Дата документу 28.10.2024 Справа № 331/4882/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/4882/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1005/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст.111, ч.7 ст.111-1 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 8 липня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Бердянськ Запорізької області, на момент вчинення кримінального правопорушення займав посаду державного інспектора відділу рибоохоронного ІНФОРМАЦІЯ_2 та рибного господарства України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.111, ч.7 ст. 111-1 КК України та призначено покарання:

- за ч. 1 ст.111 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 13 років із конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 7 ст.111-1 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 12 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та в правоохоронних органах на строк п`ятнадцять років із конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менше суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 13 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та в правоохоронних органах на строк п`ятнадцять років із конфіскацією усього належного йому майна.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з наказом Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.05.2017 ОСОБА_8 призначено на посаду провідного державного інспектора відділу рибоохоронного ІНФОРМАЦІЯ_2 та рибного господарства України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до Положення про ІНФОРМАЦІЯ_4 , затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України №229 від 15.07.2016 (зі змінами, унесеними наказами №305 від 20.07.2021 та №412 від 24.09.2021), ІНФОРМАЦІЯ_5 ) є територіальним органом Державного агентства меліорації та рибного господарства України (Держрибагенства), діє у складі Держрибагентства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується.

Азовський рибоохоронний патруль у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, наказами Держрибагенства, дорученнями Голови Держрибагентства, актами місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням.

Основним завданням Азовського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства, в районі діяльності.

Азовський рибоохоронний патруль є правоохоронним органом (орган рибоохорони), який для виконання його повноважень держава забезпечує транспортними засобами, приладами спостереження, зброєю, спеціальними засобами, відео- і фототехнікою, спецодягом тощо.

Під час виконання службових обов`язків посадові особи Азовського рибоохоронного патруля мають право на носіння форми встановленого зразка, а також на носіння і застосування табельної зброї та інших спеціальних засобів відповідно до закону.

Посадові особи Азовського рибоохоронного патруля здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження, зокрема:

- Здійснювати державний нагляд (контроль) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів.

- Давати обов`язкові до виконання письмові вказівки (приписи) про усунення порушень у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

- Перевіряти документи на право використання водних біоресурсів, зупиняти транспортні (у тому числі плавучі) засоби та проводити огляд речей, транспортних (у тому числі плавучих) засобів, знарядь рибальства, добутої продукції та інших предметів.

- У разі неможливості встановлення особи правопорушника на місці вчинення правопорушення доставляти його до правоохоронних органів чи в приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі створення) ради для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

- Вилучати в осіб, які порушують законодавство у галузі охорони використання та відтворення водних біоресурсів, знаряддя добування водних біоресурсів, транспортні (у тому числі плавучі) засоби, обладнання та предмети, що були знаряддями правопорушення, незаконно добуті водні біоресурси, а також відповідні документи на них.

- Проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, фото- і відеозйомку як допоміжні засоби з метою запобігання і виявлення порушень законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

- Викликати посадових осіб, громадян України, іноземців та осіб без громадянства для надання усних або письмових пояснень у зв`язку з порушенням законодавства у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

- Безперешкодний доступ до території (у тому числі об`єктів природно-заповідного фонду) і приміщень підприємств, установ та організацій, які здійснюють добування, у гримання, зберігання або переробку водних біоресурсів, з метою здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

- Визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та/або методиками.

- Складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

- Вилучати знаряддя добування (вилову) водних біоресурсів, транспортні засоби, обладнання та предмети, що були знаряддями правопорушення у галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, а також незаконно добуті водні біоресурси у разі неможливості встановлення власника зазначеного майна.

- Вимагати від суб`єктів рибного господарства подання звітів про обсяги спеціального використання водних біоресурсів та контролювати їх достовірність.

- Здійснювати перевірку знарядь добування, контролювати їх кількість, перевіряти відповідність до вимог законодавства у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Таким чином, ОСОБА_8 на момент вчинення кримінального правопорушення є працівником правоохоронного органу.

Водночас ОСОБА_8 в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. 1, 2, 17 Конституції України, зрадив Українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч.1 ст.17, ч.1 ст.65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Запорізька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_9 , а також інші представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч.4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили часткову окупацію території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Згідно з указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, починаючи з 24.02.2022, дію якого у подальшому неодноразово продовжено.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Після початку повномасштабної військової агресії РФ проти України, 27.02.2022 війська РФ тимчасово окупували м. Бердянськ Запорізької області та розташовані там державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, інші об`єкти, після чого на території м. Бердянська представники РФ почали незаконно формувати органи окупаційної адміністрації РФ.

З метою встановлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади на територіях населених пунктів Запорізької області, зокрема м. Бердянська, представники РФ з числа своїх громадян та лояльних до них верств місцевого населення почали формувати незаконні підрозділи під виглядом «правоохоронних» органів для вчинення діянь на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

У свою чергу, ОСОБА_8 , будучи громадянином України, працівником правоохоронного органу - рибоохорони, перебуваючи на посаді провідного державного інспектора відділу рибоохоронного ІНФОРМАЦІЯ_2 та рибного господарства України, використовуючи теоретичні знання і практичні навички, отримані в Україні, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання РФ території м. Бердянська та інших населених пунктів Запорізької області, та усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади РФ, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації РФ та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Запорізької області та м. Бердянська системи органів державної влади РФ, у тому числі «правоохоронної», з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у період з 27.02.2022 по 04.03.2022 (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе), надав добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою РФ, та з 04.03.2022 перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану та почав надавати допомогу окупаційній адміністрації РФ, усвідомлюючи, що згідно зі ст. 13 Конституції України водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу, ОСОБА_8 добровільно виконував вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації РФ у м. Бердянську, а саме - від імені та в інтересах окупаційної адміністрації РФ здійснював чергування та контроль: за забороною лову суб`єктами господарювання водних біоресурсів на тимчасово окупованій території України під Державним Прапором України; за використанням знарядь добування водних біоресурсів; за виловом, а також передачею виловлених суб`єктами господарювання водних біоресурсів на пункт прийому в інтересах та на користь окупаційної влади РФ, у сукупності своїми діями завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив перехід на бік ворога в умовах воєнного стану, тобто державну зраду.

Крім того, згідно з наказом Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.05.2017 ОСОБА_8 призначено на посаду провідного державного інспектора відділу рибоохоронного ІНФОРМАЦІЯ_2 та рибного господарства України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до Положення про ІНФОРМАЦІЯ_4 , затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України №229 від 15.07.2016 (зі змінами, унесеними наказами №305 від 20.07.2021 та №412 від 24.09.2021), ІНФОРМАЦІЯ_5 ) є територіальним органом Державного агентства меліорації та рибного господарства України (Держрибагенства), діє у складі Держрибагентства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується.

Азовський рибоохоронний патруль у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, наказами Держрибагенства, дорученнями Голови Держрибагентства, актами місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням.

Основним завданням Азовського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства, в районі діяльності.

Азовський рибоохоронний патруль є правоохоронним органом (орган рибоохорони), який для виконання його повноважень держава забезпечує транспортними засобами, приладами спостереження, зброєю, спеціальними засобами, відео- і фототехнікою, спецодягом тощо.

Під час виконання службових обов`язків посадові особи Азовського рибоохоронного патруля мають право на носіння форми встановленого зразка, а також на носіння і застосування табельної зброї та інших спеціальних засобів відповідно до закону.

Посадові особи Азовського рибоохоронного патруля здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження, зокрема:

- Здійснювати державний нагляд (контроль) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів.

- Давати обов`язкові до виконання письмові вказівки (приписи) про усунення порушень у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

- Перевіряти документи на право використання водних біоресурсів, зупиняти транспортні (у тому числі плавучі) засоби та проводити огляд речей, транспортних (у тому числі плавучих) засобів, знарядь рибальства, добутої продукції та інших предметів.

- У разі неможливості встановлення особи правопорушника на місці вчинення правопорушення доставляти його до правоохоронних органів чи в приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі створення) ради для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

- Вилучати в осіб, які порушують законодавство у галузі охорони використання та відтворення водних біоресурсів, знаряддя добування водних біоресурсів, транспортні (у тому числі плавучі) засоби, обладнання та предмети, що були знаряддями правопорушення, незаконно добуті водні біоресурси, а також відповідні документи на них.

- Проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, фото- і відеозйомку як допоміжні засоби з метою запобігання і виявлення порушень законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

- Викликати посадових осіб, громадян України, іноземців та осіб без громадянства для надання усних або письмових пояснень у зв`язку з порушенням законодавства у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

- Безперешкодний доступ до території (у тому числі об`єктів природно-заповідного фонду) і приміщень підприємств, установ та організацій, які здійснюють добування, у гримання, зберігання або переробку водних біоресурсів, з метою здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

- Визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та/або методиками.

- Складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

- Вилучати знаряддя добування (вилову) водних біоресурсів, транспортні засоби, обладнання та предмети, що були знаряддями правопорушення у галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, а також незаконно добуті водні біоресурси у разі неможливості встановлення власника зазначеного майна.

- Вимагати від суб`єктів рибного господарства подання звітів про обсяги спеціального використання водних біоресурсів та контролювати їх достовірність.

- Здійснювати перевірку знарядь добування, контролювати їх кількість, перевіряти відповідність до вимог законодавства у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Таким чином, ОСОБА_8 на момент вчинення кримінального правопорушення є працівником правоохоронного органу.

Водночас ОСОБА_8 в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. 1, 2, 17 Конституції України, зрадив Українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч.1 ст.17, ч.1 ст.65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Запорізька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_9 , а також інші представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч.4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили часткову окупацію території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Згідно з указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, починаючи з 24.02.2022, дію якого у подальшому неодноразово продовжено.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон №1207- VII), тимчасово окупована РФ територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація РФ територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для РФ жодних територіальних прав.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 1-1 Закону №І207- VII, є частини території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», територія м. Бердянська Запорізької області є тимчасово окупованою з 27.02.2022.

Положеннями п.6 ч.1 ст.1-1 Закону № І207-VІІ визначено, що окупаційна адміністрація РФ - це сукупність державних органів і структур РФ, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних РФ самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції па тимчасово окупованій території України,в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Відповідно до положень ч.2 ст.9 Закону № І207-VІІ будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Після військової окупації з 27.02.2022 міста Бердянська Запорізької області, представниками збройних формувань РФ всупереч порядку, встановленому Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими нормативно-правовими актами, з метою подальшого утримання адміністративно - політичного контролю на захопленій території та реалізації всіх узурпованих владних повноважень, цілеспрямовано було створено окупаційну адміністрацію РФ, у тому числі не пізніше 28.03.2022 (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено) створено незаконний правоохоронний орган, мовою оригіналу: «Охрана окружающей природной среды и водных биоресурсов в г. Бердянске», на який серед інших завдань, зокрема, покладено патрулювання акваторії та узбережжя Азовського моря з метою контролю за виловом, а також передачею виловлених водних біоресурсів в інтересах та на користь окупаційної адміністрації РФ, та наділено повноваженнями щодо вилучення у фізичних та юридичних осіб плавзасобів, знарядь добування водних біоресурсів, виловлених водних біоресурсів, а також затримання осіб.

У свою чергу, громадянин України ОСОБА_8 , будучи працівником правоохоронного органу - рибоохорони, перебуваючи на посаді провідного державного інспектора відділу рибоохоронного ІНФОРМАЦІЯ_2 та рибного господарства України, достовірно знаючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України є цілісною і недоторканою, знаходячись на території м. Бердянська Запорізької області, яка з 27.02.2022 є тимчасово окупованою РФ територією, діючи умисно, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями РФ, 28.03.2022 добровільно зайняв посаду, мовою оригіналу: «инспектора» незаконного правоохоронного органу, мовою оригіналу: «Охрана окружающей природной среды и водных биоресурсов в г. Бердянске», створеного на тимчасово окупованій території.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 111 та ч. 7 ст.111 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження, суд першої інстанції дослідивши всі докази, дійшов до висновку, що ОСОБА_8 є винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 вважає вирок суду першої інстанції необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню. Вважає, що при його винесені судом першої інстанції було допущено істотне порушення вимог національного закону, що в подальшому спричинило невідповідність розміру покарання обставинам провадження та особі обвинуваченого.

Зокрема наголошує, що у провадженні було призначено підготовче судове засідання за матеріалами кримінального провадження, яке надійшло з обвинувальним актом відносно ОСОБА_8 .

Під час підготовчого судового засідання захисник був категорично проти проведення підготовчого засідання і наполягав на відкладенні судового засідання у зв`язку з тим, що обвинувачений не був повідомлений про час та місце проведення судового засідання, жодної повістки він не отримував, чим було порушено його права на захист.

Вказує, що під час проведення підготовчого судового засідання головуючий суддя не роз`яснив захиснику у зв`язку з відсутністю обвинуваченого право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів, чим було порушено право на справедливий суд.

Крім того, вказує, що під час судового розгляду, так і під час досудового розслідування не було здобуто жодних доказів, які б підтверджували пред`явлене обвинувачення.

У судовому засіданні жоден зі свідків, допитаних під час судового провадження не дав показання, що особисто бачив, як ОСОБА_8 був призначений на посаду інспектора контролю за виловом рибних ресурсів в акваторії Азовського моря м. Бердянськ в незаконному правоохоронному органі, створеному на окупованій території України.

Крім того, стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_8 добровільно погодився на співпрацю з окупантами, тобто захисник наголошує, що відсутня об`єктивна сторона злочину.

Просить апеляційний суд вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч.1 ст. 284 КК України.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти доводів апеляційної скарги. Вирок суду першої інстанції вважав законним, обґрунтованим та просив залишити його без змін.

Обвинувачений ОСОБА_8 про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений шляхом друкування оголошення в офіційному засобі масової інформації - випуску № 214 від 22 жовтня 2024 року у газеті «Урядовий кур`єр».

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції в повній мірі досліджено докази, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного. Посилання в апеляційній скарзі сторони захисту на те, що судове слідство у справі проведено неповно і необ`єктивна, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені зібраними у ній доказами, є необґрунтованими.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б істотними і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

Відповідно, не встановлено й даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження стороною обвинувачення та судом обставин кримінального провадження. Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.7 ст. 111-1 КК України, за якими його засуджено оскаржуваним судовим рішенням, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні ним інкримінованих діянь, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

Так, вироком суду ОСОБА_8 визнано винним за ч.1 ст.111, ч. 7 ст. 111-1 КК України у тому, що він будучи громадянином України та працівником правоохоронного органу, усвідомлено співпрацював з окупаційною адміністрацією РФ в м. Бердянську, де добровільно зайняв посаду інспектора в незаконному правоохоронному органі. Виконуючи накази окупаційної влади, ОСОБА_8 здійснював контроль над виловом водних біоресурсів в інтересах РФ, що завдало шкоди суверенітету та безпеці України.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч. 1 ст.111, ч. 7 ст. 111-1 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах і відповідають фактичним обставинам справи.

Будь-яких обставин, які б викликали сумнів у сформованих за результатами судового розгляду висновках суду перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.

Так, перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічних носіїв інформації фіксування судового провадження та журналів судових засідань встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав свідків, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Зокрема, в судовому засіданні суду першої інстанції було допитано свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтверджують вину ОСОБА_8 у державній зраді, яка полягала в його переході на бік ворога під час воєнного стану і добровільній співпраці з окупаційною владою РФ після захоплення м. Бердянська.

Свідок ОСОБА_10 начальник Азовського басейнового управління, показав, що ОСОБА_8 , обіймаючи посаду державного інспектора рибоохоронного патруля, залишився на окупованій території та одразу погодився співпрацювати з окупаційною адміністрацією. Він зауважив, що користувачі водних ресурсів повідомляли про активну діяльність ОСОБА_8 на користь окупантів після початку окупації.

Свідок ОСОБА_11 , колишній працівник у рибному господарстві, показав в судовому засіданні в суді першої інстанції, що після захоплення міста російськими військами ОСОБА_8 був представлений окупаційною адміністрацією як інспектор, відповідальний за відлов риби. Він зазначив, що з березня 2022 року ОСОБА_8 виконував обов`язки, пов`язані з контролем вилову риби, відповідно до розпоряджень окупаційної адміністрації, що підтверджує його активну участь у співпраці з окупаційною владою.

Свідок ОСОБА_12 надав важливі деталі щодо офіційного призначення ОСОБА_8 на посаду окупаційною владою. Він отримав копію наказу про призначення, підписаного представниками окупаційної адміністрації, і передав його органам УСБУ. Крім того, ОСОБА_12 особисто бачив ОСОБА_8 , коли той патрулював прибережну зону та взаємодіяв з рибалками в межах своїх нових обов`язків на службі окупаційної влади.

Під час судового розгляду було досліджено письмові докази, які узгоджуються зі свідченнями, наданими свідками в судовому засіданні, зокрема:

рапорт старшого оперуповноваженого 2-го оперативного відділу Територіального управління ДБР підполковника ОСОБА_13 № 60/17-05/22 від 18.04.2022 (т. 1 а.с. 181-183), де зазначено, що ОСОБА_8 , працюючи державним інспектором, перейшов на бік ворога, сприяв представникам окупаційної влади та здійснював моніторинг берегової зони, обмежуючи діяльність українських спецслужб;

рапорт капітана ДБР ОСОБА_14 № 159/17-01/23 від 15.06.2023 (т. 1 а.с. 184), яким встановлено, що дії ОСОБА_8 містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України;

рапорт старшого оперуповноваженого ОСОБА_13 , який підтверджує співпрацю ОСОБА_8 з представниками окупаційної адміністрації (т. 1 а.с. 188);

відповідь на запит начальника УДМС № 17-05/3461 від 15.06.2022, яка підтверджує, що ОСОБА_8 є громадянином України і зареєстрований за адресою в м. Бердянськ (т. 1 а.с. 191-194);

відповідь на запит начальника Азовського басейнового управління ОСОБА_10 від 20.06.2022 (т. 1 а.с. 198-199), в якій зазначено, що ОСОБА_8 обіймав посаду провідного державного інспектора, а з 01.04.2022 йому не виплачували зарплату через наявність ознак колабораційної діяльності;

протокол огляду від 09.07.2022, який містить документи, що регламентують діяльність Азовського басейнового управління (т. 1 а.с. 200-202);

протокол огляду від 21.06.2023, який містить копію наказу про призначення ОСОБА_8 на посаду інспектора в окупаційній адміністрації, наданий свідком ОСОБА_12 (т. 2 а.с. 40-41);

наказ № 71-146 л/с від 28.03.2022, яким ОСОБА_8 призначено на посаду інспектора охорони навколишнього середовища та водних біоресурсів в м. Бердянськ (т. 2 а.с. 42);

протоколи за результатами НСРД, які містять записи телефонних розмов представників окупаційної влади щодо призначення ОСОБА_8 на керівні посади (т. 2 а.с. 13-21);

наказ начальника Азовського басейнового управління ОСОБА_10 № 122/К від 22.11.2022, яким ОСОБА_8 звільнено через тривалу відсутність на роботі (т. 2 а.с. 53).

Отже, з огляду на показання трьох свідків та досліджені письмові докази, встановлено, що ОСОБА_8 , будучи громадянином України та працівником рибоохоронного патруля, усвідомлено перейшов на бік ворога та співпрацював з окупаційною адміністрацією РФ, обійнявши посаду інспектора в незаконному правоохоронному органі. Він здійснював контроль над виловом водних біоресурсів в інтересах окупаційної влади, чим завдав шкоди суверенітету та безпеці України.

В противагу доводам захисника, колегія суддів дійшла до висновку, що дослідженні докази і показання свідків в своїй сукупності є належними і допустимими доказами, які доводять вину ОСОБА_8 в пред`явленому йому обвинуваченні.

Доводи захисту щодо того, що обвинувачений перейшов на бік ворога та зайняв посаду інспектора в окупаційній адміністрації РФ на тимчасово окупованій території м. Бердянська не добровільно, а через можливий фізичний чи психічний примус з боку окупаційних військ, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Досліджені докази не підтверджують факт примусу обвинуваченого щодо зайняття посади інспектора в окупаційній адміністрації. Навпаки, показання свідків та письмові докази свідчать про те, що обвинувачений був представлений окупаційною владою як «своя людина», відповідальна за контроль над виловом риби та мав повноваження від окупаційної влади. Інші працівники мали можливість покинути окуповану територію, не співпрацюючи з окупаційною владою, тоді як ОСОБА_8 свідомо обійняв посаду, підтверджену відповідним наказом, і надавав допомогу окупантам у виконанні їхніх інструкцій, що виразилося в патрулюванні узбережжя.

Заяви сторони захисту про фізичний та психічний примус не є конкретизованими; захист не надав інформації про форми або обставини можливого примусу, а також не назвав осіб, які нібито здійснювали тиск на обвинуваченого. Матеріали справи не містять доказів того, що обвинувачений постійно перебував під психічним примусом.

Суд першої інстанції всебічно дослідив надані стороною обвинувачення докази, які підтверджують вину ОСОБА_8 . Ці докази включають офіційні документи про його призначення на посаду інспектора в незаконно створеному органі, що функціонував під керівництвом окупаційної влади в м. Бердянськ. Крім того, свідчення кількох свідків підтверджують фактичну діяльність ОСОБА_8 в цьому органі, його перехід на бік ворога та добровільну співпрацю з окупаційною адміністрацією, а також виконання обов`язків на користь РФ, що завдало шкоди суверенітету України.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд зобов`язаний оцінювати докази на основі всебічного, повного й об`єктивного розгляду, керуючись внутрішнім переконанням, що й було реалізовано під час розгляду цієї справи.

Доводи захисника про те, що свідки особисто не бачили призначення обвинуваченого на посаду є безпідставними.

Оскільки докази, що підтверджують участь ОСОБА_8 в тому, що він перейшов на бік ворога та в діяльності незаконного правоохоронного органу, не обмежуються лише прямими показаннями свідків. Офіційні документи, що свідчать про його призначення на посаду, а також показання свідків про виконання ним обов`язків та виконання вказівок окупаційної адміністрації, є достатніми для встановлення складу інкримінованих злочинів.

Непрямі докази, такі як підтвердження діяльності ОСОБА_8 через протоколи НСРД, накази окупаційної влади та рапорти оперативних працівників, узгоджуються між собою і створюють комплекс доказів, який вказує на його причетність до вищевказаних злочинів.

Щодо порушення права на захист через неповідомлення обвинуваченого про час та дату судового засідання, апеляційний суд спростовуючи доводи захисника, дійшов до наступного.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 у суді першої інстанції розглядалося у порядку, передбаченому главою 24-1 "Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень" КПК України. Згідно з ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК, може проводитися за відсутності обвинуваченого (in absentia), зокрема, якщо особа переховується від слідства і суду на тимчасово окупованій території або в державі, визнаній агресором, з метою ухилення від відповідальності, і/або оголошена в міжнародний розшук.

Відповідно до ст. 297-5 КПК України, при здійсненні спеціального досудового розслідування повістки про виклик підозрюваного надсилаються за останнім відомим місцем проживання або перебування та публікуються в загальнодержавних засобах масової інформації і на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора. Після опублікування повістки вважається, що підозрюваний належним чином повідомлений про виклик.

У цьому провадженні вказані вимоги були дотримані як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду та апеляційного провадження.

Зокрема, під час підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого не заперечував проти призначення провадження до розгляду на підставі обвинувального акта (а.с. 42, т. 1). Підготовче судове засідання було проведено за відсутності обвинуваченого у зв`язку зі здійсненням спеціального досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2023 року.

Повідомлення про дату і час судових засідань також були опубліковані на офіційному веб-сайті "Судова влада" та у виданні "Урядовий кур`єр" (а.с. 53, т. 1; а.с. 68, т. 1; а.с. 178, т. 1; а.с. 98, т. 2; а.с. 141, т. 2; а.с. 177, т. 2; а.с. 202, т. 2).

Крім того, повідомлення про дату і час судового засідання в апеляційному суді також було розміщене в загальнодержавних ЗМІ, зокрема в «Урядовому кур`єрі№ випуск №214 ( НОМЕР_1 ) від 22.10.2024, а також на офіційному веб-сайті "Судова влада".

Отже, суд першої інстанції та апеляційний суд вжили всіх необхідних заходів для належного інформування обвинуваченого, у зв`язку з чим вказані доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Щодо не роз`яснення права заявити клопотання про колегіальний розгляд справи, колегія суддів вказує наступне.

По-перше, в підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого не заявляв жодного клопотання про розгляд справи судом присяжних та не заперечував проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

По-друге, згідно зі ст. 384 КПК України, право на розгляд справи судом присяжних роз`яснюється обвинуваченому, а не його захиснику. Це роз`яснення є обов`язковим лише у випадках, коли обвинуваченому загрожує покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Оскільки у цьому проваджені обвинувачений був відсутній, а відповідне клопотання стороною захисту не подавалися, суд призначив провадження до розгляду, не порушуючи процесуальних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Під час апеляційного перегляду, колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування немає.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

аАеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 8 липня 2024 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4