Справа № 699/1330/24
Номер провадження № 1-кс/699/275/24
УХВАЛА

щодо запобіжного заходу

06.11.2024 м. Корсунь-Шевченківський

Слідчий суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в межах кримінального провадження № 0000111 клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:

На розгляд слідчому судді надійшло вищевказане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням в межах кримінального провадження № 0000111 встановлено, що 12.04.2014 ОСОБА_4 неподалік від сміттєзвалища, що знаходиться біля вул. Кірова в м. Корсунь-Шевченківському Черкаська область незаконно, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій безоплатно, шляхом знахідки придбав вибухівку жовто-коричневого кольору циліндричної форми, яку постійно носив при собі та зберігав, без передбаченого законом дозволу. 12.05.2013 близько 17 години 00 хвилин в Корсунь-Шевченківському державному історико-культурному заповіднику, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , був зупинений працівниками міліції, у якого під час особистого огляду, в ході складання адміністративного протоколу за ч. 2 ст. 178 КУпАП, в присутності двох понятих з правої кишені куртки виявлено та вилучено вибухову речовину, яка згідно з висновком експерта № 5/52 від 14.05.2014 являється зарядом тротилу масою 242 грама, заряд споряджений бризантною вибуховою речовиною - тротилом та дана вибухова речовина придатна для проведення вибуху.

Таким чином, ОСОБА_4 незаконно придбав, носив, зберігав, вибухову речовину, без передбаченого законом дозволу.

З огляду на вказане, орган досудового розслідування підозрює ОСОБА_4 у тому, що своїми умисними, протиправними діями він вчинив незаконне придбання, носіння, зберігання вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

30.05.2014 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Як на докази причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого правопорушення орган досудового розслідування посилається на зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення № 44.405295 від 12.05.2014 за ч. 2 ст. 178 КК України, відповідно до якого при особистому огляді речей ОСОБА_4 виявлено речовину жовто-коричневого кольору циліндричної форми;

- протокол допиту свідка ОСОБА_7 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_8 ;

- висновок експерта № 5/52 від 14.05.2014;

- ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду від 22.01.2024;

- рапорт від 27.06.2024;

- рапорт від 14.08.2924.

Сторона обвинувачення вважає, що наведені в клопотанні дані об`єктивно свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу у даному випадку зазначається забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду (обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 протягом тривалого часу переховується від органу досудового розслідування, у зв`язку із чим його було оголошено в розшук; також обґрунтовано тяжкістю покарання, яке може бути до нього застосоване у випадку доведеності вини).

Також у клопотанні зазначено, що відповідно до ст. 178 КПК України обставинами, що необхідно врахувати при обранні запобіжного заходу є:

- вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки в ході проведення досудового розслідування було зібрано достатньо доказів його причетності до вчинення інкримінованого йому діяння;

- тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється - кримінальне правопорушення, вчинене останнім тягне за собою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років;

- вік та стан здоров`я ОСОБА_4 , який є особою молодого віку та в ході досудового розслідування не здобуто будь-яких даних, які б вказували на наявність в нього хвороби, яка б унеможливлювала застосування відносно нього відповідного запобіжного заходу;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців - ОСОБА_4 фактичного місця реєстрації не має, місце проживання його не відоме, не одружений, даних про наявність в нього утриманців не отримано;

- наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання - ОСОБА_4 на даний час не являється офіційно працевлаштованим, тобто не має стабільне джерело прибутку.

У клопотанні вказано, що орган досудового розслідування вважає недостатнім застосування до ОСОБА_4 таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, особиста порука та застава.

З огляду на викладене слідчий просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

У зв`язку з тривалим переховуванням ОСОБА_4 від органу досудового розслідування на розгляд слідчого судді було подано клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу до суду для розгляду питання про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також клопотання про обрання вказаного запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді від 22.08.2024 надано дозвіл на затримання ОСОБА_4

05.11.2024 об 11.45 год. ОСОБА_4 затримано, про що 06.11.2024 повідомленно слідчого суддю. З огляду на вказане на даний час слід розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , у зв`язку із чим призначено дату судового засідання, у яке викликано учасників кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала.

Особа відносно якої розглядається клопотання - ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання заперечував. Пояснив, що від органу досудового розслідування не переховувався. Протягом тривалого часу він проживає за адресою реєстрації свого місця проживання: АДРЕСА_2 . Збирається одружуватися. За станом здоров`я у 2024 році йому установлено інвалідність третьої групи.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання. Зазначив, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, воно класифікувалося як злочин середньої тяжкості, оскільки передбачало відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років. Крім того, на даний час закінчився строк, передбачений ст. 49 КК України, для притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності. З урахуванням вказаного у даному випадку відсутні підстави для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали клопотання, дійшов такого.

З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2014 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у кримінальному провадженні № 0000111. Того ж дня було затверджено обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні та направлено його до суду.

Однак ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01.07.2014 по справі № 699/689/14-к обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000111 відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України повернуто прокурору у зв`язку з тим, що зазначена в обвинувальному акті адреса місця проживання ОСОБА_4 є помилковою, а також обвинувальний акт не містить дати його складення. Прокурору було надано строк 15 днів з дати отримання обвинувального акта для усунення вказаних недоліків.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12.08.2014 апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду від 01.07.2014 змінено, виключивши з неї вказівки суду про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України у зв`язку з тим, що адреса місця проживання обвинуваченого не відповідає дійсності. У решті ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Таким чином, ухвала про повернення обвинувального акта набрала законної сили 12.08.2014.

Разом з тим, оскільки місце перебування обвинуваченого установлено не було, постановами слідчого від 01.10.2014 оголошено розшук ОСОБА_4 та зупинено строки досудового розслідування.

У подальшому 31.08.2018 кримінальне провадження було поновлене та того ж дня постановами слідчого підозрюваного ОСОБА_4 повторно оголошено в розшук, а кримінальне провадження зупинено.

Постановою слідчого від 07.06.2023 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвалами слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду від 12.06.2023 та від 22.01.2024 по справі № 699/562/23 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу до суду для розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Указані ухвали через шість місяців після постановлення втратили свою силу.

Крім того, ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду від 22.08.2024 по справі № 699/1330/23 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу до суду для розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За змістом протоколу затримання особи згідно з ухвалою суду від 05.11.2024 ОСОБА_4 було затримано об 11.45 год 05.11.2024 у м. Стрий.

Щодо процесуального статусу ОСОБА_4 у кримінальному провадженні слід зазначити, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

ОСОБА_4 повідомлено про підозру 30.05.2014.

Того ж дня було затверджено обвинувальний акт відносно нього.

01.07.2014 постановлено ухвалу про повернення обвинувального акта прокурору. 12.08.2014 указане судове рішення набрало законної сили.

Відповідно до положень ст. 283 КПК України, в редакції на дату набрання законної сили ухвалою суду про повернення обвинувального акта, особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій:

1) закрити кримінальне провадження;

2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, звернення прокурором до суду з обвинувальним актом свідчить про закінчення досудового розслідування. А обвинувальний акт повертається прокурору у разі його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, виключно для усунення виявлених у ньому судом недоліків. Досудове розслідування у цьому випадку не поновлюється.

За змістом висновків Об`єднаної палати ККС, викладених у постанові від 15 квітня 2024 року у справі № 753/25892/21 (провадження № 51-3076кмо23), повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору у зв`язку з тим, що вони не відповідають вимогам КПК України (п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України), не відновлює досудове розслідування.

Сторона обвинувачення після постановлення судом ухвали про повернення прокурору обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру і до звернення до суду з обвинувальним актом чи клопотанням, які приведено у відповідність до вимог КПК України, має право виконати лише ту сукупність процесуальних дій, які є необхідними для приведення цього акта чи клопотання у відповідність до вимог КПК України та забезпечення виконання ухвали суду.

Якщо сторона обвинувачення після повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру проводила слідчі (розшукові) дії, негласні слідчі (розшукові) дії та/або приймала процесуальні рішення, які не є необхідними для приведення цього акта чи клопотання у відповідність до вимог КПК України та забезпечення виконання ухвали суду, то отримані у кримінальному провадженні за результатами здійснення таких дій докази повинні визнаватися недопустимими як отримані після закінчення досудового розслідування.

Прокурор може повторно звернутися до суду з обвинувальним актом чи клопотанням у межах розумного строку, без невиправданих затримок у часі, після закінчення виконання процесуальних дій, які були необхідними на виконання ухвали суду для приведення цього акта чи клопотання у відповідність до вимог КПК України і подальшого звернення з ними до суду.

Таким чином, у судовому засіданні достеменно встановлено, що ОСОБА_4 набув статусу обвинуваченого, оскільки щодо нього був складений обвинувальний акт, який було скеровано до суду.

Та обставина, що протягом десяти років сторона обвинувачення не виправила недоліки обвинувального акта та повторно не направила його до суду, не змінює факту закінчення стадії досудового розслідування та набуття ОСОБА_4 статусу обвинуваченого.З огляду на вказане, на даний час у межах кримінального провадження № 0000111 ОСОБА_4 має статус обвинуваченого.

Вимогами ч. 4 ст. 176 КПК України передбачено, що запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Таким чином, ураховуючи, що досудове розслідування завершено, а повторно обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 до суду не направлено, застосування запобіжного заходу до початку підготовчого судового засідання застосовуються слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Оскільки ОСОБА_4 вже має статус обвинуваченого, слід дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення.

Щодо наявності ризиків.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У клопотанні сторона обвинувачення посилається на наявність ризику переховування від слідчого та суду, який обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 протягом тривалого часу переховується від органу досудового розслідування, у зв`язку із чим його було оголошено в розшук. Також указаний ризик обґрунтовано тяжкістю покарання, яке може бути до нього застосоване у випадку доведеності вини.

Водночас, саме по собі тяжкість імовірного покарання не може бути належним обґрунтуванням наявності вказаного ризику.

Однак, ОСОБА_4 протягом більше 10 років після пред`явлення підозри та обвинувачення перебував у розшуку. У судовому засіданні обвинувачений підтвердив що знав про наявність щодо нього кримінального провадження, а також знав, що перебуває у розшуку, однак про своє місцезнаходження не повідомляв.

Це підтверджується також письмовими поясненнями ОСОБА_4 , наданими після його затримання, у яких вказано, що він разом з цивільною дружиною проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Зареєстрований він за адресою: АДРЕСА_3 , однак там проживає його мати. У 2014 році він проживав у АДРЕСА_1 , де стосовно нього було зареєстроване кримінальне провадження за ч. 1 ст. 263 КК України. Однак у подальшому він повернувся до Львівської області, не попередивши про своє повернення ні слідчого, ні прокурора, ні суд, хоча знав про наявність такого обов`язку.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 17.09.2024 серія 12 ААД № 006386 ОСОБА_4 є особою з третьою групою інвалідності.

Органом досудового розслідування не спростовано що ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання у Львівській області.

Водночас, ураховуючи, що ОСОБА_4 було відомо, що відносно нього відкрито кримінальне провадження, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, він зобов`язаний був з розумним інтервалом часу сам цікавитись провадженням у його справі, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризику переховуватися від слідчого, прокурора та суду.

Щодо застосування більш м`яких запобіжних заходів.

За змістом клопотання слідчий просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000111 від 12.05.2014 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яка на дату вчинення інкримінованого діяння та на даний час передбачала відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років

Таким чином ч. 1 ст. 263 КК України за тяжкістю класифікується, як тяжкий злочин.

Водночас, згідно з вимогами ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Водночас, відповідно до статті 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Інкриміноване ОСОБА_4 правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Ураховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні, суспільну небезпечність інкримінованого правопорушення, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

З огляду на вказане, подане клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст.ст. 98, 176-178, 181, 184, 186, 194, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Слідчого відділення Відділення поліції № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити частково.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до суду, прокурора чи слідчого за кожною вимогою;

2) не відлучатись із зареєстрованого місця проживання без дозволу прокурора, суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками в цьому кримінальному провадженні та іншими свідками сторони обвинувачення, за винятком участі у слідчих та процесуальних діях;

5) здати на зберігання до уповноважених органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 письмово під підпис повідомити покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу в виді особистого зобов`язання становить два місяці з дати постановлення ухвали, тобто з 06.11.2024 до 06.01.2025.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 - з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 11.11.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1