Справа № 308/9344/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002147 від 16 вересня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002147 від 16 вересня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обгрунтування вимог клопотання прокурор посилається на те, що 28.07.2023 невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, діючи умисно та з корисливих мотивів, шляхом обману, створивши в соціальній мережі «Facebook» фіктивний інтернет-магазин «Killa shop UA» з продажу тактичної амуніції, використовуючи абонентський номер НОМЕР_1 , заволоділа грошовими коштами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 4683 гривень, які ним було перераховано на банківську платіжну картку АТ «ТАСКОМБАНК» НОМЕР_2 , відкриту на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що після зарахування 28.07.2023 о 14:45 на банківську картку ОСОБА_5 НОМЕР_2 безготівкового грошового переказу, цього ж дня о 14:49 було знято готівкові кошти в банкоматі АТМ00302 за адресою: АДРЕСА_2 .

Дані відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002147 від 16.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Прокурор зазначає, що 11 червня 2024 року під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_5 , старший дізнавач СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 виявив та вилучив:

- банківські картки, а саме: банківська карта відкрита в АТ «Приват Банк» за номером НОМЕР_3 , банківську карту відкриту в АТ «Укргазбанк» за номером НОМЕР_4 , банківську карту відкриту в АТ «Укргазбанк» за номером НОМЕР_5 , банківську карту відкриту в АТ «Ощадбанк» за номером НОМЕР_6 , банківську карту відкриту в АТ «Ощадбанк» за номером НОМЕР_7 , банківську карту відкриту в АТ «Ощадбанк» за номером НОМЕР_8 , банківську карту відкриту в АТ «Ощадбанк» за номером НОМЕР_9 , банківську карту відкриту в АТ «Сенс Банк» за номером НОМЕР_10 , банківську карту відкриту в АТ «Сенс Банк» за номером НОМЕР_11 , банківську карту відкриту в АТ «Рада Банк» за номером НОМЕР_12 , банківську карту відкриту в АТ «Універсал Банк» за номером НОМЕР_13 , та упакування від банківської карти «Visa» за номером НОМЕР_14 , які упаковано до спеціального пакету НПУ №WAR1050264;

-двадцять шість мобільних сім-карт, які упаковано до спеціального пакету НПУ СУ № PSP 2028599;

- нотатки у кількості п`ять штук, а саме, два записники, та три аркуші паперу із зазначеними на них записами, які упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050261;

- особисті документи третіх осіб, а саме паспорт громадянина України НОМЕР_15 , виданий на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , картка платника податків за № НОМЕР_16 , постанова (протокол) про адміністративне правопорушення № ААД565840, виписаний на третю особу, дані документи упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050262;

- сім скретч карт від мобільних сім-карт, які упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050259;

- три флеш-карти та один адаптер, які упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050260;

- п`ять мобільних телефонів, а саме, один мобільний телефон марки «Bravis» з явними ознаками експлуатації, темного кольору; мобільний телефон марки «ERGO», IMEI1: НОМЕР_17 , ІМЕІ2: НОМЕР_18 , темного кольору, з явними ознаками експлуатації; мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 7» темного кольору, з явними ознаками експлуатації та наявними пошкодженнями в непрацюючому стані; мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 7» темного кольору, з явними ознаками експлуатації та наявними пошкодженнями в непрацюючому стані; мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone XR», IMEI1: НОМЕР_19 , ІМЕІ2: НОМЕР_20 , червоного кольору, з явними ознаками експлуатації, у захисному чохлі; упакування білого кольору від мобільного телефону марки «Samsung» моделі «Galaxy A14», IMEI1: НОМЕР_21 , ІМЕІ2: НОМЕР_22 , які упаковано до спеціального пакету НПУ СУ № PSP 2029071.

Прокурор зазначає, що вищевказані вилучені речі, відповідно до ст. 98 КПК України визнано речовими доказами, про що винесено відповідну постанову.

Прокурор зазначає, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що тимчасово вилучені під час обшуку речі, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та містять на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень.

Прокурор зазначає, що вищевказане майно відповідно до статті 98 КПК України є речовим доказом даного кримінального провадження, а тому в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладанні арешту на вилучене майно.

Прокурор зазначає, що метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

На даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані речі є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.

Позиція сторін :

В судове засідання прокурор не з`явився. Подав до суду заяву відповідно до якої просить суд провести розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити, крім того зазначив, що власник майна повідомлений про розгляд справи.

Власник майна ОСОБА_5 в призначене судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У відповідності до ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 16.09.2023 року внесені до ЄРДР за №0002147, попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 190 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 31.05.2024 року у справі №308/9344/24 надано дозвіл на проведення обшуку в житловому приміщенні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою відшукання та вилучення жорстких дисків з комп`ютерної техніки, на якій було відображено дані в електронному вигляді про отримання від потерпілого грошових переказів та грошових коштів, анкетні дані особи, номер рахунку, розрахунковий номер рахунку, на який було переведено вищевказані кошти, мобільний телефон ОСОБА_5 , в якому містяться дані про особу, яка замовляла даний переказ та його контактні дані, інші фінансові документи, чорнові записи, мобільні термінали, сім-картки операторів мобільного зв`язку, інші носії інформації(флеш картки, жорсткі диски з комп`ютерної техніки), а також документи, що свідчать про протиправну діяльність.

Слідчим суддею встановлено, що 11.06.2024 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного за адресою: за адресою: АДРЕСА_3 було проведено обшук .

В рамках цього провадження 11.06.2024 року, старшим дізнавачем Ужгородського РУП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_8 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено наступні речі:

- банківські картки, а саме: банківська карта відкрита в АТ «Приват Банк» за номером НОМЕР_3 , банківську карту відкриту в АТ «Укргазбанк» за номером НОМЕР_4 , банківську карту відкриту в АТ «Укргазбанк» за номером НОМЕР_5 , банківську карту відкриту в АТ «Ощадбанк» за номером НОМЕР_6 , банківську карту відкриту в АТ «Ощадбанк» за номером НОМЕР_7 , банківську карту відкриту в АТ «Ощадбанк» за номером НОМЕР_8 , банківську карту відкриту в АТ «Ощадбанк» за номером НОМЕР_9 , банківську карту відкриту в АТ «Сенс Банк» за номером НОМЕР_10 , банківську карту відкриту в АТ «Сенс Банк» за номером НОМЕР_11 , банківську карту відкриту в АТ «Рада Банк» за номером НОМЕР_12 , банківську карту відкриту в АТ «Універсал Банк» за номером НОМЕР_13 , та упакування від банківської карти «Visa» за номером НОМЕР_14 , які упаковано до спеціального пакету НПУ №WAR1050264;

-двадцять шість мобільних сім-карт, які упаковано до спеціального пакету НПУ СУ № PSP 2028599;

- нотатки у кількості п`ять штук, а саме, два записники, та три аркуші паперу із зазначеними на них записами, які упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050261;

- особисті документи третіх осіб, а саме паспорт громадянина України НОМЕР_15 , виданий на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , картка платника податків за № НОМЕР_16 , постанова (протокол) про адміністративне правопорушення № ААД565840, виписаний на третю особу, дані документи упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050262;

- сім скретч карт від мобільних сім-карт, які упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050259;

- три флеш-карти та один адаптер, які упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050260;

- п`ять мобільних телефонів, а саме, один мобільний телефон марки «Bravis» з явними ознаками експлуатації, темного кольору; мобільний телефон марки «ERGO», IMEI1: НОМЕР_17 , ІМЕІ2: НОМЕР_18 , темного кольору, з явними ознаками експлуатації; мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 7» темного кольору, з явними ознаками експлуатації та наявними пошкодженнями в непрацюючому стані; мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 7» темного кольору, з явними ознаками експлуатації та наявними пошкодженнями в непрацюючому стані; мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone XR», IMEI1: НОМЕР_19 , ІМЕІ2: НОМЕР_20 , червоного кольору, з явними ознаками експлуатації, у захисному чохлі; упакування білого кольору від мобільного телефону марки «Samsung» моделі «Galaxy A14», IMEI1: НОМЕР_21 , ІМЕІ2: НОМЕР_22 , які упаковано до спеціального пакету НПУ СУ № PSP 2029071.

Постановою старшого дізнавача Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 11.06.2024 року ОСОБА_9 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, вилучені речі визнано речовими доказами.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпе-чення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982 р., будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися "згідно із законом", воно повинне мати "легітимну мету" та бути "необхідним у демократичному суспільстві".

Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Отже, чинним КПК не заборонено з метою збереження речових доказів накладати арешт на майно у кримінальному провадженні, коли у ньому нікому, в тому числі й тим, на чиє майно накладається арешт, не повідомлено про підозру.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст.173 КПК України).

Згідно зі ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Вказані вимоги прокурором при поданні клопотання про арешт майна виконані.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення 11.06.2024 року обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , в частині накладення арешту на:

- банківські картки, а саме: банківська карта відкрита в АТ «Приват Банк» за номером НОМЕР_3 , банківську карту відкриту в АТ «Укргазбанк» за номером НОМЕР_4 , банківську карту відкриту в АТ «Укргазбанк» за номером НОМЕР_5 , банківську карту відкриту в АТ «Ощадбанк» за номером НОМЕР_6 , банківську карту відкриту в АТ «Ощадбанк» за номером НОМЕР_7 , банківську карту відкриту в АТ «Ощадбанк» за номером НОМЕР_8 , банківську карту відкриту в АТ «Ощадбанк» за номером НОМЕР_9 , банківську карту відкриту в АТ «Сенс Банк» за номером НОМЕР_10 , банківську карту відкриту в АТ «Сенс Банк» за номером НОМЕР_11 , банківську карту відкриту в АТ «Рада Банк» за номером НОМЕР_12 , банківську карту відкриту в АТ «Універсал Банк» за номером НОМЕР_13 , та упакування від банківської карти «Visa» за номером НОМЕР_14 , які упаковано до спеціального пакету НПУ №WAR1050264;

-двадцять шість мобільних сім-карт, які упаковано до спеціального пакету НПУ СУ № PSP 2028599;

- нотатки у кількості п`ять штук, а саме, два записники, та три аркуші паперу із зазначеними на них записами, які упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050261;

- сім скретч карт від мобільних сім-карт, які упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050259;

- три флеш-карти та один адаптер, які упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050260;

- п`ять мобільних телефонів, а саме, один мобільний телефон марки «Bravis» з явними ознаками експлуатації, темного кольору; мобільний телефон марки «ERGO», IMEI1: НОМЕР_17 , ІМЕІ2: НОМЕР_18 , темного кольору, з явними ознаками експлуатації; мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 7» темного кольору, з явними ознаками експлуатації та наявними пошкодженнями в непрацюючому стані; мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 7» темного кольору, з явними ознаками експлуатації та наявними пошкодженнями в непрацюючому стані; мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone XR», IMEI1: НОМЕР_19 , ІМЕІ2: НОМЕР_20 , червоного кольору, з явними ознаками експлуатації, у захисному чохлі; упакування білого кольору від мобільного телефону марки «Samsung» моделі «Galaxy A14», IMEI1: НОМЕР_21 , ІМЕІ2: НОМЕР_22 , які упаковано до спеціального пакету НПУ СУ № PSP 2029071 з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання в цій частині підлягає до задоволення.

Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки у разі його не застосуванні може призвести до зникнення та навіть втрати слідів, предметів як речових доказів, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, окрім того вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів не втручання в право власності, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що клопотання в цій частині обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Згідно з практикою ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, що ст.1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає втручання в право мирного володіння майном за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п. 203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі «Узан та інші проти Туреччини» / Uzan and others v. Turkey, заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08). Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування .

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном. Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потребидосудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Розяснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Тимчасове накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження, з урахуванням чого слідчий суддя погоджується, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.

За таких обставин, враховуючи, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на: особисті документи третіх осіб, а саме паспорт громадянина України НОМЕР_15 , виданий на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , картка платника податків за № НОМЕР_16 , постанова (протокол) про адміністративне правопорушення № ААД565840, виписаний на третю особу, дані документи упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050262, слід відмовити, оскільки прокурором у клопотанні необґрунтовано необхідність накладення арешту на вказані речі, не конкретизовано підстав та мети накладення арешту.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти відповідно до положень КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню, оскільки відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

16.09.2024 року прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0002147 від 16 вересня 2023 року до слідчого судді подано клопотання про арешт вилученого майна, за адресою: АДРЕСА_3 , в тому числі особистих документів третіх осіб, а саме паспорт громадянина України НОМЕР_15 , виданий на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , картка платника податків за № НОМЕР_16 , постанова (протокол) про адміністративне правопорушення № ААД565840, виписаний на третю особу, дані документи упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050262 В обґрунтування підстав для накладення арешту на них зазначалося, що вони відповідають критеріям речового доказу, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя не погоджується з аргументами прокурора в частині накладення арешту на вилучені особисті документи третіх осіб, а саме паспорт громадянина України НОМЕР_15 , виданий на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , картка платника податків за № НОМЕР_16 , постанова (протокол) про адміністративне правопорушення № ААД565840, виписаний на третю особу, дані документи упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050262, оскільки для їх вилучення сторона обвинувачення під час проведення обшуку та у подальшому зобов`язана довести наявність визначених КПК України умов, адже інакше підстави для вилучення майна відсутні.

Відтак, орган досудового розслідування хоч і визнав своєю постановою вищезазначені особисті документи третіх осіб, а саме паспорт громадянина України НОМЕР_15 , виданий на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , картку платника податків за № НОМЕР_16 , постанову (протокол) про адміністративне правопорушення № ААД565840, виписаний на третю особу, дані документи упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050262 речовим доказом, проте не зазначив, яким чином вони мають відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення злочину могли зберегти та чи можна їх взагалі використовувати як речовий доказ у кримінальному провадженні.

При цьому, визнання стороною обвинувачення вилученого майна речовим доказом у кримінальному провадженні не може бути єдиною умовою для накладення на нього арешту, оскільки не є визначеною законом підставою для цього. Прокурором під час судового розгляду не було доведено необхідності накладення арешту на вилучені особисті документи третіх осіб, а саме паспорт громадянина України НОМЕР_15 , виданий на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , картку платника податків за № НОМЕР_16 , постанову (протокол) про адміністративне правопорушення № ААД565840, виписаний на третю особу, дані документи упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050262 з метою збереження речових доказів, оскільки не зазначено, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному провадженні, можливе їх використання. За таких обставин, застосовані обмеження права власності, а також наслідки арешту майна для його власників є неспіврозмірними із завданнями кримінального провадження.

Згідно з вимогами п. 23 «Положення про паспорт громадянина України», яке затверджено постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26 червня 1992 року, забороняється вилучення у громадянина України паспорта. Через вилучення у ОСОБА_7 паспорту порушено його право на вільне пересування країною та за її межами. Внаслідок того, що ОСОБА_7 не повідомлено про підозру , фактом вилучення та арешту його паспорту порушено його основні конституційні права, які підлягають судовому захисту.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст.170-173,309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002147 від 16 вересня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на :

- банківські картки, а саме: банківська карта відкрита в АТ «Приват Банк» за номером НОМЕР_3 , банківську карту відкриту в АТ «Укргазбанк» за номером НОМЕР_4 , банківську карту відкриту в АТ «Укргазбанк» за номером НОМЕР_5 , банківську карту відкриту в АТ «Ощадбанк» за номером НОМЕР_6 , банківську карту відкриту в АТ «Ощадбанк» за номером НОМЕР_7 , банківську карту відкриту в АТ «Ощадбанк» за номером НОМЕР_8 , банківську карту відкриту в АТ «Ощадбанк» за номером НОМЕР_9 , банківську карту відкриту в АТ «Сенс Банк» за номером НОМЕР_10 , банківську карту відкриту в АТ «Сенс Банк» за номером НОМЕР_11 , банківську карту відкриту в АТ «Рада Банк» за номером НОМЕР_12 , банківську карту відкриту в АТ «Універсал Банк» за номером НОМЕР_13 , та упакування від банківської карти «Visa» за номером НОМЕР_14 , які упаковано до спеціального пакету НПУ №WAR1050264;

-двадцять шість мобільних сім-карт, які упаковано до спеціального пакету НПУ СУ № PSP 2028599;

- нотатки у кількості п`ять штук, а саме, два записники, та три аркуші паперу із зазначеними на них записами, які упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050261;

- сім скретч карт від мобільних сім-карт, які упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050259;

- три флеш-карти та один адаптер, які упаковано до спеціального пакету НПУ № WAR1050260;

- п`ять мобільних телефонів, а саме, один мобільний телефон марки «Bravis» з явними ознаками експлуатації, темного кольору; мобільний телефон марки «ERGO», IMEI1: НОМЕР_17 , ІМЕІ2: НОМЕР_18 , темного кольору, з явними ознаками експлуатації; мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 7» темного кольору, з явними ознаками експлуатації та наявними пошкодженнями в непрацюючому стані; мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 7» темного кольору, з явними ознаками експлуатації та наявними пошкодженнями в непрацюючому стані; мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone XR», IMEI1: НОМЕР_19 , ІМЕІ2: НОМЕР_20 , червоного кольору, з явними ознаками експлуатації, у захисному чохлі; упакування білого кольору від мобільного телефону марки «Samsung» моделі «Galaxy A14», IMEI1: НОМЕР_21 , ІМЕІ2: НОМЕР_22 , які упаковано до спеціального пакету НПУ СУ № PSP 2029071 - шляхом тимчасового обмеження права на відчуження, користування та розпорядження.

В решті вимог клопотання відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1