Справа № 444/3029/24
Провадження № 1-кп/444/320/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 14.05.2024 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився м. Львів, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не працює, освіта середня спеціальна, не є адвокатом, депутатом, нотаріусом, не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з представленим на розгляд суду обвинувальним актом ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 13 травня 2024 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись в приміщенні житлового будинку потерпілого ОСОБА_6 , по АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення, будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України воєнного стану, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, умисно, таємно викрав з столу в одній із кімнат житлового будинку потерпілого належний останньому мобільний телефон марки «Тесnо Spark» сірого кольору з наклейкою з тильної сторони із зазначенням серійного номеру НОМЕР_1 , вартістю 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вище згадану суму, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час підготовчого розгляду справи захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого, яке мотивоване втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, тобто з підстав декриміналізації.

Обвинувачений ОСОБА_4 просить закрити щодо нього кримінальне провадження з наведених захисником підстав, зазначив, що його позиція є добровільною і не є наслідком будь-якого тиску.

Прокурор ОСОБА_3 щодо клопотання про закриття провадження у справі не заперечив.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче засідання не з`явився. У матеріалах справи наявна заява потерпілого від 05.08.2024 року, в якій він просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, які не заперечили проти закриття кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Так, частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року.

Згідно з ч.1 ст.51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024 року, чинній з 09.08.2024 року, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024 року, чинній з 09.08.2024 року, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 5 Розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV ПКУ передбачено, що така пільга становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2024 року складає 3028 грн., тобто розмір податкової соціальної пільги дорівнює 1514 грн. А тому, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн. (1514 грн. неоподатковуваний мінімум доходів громадян х 2).

Згідно з ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, розглянувши справу № 278/1566/21, у постанові від 07.10.2024 року зробила висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки, зазначивши, що Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак, після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Таким чином, зміни, внесені Законом України № 3886 IX, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до п.п.2 ч.3 ст. 314 КПК України передбачено повноваження суду на закриття кримінального провадження у випадках передбачених ч.2 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається судом, з підстав передбачених п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та у разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи наведене вище, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 діяння, який обвинувачується у таємному викраденні чужого майна на суму, яка є меншою, ніж 3028 грн., у зв`язку з чим на даний час інкриміноване йому діяння із врахуванням положень ст. 5 КК України не є кримінально караним, і обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти закриття кримінального провадження по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, суд вважає, що наявні правові підстави для закриття кримінального провадження на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

У разі повного закриття провадження (коли у висунутому обвинуваченні не залишилось правопорушень, по яких продовжується провадження), суд вирішує долю речових доказів (ч. 9 ст. 100 КПК України), скасовує арешти майна (ч. 4 ст. 174 КПК України) та запобіжні заходи (за наявності).

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Питання про майно, на яке накладено арешт, належить вирішити в порядку ст. 174 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів належить вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Суд не вбачає підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних витрат на залучення експерта, адже в даному випадку кримінальне провадження закривається у зв`язку із декриміналізацією діяння.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 314, 372, 376, 479-2 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України - задовольнити.

Кримінальне провадження №0000238 від 14.05.2024 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 16.05.2024 року, а саме на мобільний телефон марки «Тесnо Spark» сірого кольору з наклейкою з тильної сторони із зазначенням серійного номеру НОМЕР_1 , з сім-картами операторів мобільного зв`язку «Лайф» та «Водафон», який поміщено в сейф-пакет CRI 1095071 - скасувати.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Тесnо Spark» сірого кольору з наклейкою з тильної сторони із зазначенням серійного номеру НОМЕР_1 , з сім-картами операторів мобільного зв`язку «Лайф» та «Водафон» - повернути законному володільцю.

На ухвалу суду протягом 7-ми днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1