ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/984/24 Справа № 215/2705/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7

захисниці ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу прокурора Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_6 , подану на ухвалу слідчого судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого ВП №5 КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування щодо підозрюваного за ч.2 ст.121 КК України ОСОБА_7 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.04.2024 року між ОСОБА_7 та співмешканкою ОСОБА_11 , як знаходились у квартирі АДРЕСА_2 , виник словесний конфлікт під час якого ОСОБА_7 почав звинувачувати ОСОБА_11 у крадіжці його грошей. Після чого, ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні вищевказаної квартири, умисно почав наносити ОСОБА_11 удари обома руками в область голови, обличчя та тулуба, в хаотичному порядку, у невстановленій досудовим розслідуванням кількості. Від отриманих ударів ОСОБА_11 , втрималась на ногах, та самостійно дійшла до дитячої кімнати, та лягла на підлозі, де 23.04.2024 у невстановлений досудовим розслідуванням час від спричинених ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_11 померла.

Дії ОСОБА_12 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Слідчий суддя мотивував свої висновки відсутністю обґрунтованої підозри ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України, оскільки підозра не підтверджується належними доказами. Отримання потерпілою ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, які спричинили її смерть, на думку слідчого і прокурора підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №905 від 26.04.2024 року. Але згідно лікарського свідоцтва смерть потерпілої настала в результаті травматичного шоку, вказане свідоцтво не містить відомостей стосовно ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, їх кількості, місць прикладання травмуючого предмета (предметів), часу настання смерті, причинного зв`язку, тощо.

Слідчим суддею прийнято до уваги що ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, об`єктивно не доведені. Обвинувачений має постійне місце проживання, раніше не судимий, тому ризик переховування від органу досудового розслідування і суду не підтверджується наявними доказами. Також ризики впливу на свідків і перешкоджання досудовому розслідуванню іншим чином також не доведені, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 не допитаний, а свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 не свідчать про тиск з боку підозрюваного.

Не погодившись із судовим рішенням, прокурор ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді є необгрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На даному етапі досудового розслідування долучені матеріали, на переконання сторони обвинувачення, можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, а доводи слідчого судді про необґрунтованість підозри є безпідставними. Відсутність в матеріалах справи експертиз, на даному етапі досудового розслідування, не може свідчити про необґрунтованість підозри.

Також, слідчим суддею належним чином не оцінена вагомість доказів, які були надані стороною обвинувачення на підтвердження наявності ризиків.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи можливість застосування до нього покарання, передбаченого санкцією частини 2 статті 121 КК України у випадку визнання його винуватим та бажаючи уникнути відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, на теперішній час триває досудове розслідування, слідчим збираються докази, які встановлюють повні та об`єктивні обставини вчиненого злочину, а підозрюваний має змогу впливати на свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також, про наявність вищевказаних ризиків свідчить поведінка підозрюваного після вчинення кримінального правопорушення. Останній не вжив заходів щодо надання допомоги потерпілій ОСОБА_11 .. Бажаючи приховати вчинення кримінального правопорушення повідомив свідку ОСОБА_14 про те, що з Оленою все добре та до неї приїхав син ОСОБА_16 , а органу досудового розслідування зазначив, що під час нанесення ним тілесних ушкоджень в квартирі перебував її син, ОСОБА_16 . Однак, син ОСОБА_11 наразі проживає у місті Київ та останній раз у Кривому Розі був приблизно рік тому.

Додатково зазначає, що відомості, наявні в матеріалах справи, свідчать про те, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, законних джерел доходів не має, суспільно-корисною діяльністю не займається, часто вживає спиртні напої, не має достатньо міцних соціальних зв`язків, які б мали реальний вплив на його поведінку та слугували б стримуючим запобіжником його поведінки.

Зазначені вище обставини, на переконання прокурора, свідчать про неможливість запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Під час апеляційного перегляду:

- прокурор ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення у повному обсязі та просила її задовольнити;

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисниця ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просили залишити її без змін, а апеляційну скаргу сторони обвинувачення без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді від 27 квітня 2024 року відповідає.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №5 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000380 від 25.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. 26.04.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого ВП №5 КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_6 про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого ВП №5 КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Обставини справи та дані про особу ОСОБА_7 свідчать, що зазначені ризики нічим не підтверджені, а одна лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється останній не може вважатись виключною підставою для попереднього ув`язнення підозрюваного.

Висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до ОСОБА_7 такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах справи. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на чому наполягає сторона обвинувачення, колегія суддів не вважає достатньо переконливими.

Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4