Справа № 496/3205/22
Провадження № 1-кп/496/88/24
У Х В А Л А

14 серпня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання прокурора за матеріалами кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебуває вказане вище кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 27.06.2024 року провадження по зазначеному кримінальному провадженні було зупинено у зв`язку з розшуком обвинуваченої та надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 , з метою приводу останньої до суду для участі в розгляді клопотання про обрання їй запобіжного заходу.

14 серпня 2024 року, ОСОБА_4 було доставлено працівниками Болградського РВП ВП №2 ГУНП в Одеській області в Біляївський районний суд Одеської області.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання відновлення провадження у справі та підтримав подане ним клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_4 , мотивоване тим, що існують ризики, передбачені п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: особа на теперішній час переховувалася від суду, у якому ОСОБА_4 обвинувачується.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що їй не потрібен захисник, свої інтереси буде захищати сама. Також вказала, що вона не від кого не переховувалась, весь час перебувала вдома за місце мешкання, тому просила обрати міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченої, вивчивши клопотання прокурора, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 335 КПК України, у разі оголошення розшуку обвинуваченого, судове провадження зупиняється до його розшуку.

Згідно ст. 191 КПК України, у разі затримання особи на підставі ухвали суду особа не пізніше тридцяти шести годин має бути доставлена до суду, який постановив таку ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Враховуючи те, що обвинувачену доставлено працівниками поліції до суду, суд приходить до висновку про необхідність відновлення провадження у справі, що передбачено ст. 335 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо доцільності обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, судом враховуються вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, судом встановлено, що на час розгляду даного клопотання, існують обставини, які свідчать про існування вказаних ризиків, а саме: ризику переховування від суду, оскільки обвинувачена неодноразово не з`являлася в судові засідання без поважних причин, була оголошена в розшук.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Окрім цього, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у злочині, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою і підставою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 1, 2 ст.181 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання визначеним законодавством ризикам.

Суд, погоджується з думкою прокурора, що на даний час існують ризики, передбачені п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про необхідність у підготовчому судовому засідання обрати запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який, згідно ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів.

Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння цією особою, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, більш того, за вчинення вищевказаного злочину санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що свідчить про наявність реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачена може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Запобіжні заходи застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України. Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

У даному випадку, об`єктом кримінального правопорушення виступають суспільні відносини, які забезпечують та гарантують здоров`я та життя людини, її власність.

При обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час судом враховані обставини, в тому числі особу обвинуваченої, наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей, також суд звертає увагу на положення Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу, зокрема, - у виді домашнього арешту.

З врахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченої, в силу характеру інкримінованих кримінальних правопорушень для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на неї процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, на теперішній час, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 183, 191, 193, 314, 315, 371, 372, 376, 392, 394, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відновити провадження по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України.

Скасувати розшук відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною залишати вказане житло в період часу з 21.00 год. до 06.00 год. наступного дня (за винятком переміщення до укриття (бомбосховища) під час повітряних тривог).

Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, тобто з 14.08.2024 року до 12.10.2024 року включно.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати по першому виклику до суду на визначений час;

- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місце роботи;

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу в частині застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до відділення поліції №2 Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, розташованого за адресою: 68500, Одеська область, Тарутинський район, смт. Тарутине, вул. Красна, буд. 237.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слухання справи призначити на 15.15 годину 08 жовтня 2024 року в залі Біляївського районного суду Одеської області за адресою: Одеська область, м. Біляївка, вул. Кіпенко, 1.

В судове засідання викликати учасників процесу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

З урахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Біляївському районному суду Одеської області, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження, тому з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку складання повного тексту ухвали суду, яке було виготовлено 02.09.2024 року.