Справа № 750/1505/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/617/24
Категорія - ч.2 ст.309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003705 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, здійснює догляд за особою з інвалідністю 1 групи - сестрою ОСОБА_10 , освіта професійно-технічна, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз:

- 16.05.2023 Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 51000 грн;

- 10.10.2023 Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 34000 грн,

засуджений за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 3824 грн процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_8 , будучи 16.05.2023 засудженим Деснянським районним судом м. Чернігова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, діючи умисно, 28 вересня 2023 року, перебуваючи на ділянці місцевості поблизу с. Анисів, Чернігівського району та області, зірвав рослину роду коноплі, таким чином незаконно придбавши її, яку в подальшому поклав під капот свого автомобіля марки «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 , для подальшого її висушування та виготовлення наркотичного засобу канабісу, де зберігав без мети подальшого збуту, і перевіз таку рослину 29.09.2023 до блок-посту №1, що на перетині автомобільної дороги «Чернігів - Київ» та польової дороги «Чернігів - Анисів», поблизу стели «Чернігів».

29.09.2023 у період часу з 12:14 год по 12:59 год, працівниками поліції під час огляду місця події у ОСОБА_8 , на блок-посту №1, що на перетині автомобільної дороги «Чернігів - Київ» та польової дороги «Чернігів - Анисів», при перевірці документів та при огляді транспортного засобу, виявлено під капотом автомобіля «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 , та в подальшому вилучено речовину рослинного походження у вигляді листя та верхівок, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/125-23/11029-НЗПРАП від 12.10.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого, в перерахунку на висушену речовину становить 35,9 г, який ОСОБА_8 протягом року після засудження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 КК України, незаконно зберігав та перевозив на вищевказаному автомобілі без мети подальшого збуту.

Не погоджуючись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність своєї вини та кваліфікацію своїх дій, просив змінити вирок суду першої інстанції та призначити йому покарання у виді штрафу. Послався на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, внаслідок суворості. Вказав на те, що суд не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують його покарання.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, котрий просив залишити вирок місцевого суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються.

Положеннями ст.ст.50, 65 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення, дані про його особу, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема і за кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів; за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні неповнолітню дитину, здійснює догляд за особою з інвалідністю 1 групи; на обліку у лікаря-психіатра не перебуває; 14.11.2022 доставлявся до кабінету медичних оглядів на стан сп`яніння в диспансерне наркологічне відділення ЧОПНЛ, діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання канабіноїдів та стимуляторів (амфетамін); обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; відсутність обставин, які обтяжують; та дійшов правильного висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі проте із звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, з чим погоджується і колегія суддів.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 враховані, тому доводи про суворість покарання та необхідність призначення йому покарання у виді штрафу, не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 травня 2024 року щодо нього - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4