КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №760/6225/24 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3048/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами із змінами обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , -

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіСолом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року задоволено частково клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження, відомості про злочин якого внесені до ЄРДР за № 0000794 від 18.10.2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів, тобто до 17 квітня 2024 року 14.00, без визначення йому альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали покладено на Київську міську прокуратуру.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційні скарги, із змінами в яких просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

На обґрунтування вимог апеляційних скарг зі змінами апелянт вказує на те, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, є необґрунтованою. На переконання підозрюваного, в його діях немає суспільно небезпечного діяння.

Апелянт зазначає, що в порушення вимог ст. 184 КПК України, підозрюваному не надано копії клопотання про продовження строку тримання під вартою та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування такого запобіжного заходу.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що 12.03.2024 обвинувальний акт щодо нього направлено для розгляду до Подільського районного суду м. Києва, та відповідно до цього ОСОБА_6 набув статусу обвинуваченого, однак, в оскаржуваній ухвалі слідчого судді він зазначений як підозрюваний.

Також апелянт звертає увагу на те, що на стадії досудового слідства проти нього сфальсифіковано кримінальне провадження, оскільки має декілька унікальних номерів, хоча відповідно до Інструкції кримінальному провадженні надається єдиний унікальний номер.

Апелянт вказує, що грубо порушується ч. 9 ст. 35 КПК України, відповідно до якої склад суду у кримінальному провадженні є незмінним.

Крім того, апелянт зазначає, що в порушення територіальної підсудності Солом`янським районним судом м. Києва розглянуто клопотання прокурора.

Також апелянт звертає увагу на те, що кримінальне провадження не має унікального номеру справи, а лише досудове провадження №1-кс/760/3177/24.

Крім того, 10.04.2024 підозрюваний ОСОБА_6 подав скаргу в якій просив провести службове розслідування по факту виконання своїх обов`язків співробітниками Київського слідчого ізолятора, уповноважених приймати та пересилати вихідну кореспонденцію від ув`язнених, що призвело до того, що змінена апеляційна скарга від 03.04.2024 не була направлена до Київського апеляційного суду та покарати винних.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченого, в підтримку вимог поданих апеляційних скарг із змінами, які просили задовольнити з наведених в них підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги із змінами обвинуваченого ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Ухвала слідчого судді про продовження строку тримання особи під вартою повинна відповідати вимогам ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Доводи підозрюваного про те, що слідчий суддя виніс незаконну та необґрунтовану ухвалу, не ґрунтуються на змісті оскаржуваної ухвали.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, встановлено, що слідчим управління СБУ у м. Києві та Київській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000794 від 18.10.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянина України ОСОБА_6 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 14.10.2023, виник та сформувався стійкий злочинний намір, направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Так, ОСОБА_6 у невстановлений слідством час, але не пізніше 14.10.2023, ймовірно під впливом російських пропагандистських ЗМІ, сформував своє ставлення до подій, які мали місце після 20.02.2014 року, тобто початку військової операції РФ на території Автономної республіки Крим, внаслідок якої відбулась окупація частини території України, а в подальшому послідувала збройна агресія РФ на сході України і окупація частини Донецької і Луганської областей України, створення підконтрольних РФ адміністрацій, шляхом перекладання відповідальності за вказані події на Україну.

Таким чином, у громадянина України ОСОБА_6 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 14.10.2023, виник та сформувався стійкий злочинний намір, направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом поширення інформації про заперечення правового стану воєнного часу, а також особистих даних військовослужбовців під час виконання останніми службових обов`язків.

На виконання свого умислу ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, зареєстрував обліковий запис у соціальній мережі «Facebook» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 на який підписано 1138 користувачів мережі.

В подальшому, ОСОБА_6 , близько 02.00 год. 14.10.2023, під час комендантської години, що є складовою воєнного стану, перебуваючи за кермом автомобіля марки Citroen, д.н.з. НОМЕР_1 , на перетині АДРЕСА_2 був зупинений працівниками патрульної поліції разом з військовослужбовцями, залученими до патрулювання.

У той же час, після зупинки, вийшовши з автомобіля, ОСОБА_6 діючи умисно, з перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань, використовуючи особистий мобільний телефон марки «Realme C21Y» (IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ) з номером телефону: НОМЕР_4 здійснив відеозапис спілкування з військовослужбовцями, на якому зафіксовано персональні дані військовослужбовців, залучених до проведення заходів дотримування громадянами України положень щодо комендантської години.

Відразу після закінчення відеозйомки, ОСОБА_6 , продовжуючи свої дії, направлені на перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань, яка розкриває форми та методи роботи ЗСУ та може призвести до витоку інформації щодо пересування сил та засобів Сил Оборони по місту Києву, діючи умисно, о 02 годині 16 хвилин 14.10.2023, опублікував вказаний відеозапис на своїй особистій сторінці в соціально-орієнтованій мережі «Facebook» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5

Таким чином, ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправний характер власних намірів та дій, перебуваючи близько 02.00 год. 14.10.2023 на перетині АДРЕСА_2 , за допомогою особистого мобільного телефону марки «Realme C21Y» (IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ) з номером телефону: НОМЕР_4 , що перебував у його розпорядженні, який під`єднаний до глобальної мережі Інтернет, умисно здійснював діяння, які полягають у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом поширення інформації про заперечення правового стану воєнного часу, а також особистих даних військовослужбовців під час виконання останніми службових обов`язків.

При цьому встановлено, що ОСОБА_6 , переслідуючи явно злочинний намір, здійснював вищевказані протиправні діяння в контексті триваючої збройної агресії РФ проти України, яка розгорнута на всій її території, отже, вчинив усі залежні від нього дії на шкоду Збройним Силам України та іншим військовим формуванням, та довів свій злочин до кінця.

Таким чином, за викладених вище обставин, ОСОБА_6 умисно здійснив діяння, які полягають у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом поширення інформації про заперечення правового стану воєнного часу, а також особистих даних військовослужбовців під час виконання останніми службових обов`язків, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.114-1 КК України.

Враховуючи викладене, 21.11.2023 органом досудового розслідування за погодженням із прокурором, в порядку ст. 278 КПК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Кривого Ріг Дніпропетровської області, зареєстрованому і проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про те, що він обґрунтовано підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших збройних формувань, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

29 січня 2024 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва до громадянина України ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 14.00 год. 27.02.2024 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.02.2024 громадянину України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 14.00 год. 21.03.2024 року.

12 березня 2024 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 направлено для розгляду до Подільського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від 13.03.2024 призначено підготовче засідання за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_6 на 09.05.2024 на 10.00 год.

15.03.2024 прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із клопотанням в рамках кримінального провадження, відомості про злочин якого внесені до ЄРДР за № 0000794 від 18.10.2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На обґрунтування вимог даного клопотання слідчий послався на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні обґрунтовуються зібраними доказами, а саме:

- рапортом про виявлене кримінальне правопорушення від 17.10.2023;

- протоколом огляду від 20.10.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 31.10.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 03.11.2023;

- протоколом обшуку житла від 21.11.2023

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Прокурор також зазначив, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

1. Переховуватися від органів досудового слідства та/або суду.

Підозрюваний ОСОБА_6 , вчинив інкримінований йому тяжкий злочин, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 перебував в розшуку в період з 30.11.2023 по 29.01.2024, що свідчить про високу ймовірність повторно вчинити спробу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінально-каране діяння.

5. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Водночас, злочинна діяльність ОСОБА_6 була спрямована на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших збройних формувань, а тому перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він підозрюється.

Крім іншого, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених вище, сторона обвинувачення також враховувала вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, та постійного місця роботи і майновий стан.

Враховуючи характер кримінального правопорушення, яке пов`язане із злочинами проти основ національної безпеки України, майновий стан підозрюваного та інші обставини, визначені ст. 178 КПК України, сторона обвинувачення вважала, що продовження застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наддасть можливість запобігти ризикам зазначеним у клопотанні.

19.03.2024 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора задоволено та продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів, тобто до 17 квітня 2024 року 14.00, без визначення йому альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали покладено на Київську міську прокуратуру.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_6 , строку тримання під вартою перевірялись судом при розгляді клопотання. При цьому був вислуханий підозрюваний ОСОБА_6 , доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення сторони захисту щодо його задоволення, та викладено їх позиції в оскаржуваній ухвалі, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні прокурора підстав продовження запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України, та встановив, що ризики, які існували на час застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу продовжують існувати.

Також слідчий суддя вказав, що зазначені ризики є суттєвими, і як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до підозрюваного будь-якого іншого запобіжного заходу, оскільки інші запобіжні заходи не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного не можуть їм запобігти.

Також всупереч твердженням апелянта, перевіряючи доводи та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення слідчим суддею зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Крім того слід зазначити, що згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 , з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 , до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, є вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобіганню ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Під час судового розгляду слідчим суддею встановлено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, в якому підозрюється ОСОБА_6 , враховано обставини, передбаченні ст. 178 КПК України.

Таким чином, слідчим суддею досліджено доводи викладені в клопотанні та з урахуванням тяжкості та суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_6 , а також наявності ризиків на які посилалась сторона обвинувачення, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Відтак, колегією суддів встановлено, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_6 , строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджується вище викладеним.

Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовують тримання підозрюваного під вартою, клопотання прокурора задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 17 квітня 2024 року включно.

При цьому слідчий суддя врахував, підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК України, а тому не визначив розмір застави з огляду на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, у відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Доводи апелянта про те, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, є необґрунтованою, а в його діях немає суспільно небезпечного діяння, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Слідчим суддею прийнято рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді, також вказане було встановлено слідчими суддями при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та його продовженні.

Щодо доводів апелянта, що грубо порушується ч. 9 ст. 35 КПК України, відповідно до якої склад суду у кримінальному провадженні є незмінним, то колегія суддів зазначає, що згідно вищевказаного положення КПК України, склад суду у кримінальному провадженні є незмінним, крім випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, ч. 3 ст. 35 КПК України передбачено, що визначення судді (запасного судді, слідчого судді), а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретного провадження здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою та/або її окремою підсистемою (модулем) під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження на кожного суддю, заборони брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядженням, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.

Відтак, колегія суддів зауважує, що клопотання про застосування чи продовження застосування запобіжних заходів реєструються під різними унікальними номерами, згідно положень КПК України, Положенняпро порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та ЗУ "Про судоустрій та статус суддів", та відповідно визначається суддя згідно положень ч. 3 ст. 35 КПК України.

Твердження апелянта, що кримінальне провадження не має унікального номеру справи, а лише досудове провадження №1-кс/760/3177/24, не знайшли свого підтвердження, оскільки з матеріалів провадження, а саме протоколу автоматичного визначення слідчого судді вбачається, що єдиним унікальним номером судової справи є 760/6225/24 /а.с.13/.

Всі інші обставини, на які посилався обвинувачений та сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті, з урахуванням того, що обвинувальний акт направлено до суду для розгляду справи по суті. Тобто апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке прийняте до початку проведення підготовчого судового засідання , в той час коли стадія досудового розслідування закінчилась до початку розгляду апеляційної скарги по суті.

У разі направлення обвинувального акту до суду вже не слідчий суддя, а саме суд першої інстанції під час судового провадження вирішує всі питання за даним провадженням, в тому числі щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у ньому. За таких обставин судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею, переходить до повноважень суду першої інстанції під час судового провадження, саме з моменту закінчення досудового розслідування - направлення обвинувального акту до суду та призначення судового розгляду.

Отже, всі питання, що виникають під час кримінального провадження, вирішуються стадійно і лише тим судом, який має на це компетенцію на відповідній стадії.

Протилежне може призвести до одночасного вирішення одних й тих самих питань в різних судових провадженнях в одному кримінальному провадженні, в тому числі різними судами, що неминуче створить як неприпустиму конкуренцію повноважень всередині судової влади, так і поставить під загрозу прогнозованість та стабільність кримінального провадження як чітко визначеної стадійної процедури.

При цьому, колегія суддів зауважує, що оскаржуваною ухвалою строк тримання під вартою ОСОБА_6 було продовжено до 17 квітня 2024 року, тобто на даний момент дія оскаржуваної ухвали закінчилась, а тому застосування на даний час іншого запобіжного заходу не матиме жодних правових наслідків, оскільки досудове розслідування закінчено та обвинувальний акт перебуває на розгляді у суді по сутті пред`явленого обвинувачення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, в тому числі і порушення правил підсудності, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційні скарги із змінами підозрюваного ОСОБА_6 , з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягають.

Щодо розгляду питань, визначених статтею 206 КПК України, які заявлені в клопотаннях ОСОБА_6 ,поданих під час апеляційного розгляду, то слід звернути увагу останнього, що положеннями КПК Україниврегульовано, що клопотання в порядку ст. 206 КПК України розглядаються слідчим суддею суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, вони не є предметом даного апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційні скарги із змінами обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4