УХВАЛА

14 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 464/7111/14-к

провадження № 51-3242зр19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_5 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 22 січня 2020 року,

встановив:

З наявних у суду матеріалів провадження вбачається, що 22 січня 2020 року Верховний Суд розглянув кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 та касаційною скаргою зі змінами і доповненнями його захисника - адвоката ОСОБА_7 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року, в результаті чого ухвалив постанову про залишення указаних судових рішень без змін, а касаційних скарг засудженого та захисника - без задоволення.

Засуджений ОСОБА_5 , керуючись приписами ст. 380 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), звернувся до Верховного Суду із заявою про роз`яснення указаного вище судового рішення, де просить йому роз`яснити:

- чому не взято до уваги факт нападу групи 5 (п`ять) - 6 (шість) осіб на 1 (одного) обвинуваченого, який захищав своє життя та здоров`я від групи нападників;

- чому судом взято за обвинувачення події з ОСОБА_8 , який до суду не з`явився, і суд відповідно до ст. 23 КПК не мав права брати ці докази, які не досліджувались судом;

- чому судом взято за обвинувачення в ч. 1 ст. 199 Кримінального кодексу України (далі - КК) штучно створений епізод з ОСОБА_9 на початку травня 2014 року в справі від 28 травня 2014 року, а написаною заявою ОСОБА_9 07 червня 2014 року без надання слідству речового доказу, якого немає в справі;

- чому судом взято звинувачення за ч. 2 ст. 199 КК, але зовсім не вказано в чому саме полягає звинувачення за ч. 2 ст. 199 КК;

- чому судом взято за обвинувачення якісь 2 (два) штучно створені епізоди по двом неприпустимим для доказування протоколам оглядів місць подій (невідомих) (т. 1 а.с. 67-68 і т. 1 а.с. 83-89), які ще і зовсім не досліджувались судами всупереч ст. 23 КПК, які містять порушення статей 89, 98, 99, 104, 105, 106, 107 КПК;

- чому судом всупереч ч. 12 ст. 290 КПК допущено відомості, що містяться в справжніх номерах проваджень, як докази в справі, якщо т. 2 а.с. 191 вказує, що не відбулось відкриття справжніх матеріалів кримінального провадження, а лише № 0001954 в кримінальному провадженні № 0001209, які відкривались обвинуваченому та його захиснику та які насправді не відповідають справжнім номерам та спростовуються постановою т. 2 а.с. 158-159 про об`єднання матеріалів, серед яких відсутні провадження з вищевказаними номерами;

- чому всупереч п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК, абз. 5 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК в разі визнання особи винуватою, не враховано пом`якшуючих обставин відповідно до ч. 1 ст. 69 КК, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 66 КК - в матеріалах справи т. 3 а.с. 66, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 66 - внаслідок збігу обставин (нападу групи осіб на 1 (одного) обвинуваченого);

- чому не взято до уваги свідчення свідків ОСОБА_10 і чому їх свідчення перекручені в судових рішеннях;

- чому не взято до уваги свідчення свідків Добрянських (чоловік та жінка) щодо незаконного обшуку, під час якого міліція протягом 20 (двадцяти) хвилин щось робила в житлі без власників житла і без свідків, при тому, судами в рішеннях перекручені їх свідчення для більшого звинувачення.

Під час судового засідання засуджений ОСОБА_5 заявив клопотання про роз`яснення резолютивної частини вироку суду першої інстанції, за яким його засудженого, просив роз`яснити, коли цей вирок набирає законної сили та з якого моменту необхідно обраховувати строк відбування покарання.

Перевіривши матеріали провадження та доводи, викладені у заяві про роз`яснення судового рішення, вислухавши думку засудженого та захисника, які підтримали заяву засудженого, колегія суддів виходить з такого.

Насамперед колегія суддів зауважує, що за приписами ч. 1 ст. 380 КПК, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Отже, суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості роз`яснювати судове рішення, яке було ухвалено не Верховним Судом, а судом іншої інстанції. Таким чином, клопотання засудженого про роз`яснення вироку суду першої інстанції, за яким ОСОБА_5 було засуджено в справі № 464/7111/14-к, не підлягає задоволенню.

Щодо вимог, відображених засудженим у заяві про роз`яснення постанови Верховного Суду від 22 січня 2020 року, то колегія суддів виходить із такого. Роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснюючи постанову чи ухвалу, суд не вправі змінювати їх зміст, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у судовому рішенні. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, внесення до нього нових даних або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

У заяві про роз`яснення судового рішення засуджений просить роз`яснити питання, які відносяться до предмету перевірки суду касаційної інстанції по суті ухвалених судами попередніх інстанцій рішень в межах, визначених приписами ст. 433 КПК, а також щодо мотивів ухваленого Верховним Судом рішення, що не є предметом роз`яснення згідно ст. 380 цього Кодексу. Водночас рішення Верховного Суду від 22 січня 2020 року є зрозумілим, у мотивувальній частині викладені відповіді на доводи сторони захисту, положення закону, якими керувався Суд, та мотиви ухваленого рішення, резолютивна частина рішення є такою, що не припускає двозначного тлумачення та не містить суперечностей. Текст постанови Верховного Суду від 22 січня 2020 року складено відповідно до вимог статей 441, 442, 370 КПК з посиланням на норми кримінального процесуального закону, вона викладена чіткими зрозумілими реченнями і не містить у собі труднощів для розуміння її точного змісту.

Отже, Верховний Суд не встановив підстав для задоволення заяви засудженого про роз`яснення судового рішення в порядку ст. 380 КПК за наведеними в ній доводами.

Керуючись статтями 380, 441 КПК, Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_5 в роз`ясненні постанови Верховного Суду від 22 січня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3