Провадження № 1/127/30/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2024м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

підсудного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, уродженця м. Зугдіді Грузії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2008 року в період часу 13 год. 30 хв. до 14 год. 00 хв., знаходячись в АДРЕСА_2 біля ветеринарної поліклініки, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, активно сприяв тому, як ОСОБА_6 , виконуючи умови обумовленого плану проник у автомобіль «Субару Трібека» д.н. НОМЕР_1 належний ОСОБА_8 звідки таємно намагався викрасти гроші в сумі 20 000 гривень, однак був викритий потерпілим та вступив із ним в суперечку, в ході якої, за допомогою дерев`яної палиці спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді поверхневої забійної рани з синцем та набряком м`яких тканин в тім`яній ділянці голови зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз №1610 від 04.07.2008 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого, з місця події зник, не довівши злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_4 , 18 квітня 2008 року близько 15 год. 30 хв., вступивши з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у попередній злочинний зговір направлений на викрадення чужого майна, знаходячись на вул. Соборній в м. Вінниці, виявили автомобіль «Форд Транзит», належний ОСОБА_10 , який знаходився навпроти кафе «Тет-а-тет», після чого, ОСОБА_9 діючи за узгодженим злочинним планом, скориставшись відсутністю водія та пасажирів даного автомобіля, шляхом вільного доступу проник в салон вищевказаного автомобіля, звідки таємно викрав барсетку вартістю 200 гривень, в якій знаходились гроші в сумі 2500 гривень, після чого, з місця пригоди зник, спричинивши ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 2700 гривень, розпорядившись викраденими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_4 , 18 квітня 2008 року близько 16 год. 30 хв., перебуваючи по АДРЕСА_3 , маючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вступив у попередній злочинний зговір направлений на полегшення реалізації злочинного умислу із ОСОБА_6 , який, за умовами попереднього договору підійшов до автомобіля «Сузукі Гранд Вітара» д/з НОМЕР_2 , належний ОСОБА_11 та шляхом розбиття скла передньої дверцята автомобіля проник в салон, звідки повторно вчинив крадіжку барсетки чорного кольору вартістю 200 гривень, в якій знаходились гроші в сумі 1000 гривень, пістолет для відстрілу гумовими кулями «Форт 12», вартістю 2800 гривень, після з місця вчинення злочину зникли спричинивши ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 4000 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Захисник підсудного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявив суду клопотання про звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у справі, оскільки строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, закінчився ще у 2023 році, а тому є всі підстави для закриття провадження.

Підсудний ОСОБА_4 підтримав клопотання свого адвоката, просив його задовольнити та закрити провадження у справі, повідомив, що всі наслідки прийняття такого рішення йому відомі та зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував з приводу задоволення клопотання про закриття кримінального провадження в зв`язку з закінченням строку притягнення ОСОБА_4 до відповідальності, оскільки минули строки визначені ст. 49 КК України, які діяли на час скоєння ним кримінальних правопорушень.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання захисника та матеріали кримінальної справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 11 розділу ХІ КПК України (в редакції 2012 року) кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відтак при розгляді даної справи судом застосовуються положення Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року, а також положення Кримінального кодексу України станом на час вчинення злочину.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до обвинувального висновку ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Інкриміновані органом досудового слідства злочини, згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», з якої вбачається, що закриття кримінальної справи із звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише у разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК України. Відповідно до п. 8 вказаної постанови слідує, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилилася від слідства та суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого та особливо тяжкого.

Згідно ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року), таке звільнення є обов`язковим за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Відповідно до п. 5. ч. 1 ст. 7-1 КПК України (в редакції 1960 року), провадження в кримінальній справі може бути закрито судом у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року), суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в обвинувальному висновку, події кримінальних правопорушень мали місце 18.04.2008, відтак з дня вчинення ОСОБА_4 злочинів минуло більше п`ятнадцяти років.

Закінчення вказаного строку відповідно до вимог ст. 49 КК України, ст. ст. 7-1, 11-1 КПК України (в редакції 1960 року), є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, оскільки в зв`язку з цим припиняються повноваження держави щодо кримінального переслідування такої особи.

Водночас, судом перевірено обмеження застосування давності, передбачені ч. ч. 2-5 ст. 49 КК України.

Згідно ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Так, суду було надано вимогу УІАП ГУНП у Вінницькій області, щодо надання інформації з приводу наявності або відсутності у ОСОБА_4 судимостей, відповідно до якої, відсутня інформація щодо наявності інших кримінальних проваджень.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 КК України, давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Однак, злочини, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_4 не відносяться до категорій, згаданих законодавцем у ч. 4 та ч. 5 ст. 49 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.

Дана кримінальна справа була зупинена на підставі постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 13 квітня 2010 року, згідно якої ОСОБА_4 було оголошено в розшук та змінено запобіжний захід на взяття під варту.

В подальшому, провадження у справі було відновлено постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.10.2024, у зв`язку з бажанням підсудного ОСОБА_4 особисто приймати участь в розгляді справи.

При цьому, слід врахувати роз`яснення п. 8 постанови пленуму Верховного Суду України №-12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», що звільнення особи від кримінальної відповідальності заст. 49 КК України, коли минули певні строки давності, відповідно до ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року), є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що з дати вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, а саме 18.04.2008, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_4 минуло понад п`ятнадцять років, а тому клопотання захисника є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 282 КПК України (в редакції 1960 року), якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підставі для закриття справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 статті 6 і статтями 7, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя постановою, закриває справу.

Оскільки, судом встановлено наявність підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 49 КК України, суд приходить до висновку про можливість закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності, відповідно до ч. 2 ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року).

Також, суд звертає увагу на п. 15 Розділу XІ «Перехідні положення» КПК України (в редакції 2012 року), апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Так, згідно ч. 4 ст. 282 КПК України (в редакції 1960 року), на постанову протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до апеляційного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, 185 КК України, ст. ст. 7-1, 11-1, 282 КПК України (в редакції 1960 року), Розділом XІ «Перехідні положення» КПК України (в редакції 2012 року),

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття провадження у справі задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України закрити, у зв`язку із закінченням строків давності.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя: