Справа № 236/407/22
Провадження № 1-кп/202/445/2024
ВИРОК

31 жовтня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, кримінальне провадження №0000007, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 січня 2022 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ, Донецької обл., громадянина України, неодруженого, маючого середню освіту, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , на початку вересня 2021 року, в денний час доби, перебуваючи по АДРЕСА_3 умисно, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 шляхом обману, запропонував останньому надати допомогу в оформленні 2 ї групи інвалідності за 15 000,00 грн. не маючи наміру на виконання домовленості. Через 5 днів ОСОБА_5 , будучи введеним в оману та помиляючись про дійсні наміри ОСОБА_4 , добровільно передав через ОСОБА_6 частину грошових коштів в сумі 8 000,00 грн., після чого, на початку жовтня 2021 року ОСОБА_5 передав особисто ОСОБА_4 ще 4 000,00 грн. для оформлення інвалідності. Тим самим ОСОБА_4 , шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 в сумі 12 000,00 грн.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно ОСОБА_4 , у вересня 2021 року, в денний час доби, запропонував раніше знайомому ОСОБА_7 надати допомогу в оформленні пенсії по інвалідності за 18 000,00 грн., не маючи наміру на виконання домовленостей.

17 вересня 2021 року, біля 12:00 год. біля магазину Гулівер, за адресою по АДРЕСА_4 ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 18 000,00 грн. Тим самим ОСОБА_4 заволодів чужим майном, а саме грошовими коштами в сумі 18 000,00 грн., шляхом обману, якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на зазначену суму.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно.

27 січня 2022 року між потерпілими ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та підозрюваним ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено угода про примирення підозрюваного з потерпілими.

Згідно змісту вказаної угоди, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, частково відшкодував шкоду потерпілим, та зобов`язався відшкодувати всю шкоду у подальшому, також сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання, за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік, та за ч. 2 ст. 190 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки зі звільненням останнього на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для потерпілих і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а для потерпілих позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений підтримав угоду про примирення, просив її затвердити.

Прокурор не заперечував щодо затвердження угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим, та вказав про можливість призначення узгодженого угодою покарання.

Перевіривши угоду про примирення між потерпілими та обвинуваченим вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та представника потерпілого, суд приходить висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винним, та вид покарання.

Також судом встановлено, що потерпілі повністю розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

Заслухавши учасників судового розгляду, суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), яке є відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, та ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

За таких обставин, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), тобто у чиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 190 КК України.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення та призначення ОСОБА_4 , узгодженої сторонами міри покарання.

В рамках даного кримінального речових доказів не встановлено, процесуальних витрат не понесено, запобіжний захід не обирався, а цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 27 січня 2022 року, укладену між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000007.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

-За ч. 2 ст. 190 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1