Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1733/2024 Справа № 641/5462/24
УХВАЛА
12 серпня 2024 року Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло вищевказане клопотання .
вказаним досудовим розслідуванням здійснюється Слобідською окружною прокуратурою міста Харкова.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.06.2024 до ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області надійшла заява, з приводу того, що 18.06.2024 у вечірній час, за адресою: АДРЕСА_1 , на території кар`єру "Дружба", невстановлена особа здійснила крадіжку сумки чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон ТМ "Iphone 13" 128 GB, рожевого кольору, чим спричинила матеріальну шкоду ОСОБА_4 (ЖЄО №9026 від 18.06.2024).
09.08.2024 в період часу з 09:55 до 10:15 проведено огляд місця події в присутності понятих за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видав працівникам поліції для проведення огляду наступне майно, а саме: мобільний телефон ТМ «Iphone» 128 GB, в корпусі рожевого кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , поміщено до сейф-пакету: WAR1173889.
Вказане майно, а саме: мобільний телефон ТМ «Iphone» 128 GB, в корпусі рожевого кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 зі слів ОСОБА_5
01.08.2024 до нього в магазин «Fixim», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , приніс на продаж невідомий чоловік, якому на вигляд 30-35 років, смуглий, невисокого зросту, худощавої статури, який був одягнений в футболку жовтого кольору, шорти темного кольору, має татуювання на лівій руці, який представився як ОСОБА_6 .
Оглянувши даний мобільний телефон, ОСОБА_5 погодився його придбати за 5000 гривень на запчастини. Крім того, ОСОБА_5 пояснив, що даний мобільний телефон перебував у заблокованому стані, та ОСОБА_7 його запевнив, що це його мобільний телефон та він просто забув від нього пароль.
Зазначене майно вилучено в присутності понятих та поміщено до сейф-пакету WAR1173889, де всі учасники поставили свої підписи.
Власником вищевказаного майна є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (моб.тел. НОМЕР_3 ).
В ході досудового розслідування винесено постанову про визнання речовими доказами вищевказаного майна.
Таким чином, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що виявлене та вилучене майно, має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні та може бути використане в якості речових доказів, а тому необхідно накласти арешт на вказане вилучене майно.
Прокурор до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання про арешт майна підтримав та просив його задовольнити.
Інші учасники кримінального провадження до суду не з`явилися, повідомлялися про місце та час слухання справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суду не повідомили. У відповідності до ч. 1 ст. 172 КІІК України, їх неприбуття до суду, не перешкоджає розгляду даного клопотання.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення - проступку, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що прокурором надано докази, що тимчасове вилучене майно, має силу речового доказу по даному кримінальному провадженню та з метою збереження речових доказів та проведення експертних досліджень, суд приходить до висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-175 КПК України, -
Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова, про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події від 09.08.2024 року, а саме: мобільний телефон ТМ «Iphone» 128 GB, в корпусі рожевого кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , поміщено до сейф-пакету: НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1