КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7186/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні №0000014 - прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Білопілля, Сумської обл., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рамках кримінального провадження № 0000014 від 23.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України, та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 20 (двадцять) діб, тобто до 09 листопада 2024 року (включно).

Покладено на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 20 (двадцять) діб, тобто до 09 листопада 2024 року (включно) наступні обов`язки:

- не відлучатися цілодобово з місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у вказаному провадженні.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якоюзастосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.11.2024.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт вказує на те, що слідчим суддею необґрунтовано зроблено висновок про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у повній мірі зможе запобігти ризикам та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_11 слідчим суддею не враховано характер і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також особу підозрюваного, не враховано, що ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років. Безпідставно взято до уваги подані ОСОБА_13 документи щодо його працевлаштування на роботу до ФОП ОСОБА_14 з 12.08.2024, яка являється дружиною останнього.

Працевлаштування ОСОБА_11 відбулося після вручення повідомлення про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу, а отже може свідчити про формальний характер такого працевлаштування, створення хибного уявлення про соціальний статус особи, з метою уникнення застосування більш суворого запобіжного заходу.

Поданий ОСОБА_13 договір оренди приміщення, в якому він проживає не може свідчити про можливість виконання домашнього арешту за вказаною адресою, оскільки відсутня згода власника вказаного приміщення, на таке відбування.

Також апелянт зазначає, що слідчий суддя не спростував доводи слідчого та прокурора про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, доводи підозрюваного та його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що у провадженні СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000014 від 23.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

Так, на території України введено воєнний стан Указом Президента від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/2022 від 14.03.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 22.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, воєнний стан продовжувався, останній раз - Указом Президента № 271/2024 від 06.05.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14.05.2024 строком на 90 діб (тобто до 12 серпня 2024 року).

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про порядок перетину державного кордону України громадянами України в період дії військового стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», Указу Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у порушення постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 про затвердження «Правил перетинання державного кордону громадянами України» згідно якої, в період дії військового стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України та незважаючи на це у ОСОБА_7 , виник прямий умисел направлений на сприяння незаконному переправленню чоловіків - громадян України, віком від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану, через державний кордон України, шляхом надання документів для безперешкодного перетину державного кордону за грошову винагороду.

У подальшому ОСОБА_7 , використовуючи мессенжер «Telegram» із номером оператора мобільного зв`язку ( НОМЕР_1 ), що належить останньому, підшукував осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які ухиляються від мобілізації, та які бажають в умовах воєнного стану потрапити за кордон України із використанням документів, які надають право та пільги вищевказаним особам на виїзд за кордон.

Так, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання документів для безперешкодного перетину державного кордону за грошову винагороду, тобто маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, повідомив ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зможе сприяти незаконному переправленню останнього через державний кордон України в умовах воєнного стану, шляхом виготовлення документів про непридатність до військової служби та рішення сільської ради, що надасть ОСОБА_15 право та пільги на виїзд за кордон в умовах воєнного стану, як громадянину України чоловічої статі від 18 до 60 років.

У подальшому, ОСОБА_15 , 15.12.2024 надіслав ОСОБА_7 у мессенжер «Signal» із номером оператора мобільного зв`язку ( НОМЕР_1 ), що належить останньому, повідомлення із своїми анкетними даними, фотокартку та квитанцію про переказ грошових коштів у сумі 50 000,00 гривень на банківську картку № НОМЕР_2 емітовану АТ «Універсал банк», для виготовлення документів, які нададуть змогу ОСОБА_15 перетнути кордон.

Після чого, у період часу з 15.12.2024 по 18.12.2024 ОСОБА_7 , підготував необхідні документи та 18.12.2023 з відділення «Нової Пошти» № НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , (цифрова адреса 1561/4), відправив ОСОБА_15 посилку (ТТН № 3697), у якій знаходились документи про призначення на роботу та розпорядження про відрядження з підписами та печаткою Білогородської сільської ради Бучанського район Київської області та тимчасове посвідчення військовозобов`язаної особи № НОМЕР_4 про непридатність ОСОБА_15 до проходження військової служби, чим сприяв незаконному переправленню ОСОБА_15 через державний кордон України.

У подальшому, під час спроби перетину державного кордону в міжнародному пункті пропуску для залізничного сполучення «Ягодин», що в АДРЕСА_4 , ОСОБА_15 був затриманий працівниками працівниками ДПС України у зв`язку з виявленням факту використання підробних документів.

Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , був обізнаним про порядок перетину державного кордону України громадянами України в період дії військового стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», Указу Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у порушення постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 про затвердження «Правил перетинання державного кордону громадянами України» згідно якої в період дії військового стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України та незважаючи на це у ОСОБА_7 , виник прямий умисел направлений на повторне сприяння незаконному переправленню чоловіків - громадян України, віком від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану, через державний кордон України, шляхом надання документів для безперешкодного перетину державного кордону за грошову винагороду.

У подальшому ОСОБА_7 , підшукував осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які ухиляються від мобілізації, та які бажають в умовах воєнного стану потрапити за кордон України із використанням документів про, які надають право та пільги вищевказаним особам на виїзд за кордон.

Так, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на повторне сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання документів для безперешкодного перетину державного кордону за грошову винагороду, тобто маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, повідомив ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зможе сприяти незаконному переправленню останнього через державний кордон України в умовах воєнного стану, шляхом надання документів про непридатність до військової служби та рішення сільської ради, що надасть ОСОБА_16 право та пільги на виїзд за кордон в умовах воєнного стану як громадянину України, чоловічої статі від 18 до 60 років.

У подальшому, ОСОБА_16 , 16.01.2024 надіслав ОСОБА_7 у мессенжер «WhatsApp» із номером оператора мобільного зв`язку ( НОМЕР_1 ), що належить останньому, повідомлення із своїми анкетними даними та фотокартку.

Після чого, 16.01.2024 близько 20:00 год. ОСОБА_16 зустрівся з ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 (більш точної адреси досудовим розслідуванням не встановлено), де передав останньому грошові кошти у сумі 5000 доларів США, що станом на 16.01.2024 відповідно до курсу НБУ становило 189 320,50 гривень, за виготовлення документів, які нададуть змогу ОСОБА_16 перетнути кордон.

28.03.2024 близько 21:00 год. при особистій зустрічі, яка відбувалася за адресою: АДРЕСА_5 , поблизу залізничного вокзалу, ОСОБА_7 передав ОСОБА_16 документи про призначення на роботу та розпорядження про відрядження з підписами та печаткою Білогородської сільської ради Бучанського район Київської області та тимчасове посвідчення військовозобов`язаної особи № НОМЕР_5 про непридатність ОСОБА_16 до проходження військової служби, чим сприяв незаконному переправленню ОСОБА_16 через державний кордон України.

У подальшому, під час спроби перетину державного кордону в міжнародному пункті пропуску для залізничного сполучення «Ягодин», що в АДРЕСА_4 , ОСОБА_16 був затриманий працівниками працівниками ДПС України у зв`язку з виявленням факту використання підробних документів.

Також встановлено, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про порядок перетину державного кордону України громадянами України в період дії військового стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», Указу Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у порушення постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 про затвердження «Правил перетинання державного кордону громадянами України» згідно якої в період дії військового стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України та незважаючи на це у ОСОБА_7 , виник прямий умисел направлений на сприяння незаконному переправленню чоловіків - громадян України, віком від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану, через державний кордон України, шляхом надання документів для безперешкодного перетину державного кордону за грошову винагороду.

У подальшому ОСОБА_7 , підшукував осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які ухиляються від мобілізації, та які бажають в умовах воєнного стану потрапити за кордон України із використанням документів про непридатність до військової служби, що надає право на пільги вищевказаним особам на виїзд за кордон.

Так, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на повторне сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання документів для безперешкодного перетину державного кордону за грошову винагороду, тобто маючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, повідомив ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що зможе сприяти незаконному переправленню останнього через державний кордон України в умовах воєнного стану, шляхом виготовлення документів про непридатність до військової служби, що надасть право ОСОБА_17 на пільги на виїзд за кордон в умовах воєнного стану як громадянину України чоловічої статі від 18 до 60 років.

У подальшому, на початку лютого 2024 року (більш точної дати та часу досудовим розслідування не встановлено) за адресою: АДРЕСА_6 , поблизу спортзалу «Олімп», ОСОБА_17 під час особистої зустрічі з ОСОБА_7 , надав останньому копію паспорта, ідентифікаційного коду та 4 фотокартки розміром 3х4 та першу частину грошових коштів у сумі 2500 доларів США, що станом на лютий 2024, відповідно до курсу НБУ становило 95 500,00 гривень, для виготовлення документів, які нададуть змогу ОСОБА_17 перетнути кордон.

Після чого, ОСОБА_7 , підготував необхідні документи та в середині травня 2024 (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 залишив, у приміщенні магазину «Жива вода», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , для ОСОБА_17 документи, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_6 , довідку про те, що ОСОБА_17 не підлягає до мобілізації та довідку № 89/917 про непридатність ОСОБА_17 до військової служби, після чого ОСОБА_17 при особистій зустрічі із ОСОБА_7 передав останньому 1000 доларів США, що станом на травень 2024 року, відповідно до курсу НБУ становило 40500 грн., тим самим надав засоби для усунення перешкоди перетину ОСОБА_17 через державний кордон України.

Також, ОСОБА_7 , діючи спільно та за попередньою змовою разом із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження за № 0001539 від 30.08.2024, будучи обізнаним про порядок перетину державного кордону України громадянами України в період дії військового стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», Указу Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у порушення постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 про затвердження «Правил перетинання державного кордону громадянами України» згідно якої, в період дії військового стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України та незважаючи на це у ОСОБА_7 виник прямий умисел, направлений на сприяння незаконному переправленню чоловіків - громадян України, віком від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану, через державний кордон України, шляхом надання засобів, а саме: виготовлення та надання документів про непридатність до військової служби, які надають праву безперешкодного перетину державного кордону за грошову винагороду.

У подальшому ОСОБА_7 , діючи спільно та за попередньою змовою разом із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження за № 0001539 від 30.08.2024, підшукував на території Київської області осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які ухиляються від мобілізації, та які бажають в умовах воєнного стану потрапити за кордон України із використанням документів про непридатність до військової служби, що надає право на пільги вищевказаним особам на виїзд за кордон, після чого ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження за № 0001539 від 30.08.2024, виготовляв за грошову винагороду документи про непридатність до військової служби, які надають право безперешкодного перетину державного кордону

Так, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження за № 0001539 від 30.08.2024, за змовою з ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами та вказівками, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, повідомив ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_6 , що зможе сприяти незаконному переправленню останнього через державний кордон України в умовах воєнного стану, надавши ОСОБА_18 відповідні поради та вказівки, після чого особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження за № 0001539 від 30.08.2024, передасть необхідні копії документів ОСОБА_7 для виготовлення документів про непридатність до військової служби ОСОБА_18 , що надасть останньому право на пільги на виїзд за кордон в умовах воєнного стану як громадянину України чоловічої статі від 18 до 60 років.

У подальшому, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження за № 0001539 від 30.08.2024, 09.06.2024, у ранковий час (більш точно часу досудовим розслідування не встановлено) за адресою: АДРЕСА_7 , у приміщенні магазину «LegaShop» зустрівся із ОСОБА_18 де останній надав копію паспорту, копію індивідуального податкового номеру, фотокартки розміром 3*4, оригінал військово-облікового документу та грошові кошти у сумі 5 000 доларів США, що станом на 09.06.2024, відповідно до курсу НБУ становило 201 000,00 гривень, для виготовлення документів, які нададуть змогу ОСОБА_18 перетнути кордон.

У подальшому, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження за № 0001539 від 30.08.2024, передала отримані грошові кошти та документи від ОСОБА_18 - ОСОБА_7 .

Після чого ОСОБА_7 підготував необхідні документи та передав їх особі, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження за № 0001539 від 30.08.2024, який приблизно та 09.06.2024 у вечірній час доби (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) при особистій зустрічі, яка відбувалася за адресою: АДРЕСА_7 , у приміщенні магазину «LegaShop», передав ОСОБА_18 документи, а саме: тимчасвое посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_7 , довідку про непридатність ОСОБА_18 до мобілізації та довідку № 218/1730 про непридатність ОСОБА_18 до військової служби, тим самим надав засоби для усунення перешкоди перетину ОСОБА_18 через державний кордон України.

Так, 09.08.2024 року у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором, ОСОБА_7 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КПК України.

21.10.2024 начальник відділення СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , звернулась до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рамках кримінального провадження № 0000014 від 23.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідча зазначила, що у ході досудового розслідування, задля об`єктивного його розслідування у розумні строки, виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують що підозрюваний може:

- переховатись від органу досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- вчинення інші кримінальні правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи можливість реального покарання за злочин у вчиненні якого підозрюється, санкція статті якого, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

При цьому, підозрюваний немає на утриманні батьків похилого віку та не має законного джерела доходів, тобто у нього відсутні фактори, які б втримали його від зміни місця проживання.

Вказане також підтверджує реальність ризику, що ОСОБА_7 , з метою уникнення покарання буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторна обвинувачення вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_7 може впливати на свідків, у кримінальному провадженні, необхідно зазначити, що на даний час з останніми проведені не всі необхідні слідчі дії у даному кримінальному провадженні, вони ще не допитані судом безпосередньо, а з урахуванням обставин вчинення злочину, він зможе впливати на них з метою зміни ними своїх показань або неявки в подальшому у судові засідання. Окрім цього, ОСОБА_7 під час розмови із свідком ОСОБА_16 , погрожував останньому фізичною розправою, відповідно останній на даний час хвилюється за своє життя у зв`язку із наданням ним показів щодо обставин вчинення правопорушення.

Щодо наявного ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний момент органом досудового розслідування не встановлено місцезнаходження всіх речових доказів, та осіб, ймовірно причетних до вчинення кримінального правопорушення, а на даний час розслідування триває, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи не під вартою останній зможе переховувати вказані речі.

Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

На переконання сторони обвинувачення, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст. ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі обвинуваченого можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

21.10.2024 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області відмовлено у задоволенні вказаного клопотання слідчої та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 20 (двадцять) діб, тобто до 09 листопада 2024 року (включно), з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, які визначено даною ухвалою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчої підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника підозрюваного, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчої підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя встановив, що в своєму клопотанні слідчий, а також прокурор в судовому засіданні не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Також слідчий суддя зауважив, що слідчим та прокурором належним чином не обґрунтовано жодного ризику які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , окрім вище викладених обставин, слідчий суддя у відповідності до положень ст. 178 КПК України, врахував наявність доказів, що обґрунтовують підозру, які свідчать про обґрунтованість вказаних в клопотанні обставин, вік та стан здоров`я підозрюваного та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_7 винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді та необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить виконання ним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту повністю узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам ч. 2 ст. 181 КПК України.

За висновками слідчого судді, в даному провадженні існують підстави для застосування до підозрюваної більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, враховуючи дані про особу ОСОБА_7 , в їх сукупності, а застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як домашній арешт, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, слідчому судді належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що і було зроблено слідчим суддею, з обґрунтуванням прийнятого рішення.

Твердження апелянта, що слідчим суддею не враховано характер і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також особу підозрюваного, не враховано, що ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, на переконання колегії суддів, суперечать оскаржуваній ухвалі та матеріалами кримінального провадження. Крім того, слід зауважити, що тяжкість злочину та суворість покарання, яке загрожує особі в разі визнання особи винним, не може слугувати єдиною підставою для застосування виключного запобіжного заходу. Те, що особа підозрюється у вчиненні злочину певної тяжкості, з чим пов`язує прокурор неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, самі по собі не свідчать про неможливість уникнення встановлених ризиків шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Щодо доводів прокурора, що слідчий суддя не спростував доводи слідчого та прокурора про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, колегія суддів зазначає наступне.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьомуКПКне вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена ч. 1 ст.177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів зазначає, що ймовірно вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, у якому він підозрюється, має високий ступінь суспільної небезпеки, при цьому рішення суду за результатами розгляду питання щодо можливості застосування запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Відтак, враховуючи вищевикладене, колегія суддів бере до уваги, що з часу застосування до ОСОБА_19 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, підозрюваний не вчиняв дій, які б свідчили про спробу вчиняти дії, передбачені ст. 177 КПК України, чи не виконував покладені на нього обов`язків, встановлені оскаржуваною ухвалою.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування підстави для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом, та відповідно застосування до особи запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано відносно ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту- без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого суддіКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4