В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 273/850/23

Провадження № 1-кп/0285/334/24

25 липня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………........ ОСОБА_1 ,

секретаря…………..............… . ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора……………………... ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ........................... ОСОБА_4 ,

потерпілого................................ ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду

об`єднане кримінальне провадження №0000303, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2023

по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м Новоград-Волинський Житомирської області,

громадянки України, українки, з середньою спеціальною освітою, розлучена,

яка проживає по АДРЕСА_1 ,

не працює,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 01.03.2023 близько 20 год, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 достовірно знаючи, що в Україні 24.02.2022 введено воєнний стан, який наразі продовжений, вирішила вчинити крадіжку майна з будинку ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 , того ж дня без розриву в часі, взяла з дому поліетиленовий пакет, через неогороджену частину домоволодіння пройшла на територію подвір`я ОСОБА_6 та підійшла до вхідних дверей будинку. Переконавшись у відсутності господаря та сторонніх осіб, які б могли перешкодити вчиненню злочину ОСОБА_4 обійшла будинок і з тильної сторони будинку шляхом відгину двох цвяхів вийняла дерев`яне вікно та проникла в середину, звідки з кімнати, де проводяться ремонтні роботи, умисно, таємно, в умовах воєнного стану викрала шурупокрут акумуляторний торговельної марки «MacAllister» модель «MAC18-2VP» вартістю 1312,50 грн, кутову шліфувальну машину торговельної марки «Spektr» модель «SAG-1500» вартістю 856,75 грн, тепловентилятор торговельної марки «Alpari», модель «FH-201» вартістю 316,76 грн. З викраденим майном, ОСОБА_4 залишила місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилась ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 2 486,01 грн.

Окрім того, 02.06.2023 близько 20 год ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання та достовірно знаючи, що в Україні діє воєнний стан, вирішила повторно вчинити крадіжку майна з будинку ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 , того ж дня без розриву в часі прийшла на територію домоволодіння ОСОБА_5 . Переконавшись що господар в приміщенні літньої кухні відпочиває, вона знайшла в сараї металевий трубний ключ, за допомогою якого вийняла металеву скобу на вхідних дверях будинку, проникла всередину та з шафи однієї з кімнат умисно, таємно викрала грошові кошти в сумі 2000 злотих (20 купюр номіналом по 100 злотих), що відповідно курсу Національного Банку України становить 17233,80 грн. З викраденими коштами ОСОБА_4 залишила місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилась ними на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 17233,80 грн.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, 11.08.2023 близько 23:50 год ОСОБА_4 перебувала поблизу домоволодіння по АДРЕСА_4 , де у неї раптово виник протиправний умисел на порушення недоторканності житла, шляхом незаконного проникнення до приміщення будинку та території вищевказаного домоволодіння, яке перебуває на законних підставах у користуванні ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, без розриву у часі ОСОБА_4 всупереч волі законного користувача ОСОБА_7 та без його дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, за відсутності будь-яких причин для порушення недоторканості житла та території домоволодіння особи, діючи умисно, незаконно, протиправно, перебуваючи на території зазначеного домоволодіння підійшла до вхідних дверей житлового будинку, просунула руку через віконний отвір, відімкнула дверний замок, після чого зайшла всередину житлового будинку, чим грубо порушила ст.30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю та пояснила, що дійсно вчиняла крадіжки майна потерпілих та проникла до житла одного з них за обставин, викладених в обвинувальних актах, згодна з кваліфікацією своїх дій, просила вибачення у портерпілого.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 взаявах до суду просили справу слухати без їх участі.

Потерпілий ОСОБА_5 . В судовому засіданні просив суворо покарати обвинувачену.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкриміноваих їй органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальних актах, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурором також не оспорено фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою усіх учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів.

При цьому учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченої ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, суд знаходить доведеною винність обвинуваченої ОСОБА_4 та її умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, в умовах воєнного стану та поєднаному з проникненням у житло, кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України.

Її умисні дії, які виразились в умисному незаконному проникненні до житла, суд кваліфікує за ч.1 ст.162 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити ообвинуваченій покарання: за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням до неї ст.75 КК України строком на 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Прокурором в дебатах вказано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, однак суд не погоджується з ними з таких підстав.

Щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди. Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. На думку суду, вибачення обвинуваченої, яке вона попросила у потерпілого, є формальним, без відповідного ставлення до скоєного, без належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки, без осуду та відсутності бажання залагодити провину або виправити зумовлену кримінальним правопорушенням ситуацію. Факт щирого каяття ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй злочинах та проступку не знайшов свого відображення під час розгляду даної справи.

Під активним сприянням розкриттю злочину розуміються дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що обвинувачена надавала органам досудового розслідування допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, не встановлено.

При обранні виду і міри покарання ОСОБА_4 , суд враховує:

ступінь тяжкості вчинених нею правопорушень, які відносяться до категорії проступку та тяжких злочинів, їх характер;

вік та дані про особу, яка раніше судима Новоград-Волинським міськрайонним судом 18.03.2010 за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі, звільнена 29.03.2018 по відбуттю строку покарання; вину у скоєному визнала, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно;

положення ст.ст.50, 65 КК України, згідно яким особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Також варта уваги позиція двох потерпілих, які в заявах до суду щодо міри покарання обвинуваченій поклались на розсуд суду, та позиція потерпілого ОСОБА_5 , який наполягав на суворій мірі покарання.

Покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій мають використовуватися не надмірні, а лише необхідні й зумовлені метою заходи. Виправлення як мета покарання це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу, це ті певні зміни в особистості винної особи, які утримують її в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення обвинуваченої і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Резюмуючи викладене, суд погоджується з думкою прокурора щодо виду і строку покарання та призначає обвинуваченій покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років у межах санкцій вказаних статей.

Крім того, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст.70 КК України, визначивши остаточне покарання ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням до неї ст.75 КК України строком на 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Процесуальні витрати під час досудового розслідування у кримінальному провадженні в сумі 1510,24 грн за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/106-23/3312-ТВ від 29.03.2023 слід стягнути з обвинуваченої відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений, арешт на майно у кримінальному провадженні не накладався.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 337, 370, 371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Її ж визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 3 роки.

Покласти на засуджену ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи

та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи під час досудового розслідування в сумі 1510,24 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні: шурупокрут акумуляторний «MacAllister», кутова шліфувальна машина «Spektr», тепловентилятор «Alpari», які передано на відповідальне зберігання потерпілій, залишити власнику ОСОБА_6 ; металевий трубний ключ та 300 злотих, які повернуто на відповідальне зберігання потерпілому, залишити власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги на нього через Новоград-Волинський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1