Справа № 357/4004/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001452 від 27.06.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, із середньою освітою, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 296 КК України та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, із середньою освітою, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 296 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 296 КК України, за наступних обставин.

Будучи неповнолітнім, 26 червня 2022 року близько 21 год. 00 хв., разом із ОСОБА_4 , рухалися поблизу пам`ятника Тарасу Шевченку, що по АДРЕСА_2 , де в останніх виник прямий умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку. У подальшому, усвідомлюючи протиправний характер та наслідки своїх дій, діючи умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, демонструючи явну неповагу до існуючих правил поведінки у суспільстві й інших соціальних цінностей, діючи групою осіб, останні спровокували конфлікт з випадковими перехожими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які рухались їм на зустріч. В подальшому, неповнолітній ОСОБА_5 та ОСОБА_4 оточили ОСОБА_10 та почали наносити останньому удари кулаками по обличчю. Побачивши це, ОСОБА_9 , з метою припинення протиправних дій та захисту ОСОБА_10 , схопила неповнолітнього ОСОБА_5 за праву руку та намагалась відтягнути від ОСОБА_10 . Однак, ОСОБА_5 маючи єдиний із ОСОБА_4 злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку та продовження протиправних дій відносно потерпілих, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, з метою припинення дій ОСОБА_9 , штовхнув останню, яка впала на землю, після чого, наблизившись до ОСОБА_9 наніс їй один удар правою ногою в область правого ока, від якого остання втратила свідомість, тим самим вчинив дії, пов`язані з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії. Після цього, ОСОБА_5 , діючи групою осіб спільно з ОСОБА_4 , керуючись мотивами явної неповаги до суспільства, що проявилась у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в ньому, протиставляючи себе іншим громадянам, а саме ОСОБА_10 , та ОСОБА_9 , нахабно виражаючи своє зневажливе ставлення до громадського порядку, реалізуючи прямий умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, діючи з особливою зухвалістю, по відношенню до потерпілих, повернувся до ОСОБА_10 , та продовжив наносити удари останньому.

Своїми діями, які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, пов`язаному з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, неповнолітній ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 296 КК України.

Крім цього, 26 червня 2022 року близько 21 год. 00 хв., неповнолітній ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 , рухалися поблизу пам`ятника Тарасу Шевченку, що по АДРЕСА_2 , де усвідомлюючи протиправний характер та наслідки своїх дій, діючи умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, демонструючи явну неповагу до існуючих правил поведінки у суспільстві й інших соціальних цінностей, діючи групою осіб, спровокували конфлікт з випадковими перехожими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які рухались їм на зустріч. Під час вказаного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, неповнолітній ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, оточили ОСОБА_10 та, діючи групою осіб, почали наносити останньому удари кулаками по обличчю. Внаслідок вказаних ударів,

ОСОБА_10 впав на землю, після чого неповнолітній ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 нанесли не менше 10 ударів руками і ногами по голові та тулубу ОСОБА_10 . Внаслідок таких насильницьких дій неповнолітнього ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_10 завдано сильного фізичного болю та не спричинено тілесних ушкоджень.

Своїми діями які виразились в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчиненому групою осіб, неповнолітній ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КК України.

Крім цього, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України за №64/2022 від 24.02.2022, о 05 годині 30 хвилин на території України введено воєнний стан строком на 30 діб. Крім цього, відповідно до Указу Президента України за №259/2022 від 18.04.2022, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ» - продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 строком на 30 діб. Крім цього, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб затвердженим Законом України від 23 серпня 2022 року № 2500-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 серпня 2022 року строком на 90 діб до 21 листопада 2022 року. В той же час, 26 червня 2022 року близько 21 год. 05 хв. неповнолітній ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу пам`ятника Тарасу Шевченку по вул. Гагаріна в м. Біла Церква Київської області, в ході конфлікту із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , підійшов до потерпілої ОСОБА_9 , яка у цей час перебувала на землі без свідомості, біля якої знаходилась жіноча сумка зі шкіряного замінника чорного кольору із вмістом особистих речей та в цей час у неповнолітнього ОСОБА_5 виник злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна. Реалізуючи свій умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями спостерігають сторонні особи, шляхом вільного доступу, із землі відкрито заволодів належними ОСОБА_9 : жіночою сумкою зі шкіряного замінника чорного кольору, вартістю 172 грн. 25 коп., в якій знаходився мобільний телефон марки «Huawei P Smart +», моделі «INE-LX1», ємністю пам`яті 64 Гб, синього кольору, вартістю 3152 грн. 80 коп., чим заподіяв потерпілій майнової шкоди на загальну суму 3325 гривень 05 копійок. Заволодівши вищевказаним майном, неповнолітній ОСОБА_5 намагаючись залишити місце вчинення кримінального правопорушення, пішов у напрямку вул. Гагаріна, в місті Біла Церква. Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки особа, що знаходився поблизу місця вчинення злочину, припинив протиправні дії ОСОБА_5 , сказавши останньому залишатись на місці події до приїзду працівників поліції, що позбавило його можливості розпорядитись, у подальшому, викраденим майном.

Своїми діями які виразились в закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), оскільки особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, вчиненого в умовах воєнного стану, неповнолітній ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 296 КК України, за наступних обставин.

26 червня 2022 року близько 21 год. 00 хв., він, разом із неповнолітнім. ОСОБА_5 , рухалися поблизу пам`ятника Тарасу Шевченку, що по АДРЕСА_2 , де в останніх виник прямий умисел спрямований на грубе порушення громадського порядку. В подальшому, усвідомлюючи протиправний характер та наслідки своїх дій, діючи умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, демонструючи явну неповагу до існуючих правил поведінки у суспільстві й інших соціальних цінностей, групою осіб, спровокували конфлікт з випадковими перехожими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які рухались їм на зустріч. В подальшому, ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_5 оточили ОСОБА_10 та почали наносити останньому удари кулаками по обличчю. Побачивши це, ОСОБА_9 , з метою припинення протиправних дій та захисту ОСОБА_10 , схопила неповнолітнього ОСОБА_5 за праву руку та намагалась відтягнути від ОСОБА_10 . Однак, ОСОБА_5 маючи єдиний із ОСОБА_4 злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку та продовження протиправних дій відносно потерпілих, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, з метою припинення дій ОСОБА_9 штовхнув останню, яка впала на землю, після чого, наблизившись до ОСОБА_9 наніс їй один удар правою ногою в область правого ока, від якого остання втратила свідомість, тим самим вчинив дії, пов`язані з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії. Після цього, ОСОБА_4 , діючи із ОСОБА_5 групою осіб, керуючись мотивами явної неповаги до суспільства, що проявилась у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в ньому, протиставляючи себе іншим громадянам, а саме ОСОБА_10 , та ОСОБА_9 , нахабно виражаючи своє зневажливе ставлення до громадського порядку, реалізуючи прямий умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, діючи з особливою зухвалістю, по відношенню до потерпілих, продовжив наносити удари ОСОБА_10 .

Своїми діями які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, пов`язаному з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 296 КК України.

Крім цього, 26 червня 2022 року близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_4 разом із неповнолітнім ОСОБА_5 , рухалися поблизу пам`ятника Тарасу Шевченку, що по АДРЕСА_2 , де усвідомлюючи протиправний характер та наслідки своїх дій, діючи умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, демонструючи явну неповагу до існуючих правил поведінки у суспільстві й інших соціальних цінностей, діючи групою осіб, спровокували конфлікт з випадковими перехожими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які рухались їм на зустріч. Під час вказаного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_4 спільно із неповнолітнім ОСОБА_5 діючи умисно, групою осіб, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, оточили ОСОБА_10 та почали наносити останньому удари кулаками по обличчю. Внаслідок вказаних ударів,

ОСОБА_10 впав на землю, після чого ОСОБА_4 спільно із неповнолітнім ОСОБА_5 нанесли не менше 10 ударів руками і ногами по голові та тулубу ОСОБА_10 . Внаслідок насильницьких дій ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_10 завдано сильного фізичного болю та не спричинено тілесних ушкоджень.

Своїми діями які виразились в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчиненому групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КК України.

В судовому засіданні сторони провадження просили затвердити угоди про визнання винуватості, укладені між ними 17.07.2024.

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 17.07.2024 укладеної між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , за письмовою згодою потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 296 КК України.

Суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 : за ч. 2 ст. 126 КК України 1 рік позбавлення волі; за ч. 3 ст. 296 КК України 2 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України 4 роки позбавлення волі. Остаточне покарання призначити, керуючись вимогами ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань у виді 5 років позбавлення волі. Керуючись вимогами ст.75, 104 КК України, звільнити

ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, із призначенням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною программою.

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 17.07.2024, укладеної між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, в присутності захисника адвоката ОСОБА_7 за письмовою згодою потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 296 КК України.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 : за ч. 2 ст. 126 КК України 2 роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 296 КК України 3 роки позбавлення волі; Остаточне покарання призначити, керуючись вимогами ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі. Керуючись вимогами ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із призначенням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 роз`яснено наслідки укладення угод, а саме обмеження їх права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні яких вони обвинувачуються, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на їх користь, крім того, обвинуваченим роз`яснено наслідки невиконання угод.

В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розуміючи, що кримінальне провадження стосовно них може бути розглянуте в судовому засіданні і вони будуть мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на їх користь, просили затвердити угоди.

При цьому суд переконався, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 винуватість визнали добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого їм кримінального правопорушення, угоди були укладені добровільно, без будь якого примусу.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 наслідки угод, характер обвинувачення, конкретну міру покарання кожному обвинуваченому, а саме ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 296 КК України та ОСОБА_4 за передбачену ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 296 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, щиро розкаявся, відшкодував потерпілим завдану майнову та моральну шкоду. Фактичні обставини, викладені у обвинувальному акті, правову кваліфікацію своїх дій не оспорює. Зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення під час розгляду судом угоди про визнання винуватості. Судом встановлено наявність обставин для застосування при призначенні покарання положень ст. 69 КК України та передбачених

ст.ст. 75, 104 КК України підстав для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень вперше, у неповнолітньому віці. Раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався; під час вчинення кримінальних правопорушень обвинувачений мав статус дитини-сироти, виховується опікуном бабусею ОСОБА_8 ; навчався у Білоцерківському механіко-енергетичному фаховому коледжі та має позитивну характеристику з навчального закладу.

Сукупність вищевказаних обставин свідчить про можливість застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_5 , а саме, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, пов`язаному з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії; за ч. 2 ст. 126 КК України як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчиненому групою осіб; за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), оскільки особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, вчиненого в умовах воєнного стану.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, пов`язаному з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії; за ч. 2 ст. 126 КК України як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчиненому групою осіб.

Розглянувши угоди, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угоди підлягають затвердженню, оскільки відповідають вимогам ст. 472 КПК України, дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 296 КК України та ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 296 КК України кваліфіковані вірно, умови угод не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угоди укладені добровільно, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 можуть виконати взяті на себе за угодами зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останніми наявні.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 останній раніше не судимий, не одружений, не працює, відповідно до довідки, виданої головним лікарем КНП Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4» ОСОБА_11 від 23.08.2022 року за № 788 медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує. Згідно довідки начальника служби у справах дітей від 07.03.2023 ОСОБА_5 перебуває на обліку у служби , як дитина яка перебуває у складних життєвих ситуаціях. ОСОБА_5 з 09.02.2021 року перебуває на військовому обліку призовників у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 124 від 15.03.2023 року: 1. ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності. 2. ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. 3. У ОСОБА_5 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. 4. ОСОБА_5 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. 5. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 не потребує. 6. Клінічних ознак у ОСОБА_5 під час проведеного обстеження не виявлено. ОСОБА_5 , відповідно до досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого, не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації покарання можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. ОСОБА_5 директором БМЕФК та куратором групи характеризується виключно позитивно. Командиром навчального загону Білоцерківського навчально-волонтерського центру характеризується виключно позитивно. Має грамоти та нагороди.

ОСОБА_4 раніше не судимий, не працює, не навчається, відповідно до довідки, виданої головним лікарем КНП Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4» ОСОБА_11 від 11.11.2022 року за № 1976, медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує. ОСОБА_4 , відповідно до досудової доповіді, не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації покарання можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Речові докази: сумка чорного кольору, всередині якої виявлено мобільний телефон марки «Huawei P Smart +», моделі «INE-LX1», ємністю пам`яті 64 Гб, синього кольору у чохлі із зображенням квітів; поліетеленовий пакет із zip- застібкою, в якому наявна сережка-гвіздок із застібкою та биркою; грошові кошти монетами 50 копійок1, 5 гривень; маркер із наявними написом « HIGHLITER» лілового кольору, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_9 залишити за ОСОБА_9 по приналежності.

Цивільний позов та судові витрати відсутні.

Строк дії запобіжного заходу відносно обвинувачених у виді домашнього арешту вдіносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 сплинув 22.04.2023. Підстав для застосування запобіжного заходу щодо обвинувачених суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376, 394, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 17.07.2024 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001452 від 27.06.2022 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 296 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 126 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 296 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 остаточно призначити покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань у виді 5 (п`яти)років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, із призначенням іспитового строку у виді 1 (одного) року.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною программою.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Угоду про визнання винуватості, укладену 17.07.2024 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001452 від 27.06.2022 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 3 ст. 296 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 126 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 296 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із призначенням іспитового строку у виді 1 (одного) року.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази: сумка чорного кольору, всередині якої виявлено мобільний телефон марки «Huawei P Smart +», моделі «INE-LX1», ємністю пам`яті 64 Гб, синього кольору у чохлі із зображенням квітів; поліетеленовий пакет із zip- застібкою, в якому наявна сережка-гвіздок із застібкою та биркою; грошові кошти монетами 50 копійок1, 5 гривень; маркер із наявними написом « HIGHLITER» лілового кольору, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_9 залишити за ОСОБА_9 по приналежності.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, законному представнику, прокурору, захисникам та направити потерпілим.

Суддя: ОСОБА_1