Справа № 638/3881/22
УХВАЛА
"10" жовтня 2024 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова справу за поданням начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, зареєстрованого та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 22.07.2022 Джержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірів 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень,
25.09.2024 начальник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 звернулася до Київського районного суду м. Харкова із клопотанням про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.
В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_4 засуджений 22.07.2022 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірів 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
19.09.2022 вказаний вирок надійшов на виконання до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області. Станом на теперішній час до органу з питань пробації не надходила квитанція про сплату ОСОБА_4 штрафу за вироком суду від 22.07.2022. З метою з`ясування матеріального стану та доходів засудженого, орган з питань пробації направляв на адресу ДФС України відповідний запит, на що була надана відповідь про відсутність у засудженого ОСОБА_4 доходів. Вирок суду набрав законної сили 23.08.2022. Вказує, що строк давності виконання вищевказаного вироку стосовно ОСОБА_4 відповідно п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, сплив через 2 роки, а саме 23.08.2024. Підстав вважати, що засуджений ухиляється від відбування покарання немає. З урахуванням викладеного, представник органу з питань пробації просить розглянути питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку стосовно ОСОБА_4 .
Представник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Заяв, клопотань не надходило.
Прокурор ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява, в якій просить відмовити у задоволенні клопотання органу з питань пробації.
Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду подання повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток за адресою, вказаною у поданні органу пробації. Інформація про те, що засуджений повідомлена про місце, день та час розгляду справи у суду відсутня, оскільки поштове повідомлення повернулось на адресу суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали подання, вважає його таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Положеннями ст. 152 КВК України встановлено, що підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
За змістом ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку: закінчення зазначених у статті 80 Кримінального кодексу України строків; неухилення засудженого від відбування покарання; невчинення протягом встановлених ч.ч. 1 та 3 ст.80 КК України строків нового злочину.
Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.
Суд встановив, що ОСОБА_4 засуджений вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.07.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірів 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.07.2022 набрав законної сили 23.08.2022.

З матеріалів особової справи № 15/2022 на засудженого ОСОБА_4 вбачається, що на даний час засуджений призначене вироком суду покарання не виконано.

З досліджених матеріалів особової справи на засудженого вбачається, що орган з питань пробації неодноразово здійснював виклики засудженого до органу пробації, однак останній за викликами не з`явився.

Окрім того, з матеріалів, що містяться в матеріалах особової справи на засудженого, вбачається, що з метою встановлення місцезнаходження засудженого ОСОБА_4 уповноважений орган з питань пробації неодноразово направляв запити до ГУ ДМС України, прикордонної служби, та слідчого ізолятору, однак встановити місцезнаходження останнього не виявилося можливим.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.09.2023 відмовлено у задоволенні подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про заміну засудженому ОСОБА_4 несплаченої суми штрафу покарання у виді позбавлення волі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2024 відмовлено у задоволенні подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про заміну засудженому ОСОБА_4 несплаченої суми штрафу покарання у виді громадських робіт.

Разом з тим, як слідує зі змісту вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.07.2022 ОСОБА_4 подав заяву про роз`яснення йому вказаних положень та надання добровільної згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

При цьому до обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_4 , складена в присутності захисника ОСОБА_7 , згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Тобто, йому достеменно було відомо про ухвалення стосовно нього вироку суду та призначеного покарання.

Матеріали справи не містять відомостей про виконання засудженим ОСОБА_4 призначеного вироком суду покарання.

Вищезазначені обставини свідчать про ухилення засудженого від відбування покарання, що має наслідком зупинення перебігу строку давності виконання вироку суду, відповідно до положень ч. 3 ст. 80 КК України.

На думку суду, доводи, наведені в поданні про те, що ОСОБА_4 не ухиляється від відбування покарання, є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються жодними доказами.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 80 КК України, суд вважає, що клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку є необґрунтованим, тому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 80 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку - відмовити.

Особову справу ОСОБА_4 №15/2022 повернути до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1