Номер провадження: 11-сс/813/1499/24
Справа № 946/7616/24 1-кс/946/2345/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської обл. від 19.09.2024, якою в межах к/п №0000019 від 30.04.2024 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїл Одеської обл., громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000019 від 30.04.2024 було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 про застосування стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано стосовно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 15.11.2024, із покладенням на нього строком до 15.11.2024 певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя послався на те, що органом досудового розслідування було доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України та наявність в зазначеному кримінальному провадженні ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Проте, слідчий суддя дійшов висновку про те, що органом досудового розслідування не було доведено неможливості застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу для запобігання вищевстановленим ризикам, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, одружений та на його утриманні перебуває дитина, має батьків похилого віку.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою з огляду на наступні обставини:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу не забезпечить належного виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків з огляду на існування в зазначеному кримінальному провадженні ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, схову або спотворення будь-яких речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення, обумовлені підозрою у вчиненні тяжкого злочину, тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винуватим; можливістю використання наявних у підозрюваного, в силу його колишньої посади начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 та зв`язків із співробітниками правоохоронних органів, засобів та можливостей для переховування, впливу на свідків та експертів; ймовірним веденням спілкування за допомогою застосування заходів конспірації (мобільних додатків); корисливою спрямованістю інкримінованого підозрюваному злочину; тим фактом, що ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що стосовно нього існує вирок Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 29.03.2024 за ч. 2 ст. 369-2 КК України, продовжив активну злочинну діяльність та вчинив нові кримінальні правопорушення;

- з урахуванням обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також з огляду на належні дружині підозрюваного ОСОБА_11 на праві приватної власності об`єкти нерухомого майна, зокрема, квартира загальною площею 32, 4 кв. м., земельна ділянка площею 0, 0667 га та будинок загальною площею 120 кв. м., автомобіль марки «Infinity FX35», д.н.з. НОМЕР_1 , розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу для підозрюваного повинен складати 1651 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 999 228 грн.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк досудового розслідування, з утриманням в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», із визначенням застави в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 1651 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 999 228 грн.; у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками кримінального провадження ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; прибувати до слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 кожного четверга.

Позиція інших учасників провадження.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_9 зауважив на тому, що:

- в апеляційній скарзі прокурора не наведено жодної нової підстави для зміни застосованого стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш суворий, натомість, підозрюваний знаходиться під цілодобовим домашнім арештом, біля його будинку постійно перебувають співробітники правоохоронних органів та слідкують за дотримання останнім умов застосованого стосовно нього запобіжного заходу, ОСОБА_7 є військовозобов`язаним чоловіком, тобто не має можливості вільного перетину державного кордону України, підозрюваний вже декілька років не обіймає посади керівника Ізмаїльського відділу Державної виконавчої служби та не має будь-яких повноважень, він одружений та має неповнолітню доньку на утриманні;

- застава в розмірі 4 999 228 грн. є завідомо непомірною для ОСОБА_7 та абсурдною, зробить його утримання під вартою фактично безальтернативним, натомість, підозрюваний більшу частину свого життя працював на державній службі та мав доходи лише у вигляді заробітної плати, з лютого 2022 року є безробітним, не має значних активів, потребує стаціонарного лікування, а дружина підозрюваного також має певні проблеми зі здоров`ям, які, можливо, потребуватимуть подальшої госпіталізації.

З урахуванням викладеного, захисник ОСОБА_9 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які заперечували проти її задоволення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя при постановленні ухвали зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався не повному обсязі з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 18.09.2024 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України (а.с. 14-17), при цьому, санкція більш тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7-ми до 9-ти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-х років з конфіскацією майна.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, зокрема, у тому, що він 28.08.2024, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, протиправним шляхом, під час зустрічі з ОСОБА_12 , яка відбулась у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , одержав від ОСОБА_12 неправомірну вигоду у сумі 30 000 грн. для себе за здійснення впливу на службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 . Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з метою закриття виконавчих проваджень стосовно ОСОБА_12 , після чого 02.09.2024, під час зустрічі із ОСОБА_12 в зазначеному вище приміщенні, віддав останньому постанови Ізмаїльського відділу Державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської обл. Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закінчення виконавчих проваджень №65695027 та №69852511 від 02.09.2024.

Окрім того, ОСОБА_7 , 17.09.2024 об 11:14 год. під час зустрічі з ОСОБА_13 , яка відбулася біля закладу «Balance» за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне переправлення особи через державний кордон України, шляхом надання порад як себе поводити під час транспортування його до державного кордону України, а також усунення перешкод щодо незаконного переправлення ОСОБА_13 через державний кордон України шляхом уникнення перевірки на блокпостах, отримав від ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 8000 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 17.09.2024 328 160 грн.) в якості винагороди за організацію та сприяння у незаконному перетині ним державного кордону України, після чого був викритий працівниками правоохоронних органів.

Питання стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні зазначених злочинів в апеляційному порядку сторонами кримінального провадження не оскаржується, внаслідок чого апеляційний суд доходить переконання, що така підозра є обґрунтованою та підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Водночас, апеляційний суд не погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування в зазначеному кримінальному провадженні доведено існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_7 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні корупційного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України та тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, пов`язаного із сферою недоторканності державних кордонів, санкція якого передбачає основне покарання у виді лише позбавлення волі, та у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні зазначеного злочину, стосовно нього неможливе буде застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, що може призвести до спроб переховування останнього з метою уникнення кримінальної відповідальності (постанова ККС у складі ВС від 05.07.2023 у справі №727/6140/22 (провадження №51-2266км23);

- здійснювати незаконний вплив на свідків у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки має процесуальну можливість ознайомлюватись із матеріалами кримінального провадження та, як наслідок, із анкетними даними свідків, які підлягають безпосередньому допиту під час судового розгляду провадження, із деякими свідками у провадженні ОСОБА_7 знайомий особисто;

- вдатись до спроб перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, в силу займаної в минулому посади начальника Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби, може використати здобуті зв`язки із працівниками правоохоронних та інших державних органів задля перешкоджання кримінальному провадженню;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 362, ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України (а.с. 117).

Що стосується заявленого прокурором в апеляційній скарзі ризику знищення, схову або спотворення підозрюваним ОСОБА_7 будь-яких речей та документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, суд апеляційної інстанції доходить висновку про його недоведеність, натомість, підозрюваний вже тривалий час не обіймає посаду керівника Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби та не має фізичного доступу до приміщень зазначеного державного органу, тобто ризик можливого знищення або схову наявної там документації є вочевидь недоведеним.

Окрім того, відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В даному випадку апеляційний суд зауважує на тому, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 та передбачений ч. 3 ст. 332 КК України прямо посягає на обороноздатність держави України, при цьому, відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відтак, посягання на недоторканність державного кордону України шляхом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України завдає безпрецедентної шкоди державі Україні та її обороноздатності в умовах введення на її території воєнного стану у зв`язку з відкритою повномасштабною збройною агресією російської федерації, підриває авторитет ЗСУ та інших військових формувань, утворених відповідно до закону, сприяє створенню хибного та негативного ставлення суспільства до обов`язку захисту територіальної цілісності держави.

З огляду на вищевказане, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», апеляційний суд вважає необхідним обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Більш того, апеляційний суд враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_7 одружений та має неповнолітню доньку на утриманні, проте зауважує на тому, що зазначені обставини, хоча й характеризують підозрюваного з позитивної сторони, з урахуванням обставин вчинення злочинів, в яких останній обґрунтовано підозрюється, їх характеру та тяжкості, а також встановлених вище ризиків, не можуть слугувати підставою для застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, на якому наполягає захисник.

За викладених вище обставин, враховуючи доведеність органом досудового розслідування обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, об`єктивне існування в зазначеному провадженні зазначених вище ризиків, колегія суддів доходить висновку про те, що єдиним запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного є тримання під вартою, натомість, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним вище ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що застосований стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не буде безальтернативним, оскільки передбачатиме альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Відтак, враховуючи те, що, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, розмір застави визначається слідчим суддею, судом, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Разом із тим, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В цьому контексті апеляційний суд приймає до уваги положення п. 25 рішення ЄСПЛ у справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022, в якому Суд зауважує на тому, що загальні принципи щодо обґрунтування визначення розміру застави наведені в рішеннях у справах «Корбан проти України» (Korban v. Ukraine), заява №26744/16, п.п. 154-157, від 04.07.2019), та «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), заява №12050/04, п.п. 78-81, ЄСПЛ 2010). Зокрема, гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява №54335/14, п. 70, від 22.05.2018). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим ст. 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява №60859/00, п. 111, від 07.12.2006).

Слідчий у клопотанні наполягав на визначенні підозрюваному ОСОБА_7 в якості альтернативного запобіжного заходу заставу в розмірі 1651 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, обґрунтовуючи такий розмір застави наявними на праві приватної власності у дружини підозрюваного ОСОБА_11 об`єктами нерухомого майна та автомобілем.

В цьому контексті колегія суддів зауважує на тому, що належність нерухомого майна та транспортного засобу на праві приватної власності дружині підозрюваного не може виступати достатньою підставою для визначення такого високого розміру застави, з урахуванням також факту того, що застава вноситься в грошовій формі, що свідчить про необхідність певного часу для реалізації відповідного майна, натомість, на теперішній час підозрюваний ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, має на утриманні неповнолітню доньку, має певні проблеми зі здоров`я.

З урахуванням викладеного, запропонований органом досудового розслідування розмір застави є вочевидь непомірним для підозрюваного ОСОБА_7 та фактично перетворить застосований стосовно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на безальтернативний.

В даному конкретному випадку суд апеляційної інстанції, визначаючи підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу, керуючись при цьому вимогами вищевикладеної ч. 4 ст. 182 КПК України, зауважує на тому, що обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, вчинених в умовах воєнного стану та пов`язаних із посяганням на недоторканність державного кордону та обороноздатність держави України, із корисливих мотивів, розмір ймовірної неправомірної вигоди, отриманої в результаті здійснення таких дій, а також його майновий та сімейний стан слугують тими виключними випадками, які, на підставі вищевикладених вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, дозволяють при визначенні підозрюваному ОСОБА_7 застави вийти за межі її розміру, передбаченого законом для осіб, підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів.

З огляду на вищезазначені обставини, колегія суддів вважає за необхідне визначити ОСОБА_7 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,

На переконання апеляційного суду, застава у зазначеному вище розмірі здатна буде, з огляду на перспективу її втрати, забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків та буде достатньою для запобігання вищенаведеним ризикам.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строків досудового розслідування, із визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 19.09.2024, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 15.11.2024 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 та застосувати стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком до 15.11.2024 включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 04.10.2024, заставна сума за ОСОБА_7 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У разі внесення застави за ОСОБА_7 звільнити його з-під варти та, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на нього строком до 15.11.2024 включно наступні обов`язки:

- не відлучатись із Ізмаїльського р-ну Одеської обл. без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до ДМС в Одеській обл. свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ;

- прибувати до слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 за кожною вимогою.

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваному ОСОБА_7 наслідки не виконання вимог ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Підозрюваного ОСОБА_7 негайно затримати в залі суду та доставити до ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Ухвала апеляційного суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Організацію виконання ухвали апеляційного суду в частині затримання та доставки підозрюваного ОСОБА_7 до ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» покласти на прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4