Провадження № 1-кп/127/411/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законних представників неповнолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

неповнолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_11 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_12 ,

інспектора з ювенальної превенції ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування до неповнолітніх

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000230 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області з Вінницької окружної прокуратури 30.04.2024 року надійшли клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_8 та до ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000230 за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, які мотивовані наступним.

29.10.2023 року близько 21:40 год. неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи особами, що не досягли віку з якого настає кримінальна відповідальність, перебували біля будинку АДРЕСА_3 , де зустріли свого однокласника ОСОБА_10 та вступили з ним в словесну суперечку. Під час цього, будучи невдоволеним від того, що ОСОБА_10 напередодні ображав їх, у ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , виник спільний умисел на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій спільний протиправний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , з мотивів особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_9 , умисно наніс ОСОБА_10 правою рукою два удари в область обличчя та носу, після чого, ОСОБА_8 , умисно наніс потерпілому один удар в ніс.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спричинили ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа зі зміщенням; множинні забійні садна обличчя. Згідно з висновком експерта вказані тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вказане суспільно небезпечне діяння підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на момент скоєння суспільно небезпечного діяння не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 125 КК України, за місцем проживання та навчання характеризуються позитивно, раніше не судимі, тому старший дізнавач Відділення поліції № 1 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницький області ОСОБА_14 та прокурор ОСОБА_3 вважають за необхідне застосувати до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння були його однокласниками. Між ними були певні непорозуміння, хлопці ображали його з приводу зовнішності. 29.10.2023 він проводив до дому дівчину, вони його побачили, але жодного спілкування між ними не було. Коли він йшов по вулиці, ОСОБА_9 підійшов до нього ззаду, похлопав по плечу, а коли він повернувся, той двічі вдарив його кулаком в обличчя. Він відступив назад кілька кроків, став на бордюр, в цей час ОСОБА_8 наніс йому один удар кулаком в ніс. Він не пам`ятає, що хто говорив, оскільки в нього потемніло в голові. Після цього хлопці надали йому серветки. Люди, що булим на вулиці і бачили конфлікт, принесли води, щоб він вмився. Після цього хлопці проведи його до дому. Ввечері того ж дня він звернувся в лікарню, там з`ясувалося, що в нього зламаний ніс.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_8 пояснив наступне. З ОСОБА_10 в нього виникали раніше конфліктні ситуації. Потерпілий його неодноразово ображав. В той день вони гуляли з ОСОБА_15 і ще однією дівчиною і зустріли ОСОБА_10 . ОСОБА_10 образив дівчину і його, а побачивши якогось п`яного чоловіка, сказав, щоб той побив його. Цей чоловік за ним ганався по двору. Вони домовилися з ОСОБА_15 провчити ОСОБА_10 . Вони підійшли ззаду до потерпілого, ОСОБА_16 похлопав його по плечу, а коли той розвернувся, ОСОБА_16 двічі вдарив його по обличчю, але не сильно. При цьому вони казали ОСОБА_10 , що це за образи його, ОСОБА_16 , дівчини та матері ОСОБА_16 , яку ОСОБА_10 також ображав в розмові. На це ОСОБА_10 став ображати його, він не втримався і наніс йому удар кулаком в ніс. В ОСОБА_10 пішла носом кров, він злякався, вони з ОСОБА_16 побігли в магазин, купили серветки, поввернулися і допомогли ОСОБА_10 витерти кров, вмитися. Пісял цього вони провели його до дому. Дорогою він вибачався багато разів. Він шкодує, що дав волю емоціям і що заподіяв шкоду здоров`ю ОСОБА_10 .

В скоєному ОСОБА_8 розкаявся, просив клопотання задовольнити та застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_9 пояснив наступне. З ОСОБА_10 вони навчалися в одному класі кілька років. Той часто ображав його з приводу зовнішності, а також ображав в нецензурній формі його маму. Він попереджав ОСОБА_10 , що поб`є його. В той день вони гуляли з ОСОБА_8 і дівчиною. Побачили ОСОБА_10 з дівчиною. ОСОБА_10 образив дівчину, з якою вони були. Тоді вони вирішили провчити його. Вони підійшли ззаду до ОСОБА_10 , коли той йшов сам, він похлопав його по плечу, а коли той розвернувся, він вдарив його двічі кулаком по щоці. Удари були не сильними. При цьому вони казали ОСОБА_10 , що це за образи, які він наносив їм, дівчині та мамі ОСОБА_9 . ОСОБА_10 став знову їх ображати, обізвав мавпою ОСОБА_8 , на що той вдарив його кулаком в ніс. Від удару в ОСОБА_10 пішла кров. До них підійшли люди, принесли води, що вмити ОСОБА_10 , вони побігли в магазин, купили серветки, допомогли потерпілому умитися і витерти кров, а потім провели до дому. Дорогою вони вибачалися перед ОСОБА_10 .

В скоєному він розкаявся. Просив клопотання задовольнити та застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_8 ОСОБА_17 пояснив наступне. Його син ОСОБА_18 проживає в повній сім`ї, забезпечений всім необхідним, в них хороша родина, з сином в нього гарні довірливі стосунки. Неодноразово ОСОБА_18 скаржився йому, що ОСОБА_10 ображає його, але просив не втручатися. Після конфлікту він намагався поспілкуватися з матір`ю потерпілого, але вона була агресивно налаштована, обзивала хлопців, кричала. Мати ОСОБА_10 назвала суму в 2000 доларів США з кожної сім`ї в якості відшкодування шкоди. Вони нічого не сплатили, оскільки вважали таку суму завеликою та неспіврозмірною із завданою шкодою. Просив клопотання задовольнити.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_9 ОСОБА_7 пояснила наступне. Її син ОСОБА_16 проживає в повній сім`ї, забезпечений всім необхідним, має певні обов`язки по господарству, є слухняною дитиною, в них гарні стосунки. ОСОБА_16 в той вечір прийшов схвильований, все розповів батькові. Вони ходила до матері ОСОБА_10 , але та не хотіла спілкуватися, кричала, була обурена та ображала хлопців. Суми, яку озвучила мати потерпілого в 2000 доларів, в них не було, а в подальшому, подумавши, вони вирішили, що таке відшкодування не є адекватним, оскільки ОСОБА_10 також ображав її сина та її нецензурними словами. З сином вони провели бесіди, він шкодував про скоєне. Просила клопотання задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_10 та законний представник потерпілого ОСОБА_11 не заперечували проти задоволення клопотань.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_19 та інспектор з ювенальної превенції ОСОБА_13 не заперечували проти задоволення клопотань.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 клопотання підтримали.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, просила суд їх задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов до висновку, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КК України, суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність. Кримінальна відповідальність за ст. 125 КК України може наставати з 16 років. На момент вчинення суспільно-небезпечних діянь ОСОБА_8 виповнилося 15 років, а ОСОБА_9 виповнилося 14 років, тобто суб`єктами кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, вони не є, кримінальну відповідальність нести не можуть. Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

При вирішенні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо неповнолітньої особи перед судом і суспільством стоїть першочергове завдання забезпечити розвиток дитини в правильному руслі та не дозволити в подальшому їй стати на злочинний шлях і занапастити свої молоде життя.

В судовому засіданні судом було досліджено повно та об`єктивно всі обставини конфлікту, його наслідки, а також причини його виникнення. Обидва неповнолітні чесно розповіли про всі обставини, не намагаючись нічого приховувати та применшувати свою провину, з чого суд робить висновки, що діти усвідомили неправомірність своїх дій, дійсно шкодують, як про те, що вони заподіяли шкоду здоров`ю свого однокласника, так і про те, що їх батьки були втягнуті в таку неприємну, стресову ситуацію і змушені були приділити свого часу та сил, щоб її вирішити.

Вказане дає суду підстави вважати, ті заходи, про які просили слідчий та прокурор в клопотаннях, будуть дієвими та забезпечать належну поведінку неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в майбутньому.

Суд вважає, що до ОСОБА_8 слід застосувати примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження.

Суд також вважає, що до ОСОБА_9 слід застосувати примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 97, 105 КК України, ст. 498, 501 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження.

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя :