Справа № 393/633/21
пров. 1-кп/393/24/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року селище Кам`янець

Новгородківський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Кам`янець, в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, за допомогою Підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, клопотання прокурора Новгородківського відділу Знам`янської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по об`єднаному кримінальному провадженню за №0000425, №0000008 та №0000542 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вершино-Кам`янка Новгородківського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, має базову загальну середню освіту, не працюючого, на утриманні неповнолітніх та інших осіб не маючого, раніше судимого:

- 06.05.2010 року Новгородківським районним судом Кіровоградської області по ч.1 ст.185 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 12.07.2011 року Новгородківським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ст.69, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць;

- 18.11.2015 року Новгородківським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- 11.02.2016 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 років 01 місяць. 21.08.2020 звільнився по відбуттю покарання;

- 26.05.2021 року Ленінським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді арешту на строк 3 місяці. 30.06.2021 року звільнений по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Новгородківському районному суді Кіровоградської області знаходиться об`єднане кримінальне провадження за №0000425, №0000008 та №0000542 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання до суду про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів обвинуваченому ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню, яке обґрунтував тим, що не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема обвинувачений може: - переховуватися від суду, так як в разі визнання його винним, йому може загрожувати значна міра покарання, тож з метою уникнення відповідальності останній може виїхати за межі Кіровоградської області та взагалі України; - незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним; - вчинити нові кримінальні правопорушення, що підтверджується скерованим до Новгородківського районного суду обвинувальним актом; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином: - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. На думку прокурора, враховуючи особу обвинуваченого, до останнього неможливо застосувати більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, оскільки вони не можуть запобігти зазначеним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки справа відносно нього вже досить тривалий час розглядається в суді та не знаходить свого вирішення, а тому відповідно до вимог закону бажає, щоб йому змінили запобіжний захід з тримання під вартою на проходження військової служби, оскільки він бажає добровільно мобілізуватися та вважає що на фронті він буде більш корисним.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 також заперечував проти задоволення клопотання прокурора та підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_3 та просив змінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Вказав, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, як підстава такого суворого запобіжного заходу, носять загальний характер та прокурором не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого. Також, підтримав заявлене обвинуваченим клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на проходження ним військової служби, відповідно до вимог ст. 616 КПК України, а кримінальне провадження на час проходження обвинуваченим військової служби вказав, що необхідно зупинити.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого про заміну йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на проходження військової служби, відповідно до вимог ст. 616 КПК України, оскільки обвинувачений таким чином намагається уникнути відповідальності за вчиненні ним кримінальні правопорушення.

Потерпілі особи у судове засідання не з`явилися.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу розглянувши наявні матеріали, суд вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.331 КПК України Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно правового змісту ч.3 ст. 331 КПК України За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 20.03.2024р. ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому ухвалами Новгородківського районного суду Кіровоградської області було неодноразово продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, останній раз ухвалою суду від 22.08.2024 року строком на 60 днів, до 20.10.2024р. включно.

Судом встановлено, що підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_3 зазначеного запобіжного заходу слугувала наявність пред`явлених обвинувачень останньому по кримінальним провадженням внесених до ЄРДР за №0000425, №0000008 та №0000542 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти нові кримінальні правопорушення, та неналежна процесуальна поведінка пов`язана з неявкою до суду.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Ч. 1 ст. 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

У справі ''Москаленко проти України'' від 20.05.2010 року Європейський суд з прав людини нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також суд визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд розглядаючи вказане клопотання прокурора, вважає доведеним існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, так як ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні трьох кримінальних правопорушеннях, причетність до яких обвинуваченого підтверджується зібраними матеріалами кримінальних проваджень та йому може загрожувати значна міра покарання, у разі визнання його винним, тож з метою уникнення відповідальності останній може виїхати за межі Кіровоградської області та сховатися. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Крім того, судом взято до уваги існування ризиків, передбачених п. 2- 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, матиме можливість впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані судом, перешкоджати кримінальному правопорушенню, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним

Враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_3 пред`явлені обґрунтовані підозри за обвинуваченнями, які за ступеням тяжкості відносяться до нетяжких злочинів та кримінального проступку, один з яких вчинений проти власності особи, беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який не одружений, на утриманні осіб немає, є працездатною особою, не працює, за станом здоров`я протипоказань немає, стабільного доходу та міцних соціальних зв`язків не має, є особою, раніше неодноразово судимою, а також беручи до уваги ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які суд вважає доведеними, та які на даний час не зникли та не зменшилися та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, оскільки обвинувачений не з`являвся за викликами до суду без поважних причин, чим допустив порушення належної процесуальної поведінки, а тому з метою недопущення переховування обвинуваченого від суду, організації належної процесуальної поведінки останнього з приводу забезпечення його присутності під час судового розгляду, уникнення вчинення ним можливих дій щодо знищення, переховування або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджанню кримінальному провадженню та запобіганню вчинення ним іншого кримінального правопорушення, а також беручи до уваги, що строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 20.10.2024 року, а судовий розгляд кримінального провадження ще не проведений, останньому слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, задовольнивши клопотання прокурора.

Між тим слід зазначити, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобіганню ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також для організації належної процесуальної поведінки останнього з приводу забезпечення його присутності під час судового розгляду, зокрема - домашнього арешту, особистого зобов`язання, на даний час не має.

Крім цього, слід зазначити, що доводи сторони захисту не спростовують висновків суду, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого. Також суд критично відноситься до клопотання обвинуваченого щодо заміни його запобіжного заходу пов`язаного з триманням під вартою на проходження ним військової служби, оскільки у відповідності до вимог положень ст. 616 КПК України ініціатором вказаного питання перед судом може бути лише прокурор, який в свою чергу з такою ініціативою до суду не звертався, та взагалі проти цього заперечує у повному обсязі.

Інші доводи сторони захисту не спростовують висновків суду.

Оскільки, ОСОБА_3 обвинувачується, зокрема - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.122 та ч.1 ст. 125 КК України, пов`язаних із застосуванням насильства, то в силу положень п.2 ч. 4 ст.183 КПК підстави для визначення розміру застави відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 196, 199, 331, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 15 грудня 2024 року включно.

Розмір застави ОСОБА_3 не визначається.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію ухвали направити (вручити) учасникам кримінального провадження та до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання.

Суддя ОСОБА_6