слідчим слідчої групи, прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000019 від 10.05.2023 року дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , з метою відшукання та вилучення: чорнових записів; мобільних телефонів, флеш-накопичувачів, комп`ютерної техніки.

Відповідно до протоколу обшуку від 24.04.2024 року, у ході проведення обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон Nokia, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 .

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами та направлення їх на зберігання від 24.04.2024 року, було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000019 від 10.05.2023 року: мобільний телефон Nokia, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 .

Також у ході судового засідання судом безпосередньо були досліджені наявні в матеріалах справи письмові доказ: витяги з ЄРДР, постанови, листи, рапорти, повідомлення, заява, письмова згода, протокол попередження про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування, протоколи допитів свідків, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з додатками, реєстраційна картка транспортного засобу, протокол огляду, копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр з додатками, протокол огляду речей та документів з додатками, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.04.2024 року ОСОБА_6 , повідомлення про підозру від 24.04.2024 року ОСОБА_6 .

Суд зазначає, що відповідно до абзацу першого частин 1, 2, 3, 4, 5, 10 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до положень статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень статті 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частин 2, 3 статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1, частини 3 статті 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу , у разі скасування арешту.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Відповідно до частини 5 статті 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до частини 6 статті 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Згідно з частиною 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 4 статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Аналіз викладеного вище дає суду підстави для висновку про те, що у слідчого судді наявні правові підстави, визначені КПК України, для задоволення заявленого прокурором клопотання про арешт майна з метою збереження речових доказів. Оскільки суд враховує те, що арешт з метою збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Так, прокурором доведено, що майно, вилучене в ході проведеного обшуку, може мати зв`язок з предметом кримінального правопорушення та існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, що відповідає вимогам ст. ст. 98, 167 КПК України, та ухвалою суду від 12.04.2024 року було надано дозвіл на відшукання та вилучення, зокрема, мобільних телефонів.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись статтями 167, 168, 170, 171, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000019 задовольнити повністю.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (протокол обшуку від 24.04.2024 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2024 року, справа №203/1732/24), а саме на:

- мобільний телефон Nokia, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з метою збереження речових доказів.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та оголошено 03.05.2024 року о 16:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1