Єдиний унікальний номер 341/2209/24
Номер провадження 1-кп/341/220/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м.Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання, прокурора, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Галицького районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 . На обґрунтування клопотання зазначає, наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив не продовжувати відносно нього раніше обраний запобіжний захід, оскільки зазначає що ніколи не ухилявся від органів слідства та суду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора посилаючись на письмові заперечення надані суду. При прийняті рішення за клопотанням прокурора зазначав на наявність підстав для зміни запобіжного заходу на менш суворий, зокрема цілодобовий домашній арешт, чи то визначити розмір застави в разі задоволення клопотання прокурора.

Потерпілий та його представник підтримали клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, за який кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до трьох років.

Відповідно до матеріалів клопотання, в ході досудового розслідування 11.10.2024 року слідчим оголошено в розшук підозрюваного ОСОБА_5 у зв`язку з переховуванням останнього від органів досудового слідства.

15.10.2024 року ухвалою слідчого судді надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

21.10.2024 року підозрюваного було затримано.

22.10.2024 року слідчим суддею Галицького районного суду Івано-Франківської області підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Дія попередньої ухвали про запобіжний захід закінчується.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 , спосіб вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується особа, а також поведінку ОСОБА_5 під час досудового розслідування.

Суд ураховує, що ОСОБА_5 оголошувався у розшук в ході досудового розслідування. Ухвалою слідчого судді від 15.10.2022 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з його переховуванням від органів досудового розслідування.

В судовому засіданні підтверджено, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Таких висновків суд дійшов з огляду на поведінку підозрюваного після оголошення йому підозри, його переховування від органів досудового розслідування, наявність реєстрації кримінального провадження за фактом самовільного залишення ОСОБА_5 військової частини, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, в ході розгляду клопотання судом не встановлено будь-яких доказів чи обставин, які б свідчили про наявність ризиків передбачених п.п. 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_5 .

З моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт.

Будь-яких даних про відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено та не доведено.

Відтак, суд дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави вважати, що для запобігання встановленому ризику, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданого ризику.

Отже, для запобігання ризикам, вказаним у ст. 177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, суд вважає виправданим продовження строку застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, під час постановлення ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за можливим визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (з 01.01.2024 становить 3028 грн.), тобто у сумі 60560 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Галицького районного суду Івано-Франківської області, оскільки такий запобіжний захід є достатнім задля забезпечення дієвості цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч. 3 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

1.прибувати за кожною вимогою до суду;

2.не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає без суду;

3.повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4.утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками.

Виходячи із викладеного, керуючись статтями 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 197, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 (шістдесят) днів до 11.01.2025 року включно, починаючи з 13.11.2024 року.

Визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

1. прибувати за кожною вимогою до суду;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає без суду;

3. повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4. утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документа із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та суддю Галицького районного суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконання після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Строк дії ухвали шістдесят днів, тобто до 11 січня 2025 року (включно).

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_8