Справа №639/5503/23
Провадження № 1-в/639/429/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Кіся Д.П., за участю: секретаря судового засідання - Крбеян К.О., прокурора Івахненка І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові провадження за поданням Новобаварського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області про приведення вироку відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ,

в с т а н о в и в :

Новобаварський РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з поданням про приведення вироку Київського районного суду м. Полтави від 07.10.2022 відносно ОСОБА_1 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року (далі за текстом Закон № 3886-ІХ).

В обґрунтування подання Новобаварський РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській областіпосилався на те, що Законом № 3886-ІХ вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

При цьому вироком Київського районного суду м. Полтави від 07.10.2022 засуджено, окрім іншого, за вчинення крадіжок майна на суму, яка менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому відповідне діяння не є кримінально караними на теперішній час.

У судове засідання представник Новобаварського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській областіта засуджений ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлені про його дату та час, не з`явились, з клопотаннями про відкладення судового розгляду не звертались.

Прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Вислухавши прокурора, перевіривши доводи подання, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що у Новобаварському РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області на виконанні знаходиться вирокКиївського районного суду м. Полтави від 07.10.2022 стосовно ОСОБА_1 , що надає Жовтневому районному суду м. Харкова право розглянути подання.

Судом встановлено, що вироком иївського районного суду м. Полтави від 07.10.2022 ОСОБА_1 засуджено за: ч. 3 ст. 185 КК України - до 3 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 304 КК України до 4 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 309 КК України до 6 місяців арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки. Згідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_1 такі обов`язки: повідомляти органи з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладено додаткові обов`язки, передбачені п. 4 виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Цим вироком ОСОБА_1 , окрім іншого, засуджено за вчинення крадіжок майна: 15.11.2017 на суму 452,00 грн.; 07.04.2018 на суму 353,60 грн..

Разом з тим, Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.

У відповідності до вказаного закону ст. 51 КУпАП викладено в такій редакції: «Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб».

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Відповідні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.08.2024 по справі №567/507/23.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1600 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 800,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX, з урахуванням положень ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караним є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2017 році, якщо вартість майна - предмету кримінального правопорушення становить більше 1600 (800?2=1600).

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1600 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 800,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX, з урахуванням положень ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караним є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2017 році, якщо вартість майна - предмету кримінального правопорушення становить більше 1600 (800?2=1600).

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1764 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 882,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX, з урахуванням положень ст. 5 КК України, на теперішній час кримінально караним є крадіжки, шахрайство, привласнення чи розтрата майна, які мали місце у 2018 році, якщо вартість майна - предмету кримінального правопорушення становить більше 1764 (882?2=1764).

Водночас, як зазначалось вище, вартість майна, за крадіжки якого ОСОБА_1 засуджений вироком Київського районного суду м. Полтави від 07.10.2022, становить 452,00 грн. (епізод 2017 року) та 353,60 грн. (епізод 2018 року), тобто менше двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, які встановлені на моменти вчинення відповідного діяння.

Таким чином вказані діяння не можуть вважатись кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого ОСОБА_1 засуджений зазначеним вироком, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено адміністративну відповідальність, 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частинами 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку, що, оскільки ОСОБА_1 засуджений за вчинення діяння, кримінальна караність якого усунута, та на теперішній час не відбув призначене покарання, не звільнений від нього в порядку ч. 1 ст. 78 КК України, подання підлягає задоволенню, а засуджений ОСОБА_1 звільненню від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Подання Новобаварського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_1 від призначеного покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 07.10.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України.

Вважати ОСОБА_1 засудженим вирокомКиївського районного суду м. Полтави від 07.10.2022:

- за ч. 1 ст. 304 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 309 КК України до 6 (шести) місяців арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки.

Згідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_1 такі обов`язки: повідомляти органи з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладено додаткові обов`язки, передбачені п. 4 виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Д.П. Кісь