Єдиний унікальний номер 305/3017/23
Провадження номер 1-кп/305/204/24

УХВАЛА

про призначення судового розгляду

16.09.2024 року місто Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Рахівського районного суду Закарпатської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 26.09.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000285 про обвинувачення ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 27-ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Рахівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 27-ч. 1 ст. 366 КК України.

Від захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання про повернення обвинувального акту, яке обґрунтовано наступним. Адвокат звертає увагу, що обвинувальний акт, у кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст.291 КПК України, вказані недоліки є істотними, у зв`язку із чим, судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту не може бути призначено. Так, у вказаному обвинувальному акті порушено вимоги п.3-1, п.5, п.8-1 ст.291 КПК України, а саме: не вказано анкетних даних викривача, а також розмір пропонованої винагороди викривачу. Органом досудового розслідування в обвинувачення ОСОБА_6 ставиться кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 191 КК України а саме, привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах. Що в розумінні норм КК України відноситься до корупційних злочинів. З Витягу з ЄРДР вбачається, що відомості до ЄРДР внесено 29.03.2022 року на підставі заяви ОСОБА_8 , яка повідомила про вчинення за попередньою змовою, умисно, з корисливих спонукань групою осіб ОСОБА_9 та ОСОБА_6 заволодінням бюджетними коштами. Тобто, вказана особа є викривачем. Органом досудового розслідування доказів вини ОСОБА_6 не встановлено, справа направлена до суду фактично без встановлення розміру завданих збитків і такі апріорі не могли бути встановленні оскільки роботи виконані в повному обсязі, сума шкоди вказана у висновку експерта без дослідження фактичного обсягу і вартості виконаних робіт, більше того сума шкоди у висновку експерта та в обвинувальному акті є розбіжними. За результатами розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 має намір звертатися з відповідними заявами щодо дій ОСОБА_8 . Також адвокат ОСОБА_7 зазначає, що обвинувальний акт не містить чіткого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме не містить: часу вчинення кримінального правопорушення; місця вчинення кримінального правопорушення, що позбавляє можливості висловити свою думку щодо правильності визначення територіальної підсудності, а, отже, і впевнитися, що суд, який розглядає справу, є судом, встановленим законом; в обвинувальному акті вказується, що не виконано додаткові роботи, при цьому зазначено суми вказані в актах виконаних робіт (повністю). Однак, в актах виконаних робіт відображено як роботи передбачені проектно-кошторисною документацією, так і додаткові роботи, необхідність яких виникла в ході будівництва і була погоджена у відповідному порядку. З огляду на таке, з обвинувального акту не вбачається, які саме роботи не враховано і конкретно їх вартість. Тобто, об`єкт кримінального правопорушення передбаченого ст.191 КК України, не розкрито взагалі. Даний аспект є визначальним для оцінки суми завданих збитків, які сторона обвинувачення вважає доведеними, а відповідно і для сторони захисту, яка буде їх спростовувати. Вищенаведене є істотними недоліками обвинувального акту, які виступають перешкодою для призначення судового розгляду, оскільки саме обставини, вказані в обвинувальному акті, підлягають доведенню в ході судового провадження та визначають формулювання діяння, у вчиненні якого особа визнається винуватою у разі ухвалення обвинувального вироку чи невинуватою при її виправданні. Також захисником ОСОБА_7 зазначено, що обвинувальний акт не містить реквізитів офіційного документу, а саме в даному обвинувальному акті відсутня печатка прокуратури, представником якої є сам прокурор, як це вимагає норма ст.291 КПК України. Крім того, як зазначила ОСОБА_7 , в тексті обвинувального акту (арк.5) містяться посилання на висновок судового експерта, однак реквізитів такого не має, які є в розпорядженні органу досудового розслідування та які ще до початку судового розгляду кримінального провадження по суті розкривають сутність означених доказів обвинувачення, що суперечить положенням ч.2, ч.4 ст.291 КПК України, відповідно, та у свою чергу свідчить про порушення принципів неупередженості суду і безпосередності дослідження ним доказів. Згідно статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме порушення, однак має місце подвійне притягнення до відповідальності ОСОБА_6 .

Враховуючи вищенаведене, адвокат ОСОБА_7 просила суд обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України - повернути прокурору.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 просив відмовити, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України та підлягає розгляду в суді. Обґрунтовуючи свої заперечення, прокурор зазначив, що обвинувальний акт містить, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а тому підстав для прийняття судом рішення про його повернення відсутні.

Крім того, просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги Кримінального процесуального кодексу України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає. Водночас просив доручити органу пробації скласти та направити суду досудову доповідь щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_7 підтримала факти, викладені у клопотанні та просила просила суд обвинувальний акт повернути прокурору.

Зазначила, що надіслане за допомогою системи «Електронний суд» клопотання про проведення додаткової будівельно-технічної експертизи слід розглядати на відповідному етапі судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_5 підтримала думку адвоката ОСОБА_7 щодо порушення у вказаному обвинувальному акті вимог п.п.2,3,9 ч. 2 ст.291 КПК України та просила повернути акт прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав подане клопотання, просили його задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту з долученими до нього додатками, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 слід відмовити, а кримінальне провадження призначити до судового розгляду з наступних підстав.

Так, як зазначено у п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Згідно з ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам до змісту та форми передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Тобто, вимоги до обвинувального акту встановлені у ч.2 ст.291 КПК України.

Оцінюючи доводи захисника щодо невідповідності обвинувального акта вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України через не чіткий виклад прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, суд не погоджується з доводами захисника ОСОБА_7 , викладеними у клопотанні, оскільки обставини, зазначені у клопотанні, стосуються фактичних обставин справи, які відповідно до КПК України підлягають встановленню на стадії судового розгляду.

Обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію з посиланням на закон, що відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Оцінку обґрунтованості таких даних, які вказані в обвинувальному акті, суд не може здійснювати на підготовчому засіданні.

Обставини, на які вказує захисник, підлягають доказуванню на підставі ст.91 КПК України під час судового провадження, тоді як у підготовчому судовому засіданні перевіряється обвинувальний акт лише на відповідність вимогам ст.291 КПК України, які в даному випадку дотримані.

Також суд ураховує, що за змістом п. 5 ч. 2ст. 291 КПК України визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані, в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як прямо передбачено законом, фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому обсязі, зокрема, щодо способу вчинення кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування. проведеного досудового розслідування.

Суд також зазначає, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК) стосуються не змісту обвинувального акта, а його форми (реквізитів). На підготовчому засіданні суд першої інстанції не вправі перевіряти правильність обраної кваліфікації, наявність усіх елементів складу кримінального правопорушення, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанови Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №273/1053/17 та від 10.09.2020 у справі №504/3802/15-к).

Суд також хоче зауважити щодо вимог п. 3-1, п.8-1 ч. 2 ст. 291 КПК України в частині відсутності в обвинувальному акті анкетних відомостей викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) та розміру пропонованої йому винагороди наступне.

Відповідно до п. 16-2 ч. 1ст. 3 КПК України, викривачем є фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, звернулася із заявою або повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування.

Статтею 60 КПК України передбачено, що заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право: отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію, отримувати витяг з ЄРДР, подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи, отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

У роз`ясненнях Національного агентства з питань запобігання корупції (далі НАЗК) № 5 від 23 червня 2020 року «Щодо правового статусу викривача» вказано, що викривачем є фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання.

У цих роз`ясненнях визначено обов`язкові ознаки викривача, а саме: володіння інформацією про можливі факти корупційних правопорушень фактичні дані, а саме про обставини правопорушення, місце і час його вчинення, особу, яка вчинила правопорушення; переконання у достовірності відповідної інформації; отримання інформації у зв`язку з трудовою, професійною, господарською, науковою діяльністю, проходженням служби чи навчання або участю у передбачених законодавство процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання; особа повідомила інформацію через внутрішні канали керівнику, регулярні канали спеціально уповноваженим суб`єктам та зовнішні канали.

У випадку відсутності хоча б однієї з вказаних істотних ознак особа не може вважатися викривачем.

У цих роз`ясненнях також зазначено, що особа, яка надала повідомлення, не є викривачем, якщо інформація: не містить фактичних даних, а саме про обставини правопорушення, місце і час його вчинення, особу, яка вчинила правопорушення; стала їй відома не у зв`язку з трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням служби чи навчання або участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання.

Отже, особа з таким статусом у цьому кримінальному провадженні відсутня, а отже і розмір пропонованої винагороди викривачу не зазначений.

Таким чином судом встановлено, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для його повернення не вбачається, а тому в задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту слід відмовити.

Справа підсудна Рахівському районному суду Закарпатської області. Підстави для закриття кримінального провадження відсутні. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України. Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.468-475 Кримінального процесуального кодексу України до суду не надходило.

Суд, під час підготовчого судового засідання, визначивши дату та місце проведення судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні дії, завершує підготовку до судового розгляду.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.315 Кримінального процесуального кодексу України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань, суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді від 22.11.2023 року обрано запобіжний захід, який 25.12.2023 року закінчився. Клопотань про продовження запобіжного заходу прокурором у ході судового розгляду не заявлялось.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 Кримінального процесуального кодексу України, відсутні.

Окрім наведеного, згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 27-ч. 1 ст. 366 КК України, отже у розумінні положень ч.ч.1, 2 ст.314-1 КПК України є особами, щодо яких законом вимагається складання досудової доповіді.

Підсумовуючи вищевикладене суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду та зобов`язати уповноважений орган з питань пробації скласти досудову доповідь щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 і направити таку до суду в строк до 14 жовтня 2024 року.

Керуючись ст.314-316, 369 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 27-ч. 1 ст. 366 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рахівського районного суду Закарпатської області на 14 жовтня 2024 року об 13 годині 30 хвилин.

Доручити Рахівському районному відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області скласти та подати суду в строк до 14 жовтня 2024 року досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поляна Свалявського району Закарпатської області та мешканця АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 .

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рахівського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_1