Справа № 442/5828/24
Провадження № 1-кп/442/281/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді : ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань : ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000706 від 01.07.2023 на підставі угоди про визнання винуватості про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Дрогобич Львівської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, військовозобов`язаного, не працюючого, одруженого, адвокатом та депутатом не є, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

з участю:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_5

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 , 15 червня 2024 року приблизно о 18.30 год., перебуваючи у дворі багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , побачив на лавці мобільний телефон марки "Redmi Note 12", імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 чорного кольору із поміщеною у середині сім-карткою мобільного оператора "Лайфселл" № НОМЕР_3 та металевий павербанк чорного кольору марки "Хіаomi" із маркуванням на корпусі НОМЕР_4 від якого через заводський кабель заряджався вказаний мобільний телефон, та вирішив умисно таємно їх викрасти.

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, у цей же час, перебуваючи у дворі багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що за його діями не спостергіають та він не буде викритий іншими сторонніми особами, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, умисно, таємно викрав з лавки мобільний телефон марки "Redmi Note 12", імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 чорного кольору, у комплектації із заводським кабелем, вартістю 5412 гривень 80 копійок, із поміщеною у середині сім-карткою мобільного оператора "Лайфселл" № НОМЕР_3 вартістю 50 гривень, металевий павербанк чорного кольору марки "Хіаomi" із маркуванням на корпусі НОМЕР_4 об"ємом НОМЕР_5 , вартістю 588 гривень 80 копійок, чим завдав потерпілій майнову шкоду на загальну суму 6051 гривень 60 копійок. Після цього, ОСОБА_3 з викраденим майном покинув місце події, не вжив заходів для його повернення законному власнику, та зберігав його за місцем свого проживання до вилучення працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_3 таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбаченене ч.4 ст.185 КК України.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

16 липня 2024 року між підозрюваним ОСОБА_3 , з участю захисника ОСОБА_5 , та прокурором Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.4 ст.185 КК України, який у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у виді 5 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Процесуальна позиція обвинуваченого. Думка учасників судового провадження щодо затвердження угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вказаної угоди.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Потерпіла ОСОБА_7 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, з приводу міи покарання покладається на думку суду.

Мотиви, з яких суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК та КК України і положення закону, якими керується.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

При цьому, як передбачено п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди (ст.469 КПК України).

Суд, на виконання вимог ст.474 КПК України, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг під час кримінального провадження не подавалося.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вказаної угоди.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України є правильною. Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_3 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Висновок щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обтяжуючих обставин, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення ч.4ст.185КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.

Мотиви призначення покарання.

Суд вважає, що погоджений сторонами вид та розмір покарання відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 50,65 КК України.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, які згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.

Сторони погоджують, що ОСОБА_3 має понести покарання: за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно зі ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

А тому, враховуючи те, що обвинувачений визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, та приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 в період дії іспитового строку та з метою організації органом виконання покарань належного контролю за його поведінкою, на обвинуваченого слід покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкціям ч.4 ст.185 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід підозрюваному не обирався.

З речовими доказами слід поступити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 475, КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 липня 2024 укладену між прокурором Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000706

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України, й призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з встановленням іспитового строку в 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.07.2024року.

Речові докази:

-мобільний телефон марки "Redmi Note 12", імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_6 , Ram 4 GB, Rom128 Gb, чорного кольору із поміщеною у середині сім-карткою мобільного оператора "Лайфселл" № НОМЕР_3 та металевий павербанк чорного кольору марки "Хіаomi" із маркуванням на корпусі НОМЕР_4 , який передано на зберігання у камеру зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області , повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1