№522/5442/20, 1-кп/522/19/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у режимі відеоконференції обвинувальний акт, який надійшов із Одеської місцевої прокуратури №3, який зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №000564 від 09.02.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мочулище, Дубровицького району, Рівненської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

-28.01.2009 року Сарненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі,

-15.09.2009 року Дубровицьким районним судом Рівненської області за ч.3 ст.191 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, звільненого 15.09.2009 року у зв`язку із відбуванням строку покарання,

-27.01.2011 року Дубровицьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно до постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 08.10.2012 року невідбуту частину покарання було замінено на 1 рік 7 місяців 18 днів обмеження волі,

-03.08.2011 року Радиволовським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України приєднано частину невідбутого покарання за вироком Дубровицького районного суду Рівненської області, та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 17.04.2013 року у зв`язку із відбуванням строку покарання,

-25.04.2014 року Дубровицьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Радиволовського районного суду Рівненської області від 03.08.2011 року, та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 25.03.2016 року у зв`язку із відбуванням строку покарання,

-26.01.2018 року Дубровицьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.395 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, із зарахуванням з 09.02.2017 року по 20.06.2017 року один день за два, на підставі ст.72 КК України, звільненого 20.02.2019 року у зв`язку із відбуванням строку покарання,

обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 , суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається, із обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 08.02.2020 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, маючи злочинний намір направлений на таємне викрадання чужого майна, рухаючись в пошуках можливості реалізувати свій корисливий намір перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де підшукував майно, яке б можна було викрасти з метою особистого збагачення.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 ,, через незачинені двері, замикаючи пристрої на яких відсутні, пройшов в коридор комунальної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , де звернув увагу на чорний кейс в середині якого знаходилось приладдя для набірних гантель « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які і визначив предметом свого злочинного посягання, скориставшись тим, що будь-яких мешканців та інших свідків немає поруч, переконавшись, що його дії непомітні для оточуючих та носять таємний характер, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, викрав кейс з приладдям для набірних гантель « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Виконавши всі дії, які ОСОБА_3 вважав за необхідні, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд. В результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_3 , завдав потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 2 500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

У судовому провадженні прокурор ОСОБА_9 заявив письмове та усне клопотання про закриття кримінального провадження №000564 від 09.02.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, та просив скасувати міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. Свої доводи прокурор ОСОБА_9 мотивував тим, що 09.08.2024 року набув чинності Закон України №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким поріг кримінальної відповідальності за крадіжку чужого майна підвищено до 3028 грн.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_11 підтримала вище указане клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні погодився із думкою захисника.

До судового засідання потерпіла ОСОБА_12 не з`явилась, була повідомлена належним чином про необхідність явки до суду, та звернулась до суду із письмовою заявою від 28.03.2024 року, у якій просила проводити судовий розгляд указаного кримінального провадження без її присутності.

Суд, розглянувши указаний обвинувальний акт, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності.

За змістом ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто викрадення чужого майна на суму до 3028 грн.) є дрібною крадіжкою, за яку настає адміністративна відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, з 09.08.2024 року змінився «розмір крадіжки», який визначає кримінальну відповідальність за такі дії (раніше для кримінальної відповідальності на 01.01.2020 року дрібне викрадення майна становило 210 грн. 20 коп., для кримінальної відповідальності на 01.01.2024 року до 8.08.2024 року притягались особи до кримінальної відповідальності якщо вартість викраденого чужого майна перевищувала 302 гривні 80 копійок).

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою указаного закону.

Так як ОСОБА_3 обвинувачується у викраденні чужого майна, вчинене повторно 08.02.2020 року на суму 2500 грн. за ч.2 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, враховуючи вище зазначені зміни у законодавстві, на теперішній час, його дії містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття вище указаного кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України. Суд вважає, що міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою необхідно скасувати, так як у подальшому застосуванні такого запобіжного заходу відпала потреба.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.27, 100, п.4-1 ч.1 ст.284, 331, 372, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000564 від 09.02.2020 року (справу №522/5442/20, 1-кп/522/19/24) за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв?язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Одеській слідчий ізолятор» із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. обрану згідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10.07.2024 року скасувати, та звільнити його з-під варти у залі суду.

Речовий доказ валізу з набором для гантель вважати повернутою потерпілій ОСОБА_12 за належністю.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 7 днів у Одеський апеляційний суд.

Суддя ОСОБА_1

12.08.2024