УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна громадянина ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004480 від 19 вересня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 28 частиною 2 статті 203-2, частиною 2 статті 203-2 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

Прокурор в порядку статті 36 КПК України звернувся до суду з клопотанням, про накладення арешту на майно яке вилучено у ході проведення обшуку 17 липня 2024 року транспортного засобу Volkswagen Tuareg, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 .

Відповідно до матеріалів клопотання, у провадженні детективів Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Київській області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004480 від 19 вересня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 203-2 КК України.

Органом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 17 липня 2024, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 (справа № 760/15401/24, 1-кс/760/6750/24), проведено обшук транспортного засобу Volkswagen Tuareg, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , що знаходився біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та який належить ОСОБА_4 .

Під час проведення вказаного обшуку було виявлено та вилучено: системний блок сірого кольору, марки Fujitsu s/n НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_4 ; ключ від транспортного засобу Volkswagen Tuareg, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 ; транспортний засіб марки Volkswagen Tuareg, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_5 .

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою старшого детектива відділу детективів Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Київській області ОСОБА_6 від 18 липня 2024 року, виявлене та вилучене майно у ході обшуку 17 липня 2024 року транспортного засобу Volkswagen Tuareg, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_5 , було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

17 липня 2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 28, частино 2 статті 203-2 КК України.

Автор клопотання зазначає, що відповідно до положень статті 96-1 КК України вчинення особою кримінального правопорушення, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доході громадян є підставою застосування спеціальної конфіскації майна.

В клопотанні прокурор ставить питання про накладення арешту на майно, яке було вилучене у ході обушку 17 липня 2024 року транспортного засобу Volkswagen Tuareg, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , з метою збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації відповідно до вимог пунктів 1, 2 частини 2, частини 3 статті 170 КПК України, а також з метою недопущення приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження речових доказів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник володільця майна ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки воно є необґрунтованим та прокурором не доведено необхідність накладення арешту на вилучене майно.

Згідно частини 4 статті 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного.

Підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Київській області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004480 від 19 вересня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 203-2 КК України.

З протоколу обшуку від 17 липня 2024 року вбачається, що органом досудового розслідування проведено обшук транспортного засобу Volkswagen Tuareg, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який знаходився біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та який належить ОСОБА_4 .

Під час проведення вказаного обшуку було виявлено та вилучено: системний блок сірого кольору, марки Fujitsu s/n НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_4 ; ключ від транспортного засобу Volkswagen Tuareg, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 ; транспортний засіб марки Volkswagen Tuareg, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_5 .

Постановою старшого детектива відділу детективів Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Київській області ОСОБА_6 від 18 липня 2024 року, виявлене та вилучене майно у ході обшуку 17 липня 2024 року транспортного засобу Volkswagen Tuareg, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_5 , було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

17 липня 2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 28, частино 2 статті 203-2 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно прокурор звернувся до слідчого судді 19 липня 2024 року направивши його засобами поштового зв`язку, тобто у межах строку, визначеного частиною 5 статті 171 КПК України.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то ініціатор клопотання повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, відповідно до частини 2 статті 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно абзацу 1 частини 2 статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

У відповідності до частини 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні прокурора, слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації.

Згідно частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до приписів статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до частини 1 статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Слідчим суддею встановлено, що злочин, передбачений частиною 3 статті 28, частино 2 статті 203-2 відповідно статті 12 Кримінального кодексу України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів за вчинення, яких передбачено покарання у виді штрафу від сорока тисяч до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю строком на три роки.

Так, відповідно до положень статті 96-1 КК України вчинення особою кримінального правопорушення, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, та за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доході громадян є підставою застосування спеціальної конфіскації майна.

Згідно частини 4 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1 - 4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя вважає, що на даний час матеріали клопотання свідчать про те, що майно, яке було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідає критеріям частини 1 статті 170 КПК України, а саме є доказом кримінального правопорушення і відноситься до категорії речових доказів та підлягає спеціальній конфіскації, залежно від розгляду по суті кримінального провадження за переданим до суду обвинувальним актом.

Приписами частини 11 статті 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; ту обставину, що виявлене та вилучене майно згідно протоколу обшуку від 17 липня 2024 року транспортного засобу Volkswagen Tuareg, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_5 , було визнано речовим доказом; наслідки накладення арешту на майно, зокрема з метою забезпечення подальшої можливої спеціальної конфіскації майна, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 17 липня 2024 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 370-372, 376, 395 КПК України слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, виявлене та вилучене під час проведення 17 липня 2024 року обшуку транспортного засобу Volkswagen Tuareg, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який знаходився біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації, із забороною відчуження, розпорядження та користування, а саме на:

- Системний блок сірого кольору, марки Fujitsu s/n НОМЕР_3 ;

- Транспортний засіб марки Volkswagen Tuareg, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_4 ;

- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_4 ;

- Ключ від транспортного засобу Volkswagen Tuareg, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 .

Роз`яснити, що на підставі частини 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Організацію виконання ухвали та контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1