В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002604 від 23.07.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, розлученого, який має неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Олександріївського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.05.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

19.07.2024 року приблизно о 13 годині ОСОБА_3 разом з потерпілим ОСОБА_5 перебували на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де потерпілий залишив свій велосипед марки «Ardis Corsair АМТ 26», вартістю 9 900 гривень, який знаходився на території домоволодіння у відчиненому контейнері, в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій умисел, того ж дня приблизно о 13 годині 30 хвилин, перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 підійшов до місця, де знаходився вказаний велосипед та з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, відкотив вказаний велосипед на дорогу, сів на нього та поїхав з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 9 900 гривень.

Допитаний в судовому засіданні, ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та показав, що дійсно 19.07.2024 року приблизно о 13 годині він разом з ОСОБА_5 та в компанії перебували на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_5 показав йому свій велосипед марки «Ardis Corsair АМТ 26» та залишив його у відчиненому контейнері. Того ж дня о 13 годині 30 хвилин він підійшов до місця, де знаходився вказаний велосипед та, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, відкотив вказаний велосипед на дорогу, сів на нього та поїхав до ломбарду, де продав указаний велосипед за 3000 грн.

Таким чином, показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше був засуджений, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову вчинив злочин, не відшкодував потерпілому завдану шкоду, суд не знаходить підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України та вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України. Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Так, вироком Олександріївського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.05.2023 року ОСОБА_3 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, під час іспитового строку, остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначати на підставі ст. 71 КК України, враховуючи положення ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднавши ОСОБА_3 невідбуту частину покарання, призначеного вироком Олександріївського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.05.2023 року.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів. Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Олександріївського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.05.2023 року, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання, з урахуванням ст. 72 КК України, у виді 5 /п`яти/ років 1 /одного/ місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- ??DVD-R диск, зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- договір специфікацію від 19.07.2024 року, повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 320 гривень за проведення судової експертизи № 4035/24 від 19.08.2024 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право звернутися із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, учасниками в якому вони були.

Суддя: