печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва, ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000949 від 03.05.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Печерської окружної прокуратури міста Києва, ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку 18.07.2024, за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «Apple iPhone 6s»у вимкненому стані;

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», чорного кольору, з розбитим дисплеєм, які запаковані до спеціального пакету №IVZ2012455;

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5А», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, за процесуального керівництва Печерської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000949, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2024, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_7 , якій було достовірно відомо, що на території України діє воєнний стан , у зв`язку з чим в Україні діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, виник злочинний умисел, пов`язаний із незаконним сприянням у переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання, засобів та усуненням перешкод, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Так, з метою реалізації свого злочинного умислу, керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_7 у невстановлений слідством час, але не пізніше 05 травня 2024 року, вступила у попередню злочинну змову з ОСОБА_6 , іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами та розробили злочинну схему, яка полягала у сприянні шляхом надання засобів та усуненням перешкод у незаконному переправленні осіб через державний кордон України.

16 травня 2024 приблизно о «14» год. «25» хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , більш точної адреси встановити не виявилося за можливим, ОСОБА_6 , діючи спільно з ОСОБА_7 з використанням методів конспірації в ході спілкування, перевірив зовнішній вигляд ОСОБА_9 на предмет наявності записуючих пристроїв, після чого, демонструючи свою обізнаність щодо способу незаконного перетину державного кордону України в умовах воєнного стану, на виконання спільного злочинного умислу, направленого на отримання незаконного прибутку за сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_9 , що підшукала громадянок України, які нададуть дозвіл на визнання ОСОБА_9 батьком своїх дітей, чим посприяють незаконному переправленню останнього через державний кордон України під час дії воєнного стану.

В подальшому, приблизно о «17» год. «45» хв., перебуваючи за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, на Автовокзалі, ОСОБА_10 , відповідно до попередніх домовленостей, передав грошові кошти у сумі 3 000 доларів США, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , за їх сприяння у вирішення питання про встановлення батьківства над чужими дітьми.

Діючи відповідно до спільного злочинного плану, у невстановлений в ході досудового розслідування дату та час але не пізніше 16.05.2024, ОСОБА_7 спільно з іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою, продовжуючи свої протиправні дії, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно - небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, підшукали та залучили ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якої є син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка, будучи обізнаною щодо злочинних намірів вищевказаної групи осіб, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно - небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, погодилась у якості відповідача у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області, підтвердити, що раніше незнайомий їй громадянин, а саме ОСОБА_9 , є батьком її сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для подальшого визнання за ОСОБА_9 батьківства, відповідно до ст. 128 Сімейного Кодексу України, тим самим надала засоби для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України.

В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи відповідно до спільного злочинного плану, продовжуючи свої протиправні дії, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно - небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, останні, за допомогою мобільного додатку «Телеграм» повідомили ОСОБА_9 , номер банківської картки, а саме № НОМЕР_3 , яка оформлена на ОСОБА_13 та відповідно до попередніх, ОСОБА_9 , домовленостей, перерахував грошові кошти у сумі 500 доларів США, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , на банківську картку № НОМЕР_3 , за їх сприяння у вирішення питання про встановлення батьківства над чужими дітьми.

18.07.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено наступне, а саме:

- мобільний телефон марки «Apple iPhone 6s»у вимкненому стані;

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», чорного кольору, з розбитим дисплеєм, які запаковані до спеціального пакету №IVZ2012455;

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5А», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

Вказане майно постановою слідчого від 19.07.2024 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000949.В судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Прокурор подав до суду заяву про розгляд вказаного клопотання у відсутність сторони обвинувачення, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник майна подав до суду письмові заперечення, у яких просив вілмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те що вказнане майно не є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб;5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про наявність підстав для накладення арешту на вилучені в ході проведення обшуків грошові кошти слідчий суддя виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, за процесуального керівництва Печерської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000949, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2024, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

18.07.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено наступне, а саме:

- мобільний телефон марки «Apple iPhone 6s»у вимкненому стані;

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», чорного кольору, з розбитим дисплеєм, які запаковані до спеціального пакету №IVZ2012455;

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5А», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

19.07.2024 винесено постанову про визнання речовим доказом вищевказаного майна, яке було вилучено під час проведення обшуку.

Разом з тим, матеріалами клопотання не підтверджено та прокурором в судовому засіданні не доведено, що дане майно містить відомості, які можуть слугувати доказами у розслідуваному кримінальному провадженні або мають відношення до нього та існує необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

В той же час, в матеріалах клопотання невірно зазначено власника майна, а отже ОСОБА_14 є власником вилученого майна, чим спростовують твердження органу досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

За таких обставин слідчий суддя вважає недоведеним, що майно, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому підстави для накладення на них арешту з метою забезпечення збереження речових доказів відсутні. Саме по собі винесення слідчим постанови про визнання речовим доказом не спростовує цих обставин і не може слугувати підставою для накладення арешту на нього.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 167, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1