УХВАЛА

Іменем України

28.10.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання ДУ «Житомирська установа виправна колонія (№4)» про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства відносно засудженогоОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України,

встановив:

Адміністрація ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№4)" звернулася з поданням про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886 ІХ стосовно засудженого ОСОБА_3 .

Представник установи подання підтримав та просив його задовольнити.

В судове засідання засуджений не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду заяви. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку з чим, суд проводить розгляд подання у його відсутність.

Прокурор подання підтримав та просив його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_3 раніше судимий 25.03.2019 Деснянським районним судом м. Києва за ст.ст. 186 ч.2, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Засуджений 05.05.2021 Дніпровським районним судом м. Києва за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.2, 71 ч.1 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Зараховано строк попереднього ув`язнення з 06.02.2019 по 08.02.2019, з урахуванням ст. 72 КК України.

Вирок набрав законної сили - 08.06.2021.

Початок строку покарання - 06.12.2020. Кінець строку покарання - 04.01.2025.

09 серпня 2024 набрав чинності Закон України 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Судом встановлено, що згідно вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 05.05.2021 ОСОБА_3 засуджено за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.2, 71 ч.1 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. За вказаним вироком ОСОБА_3 вчинив 2 епізоди крадіжок: 06 лютого 2019 року на суму 744 грн та 06 грудня 2020 року на суму 753 грн 58 коп.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено правовий висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2019 - 1921 грн.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020 - 2102 грн.

Таким чином, зміна розміру дрібного викрадення чужого майна з 0, 2 нмдг до 2 нмдг є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст. 51 КУпАП.

За таких обставин вчинені засудженим діяння за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.05.2021 на даний час відносяться до адміністративного правопорушення та не можуть вважатися кримінально караними.

Попри відсутність прямих законодавчих змін до КК України, діючі норми КУпАП дають підстави для висновку про декриміналізацію діянь засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Суд вважає, що у зв`язку з декриміналізацією крадіжки майна розміром до 2 нмдг, особа, засуджена за таку крадіжку, підлягає звільненню від призначеного покарання.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 25.03.2019 відносно ОСОБА_3 , за яким останнього засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з урахуванням положень ч. 1 ст. 165 КВК України, відповідно до яких іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, слід вважати фактично виконаним.

Керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 165 КВК України,

постановив:

Подання ДУ «Житомирська установа виправна колонія (№4)» про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства відносно засудженогоОСОБА_3 - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 від подальшого відбування покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.05.2021 за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.2, 71 ч.1 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке особу засуджено.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її постановлення, а засудженому у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1