Справа № 642/5306/24
Провадження № 1-кс/642/2861/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жаботин Камянського району Черкаської області, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця 4 Прикордонного загону ДПСУ, який займає посаду молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії другої групи інспекторів прикордонної служби 1 відділення інспекторів прикордонної служби НОМЕР_1 прикордонної застави (з АДРЕСА_5) НОМЕР_5 прикордонної комендатури (з АДРЕСА_1 ) - помічника гранатометника, 4 Прикордонного загону ДПСУ, який відряджений до зведеного підрозділу 4 Прикордонного загону ДПСУ та переданий в оперативне підпорядкування командира НОМЕР_2 омпбр, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.09.2024 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

Відповідно до матеріалів клопотанням Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0006891 від 04.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України за підозрою ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу начальника 4 Прикордонного загону ДПСУ № 62- ОС від 09.02.2023 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії другої групи інспекторів прикордонної служби 1 відділення інспекторів прикордонної служби НОМЕР_1 прикордонної застави (з АДРЕСА_5) НОМЕР_5 прикордонної комендатури (з АДРЕСА_1 ) - помічника гранатометника, який відряджений до зведеного підрозділу 4 Прикордонного загону ДПСУ.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.08.2024 солдат ОСОБА_5 обліковується як такий, що вибув у службове відрядження до 57 окремої мотопіхотної бригади.

Солдат ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він під час проходження військової служби у зазначеному зведеному підрозділі НОМЕР_3 Прикордонного загону ДПСУ та перебуваючи у оперативному підпорядкуванні командира НОМЕР_2 омпбр, 04.09.2024 приблизно о 09.30 год. у пункті тимчасової дислокації підрозділу у АДРЕСА_3 , на виконання Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 омпбр № 2557/24 дск від 01.08.2024 про передачу в оперативне підпорядкування командира ІНФОРМАЦІЯ_5 10 військовослужбовців зі складу зведеного підрозділу 4 прикз, з метою успішного ведення оборонного бою в районі оборони 34 омпб, старшим зведеного підрозділу 4 Прикордонного загону ДПСУ, начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 військовослужбовцям зведеного підрозділу 4 Прикордонного загону ДПСУ, в т.ч. солдату ОСОБА_5 було доведене бойове розпорядження командира НОМЕР_4 омпб № 372 ОКП від 03.09.2024, згідно якого солдат ОСОБА_5 мав в термін до 11.00 04.09.2024 посилити особовий склад НОМЕР_4 омпб на позиціях ІНФОРМАЦІЯ_3 (координати) в районі оборони АДРЕСА_4 . Однак, солдат ОСОБА_5 , будучи невдоволеним цим наказом щодо необхідності посилити особовий склад НОМЕР_4 омпб на позиціях ІНФОРМАЦІЯ_3 (координати) в районі оборони АДРЕСА_4 , 04.09.2024 приблизно о 09.30 годині, перебуваючи у АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, а саме: усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконувати вказаний наказ.

У зв`язку з чим, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, тобто непокорі - відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

Причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: допитами свідків у кримінальному провадженні; матеріалами відеозапису, на яких зафіксовано факт відмови військовослужбовця від виконання наказу; матеріалами, які характеризують особу підозрюваного; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Водночас в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний проходить військову службу на зазначеній посаді, раніше не судимий, однак вказані факти недостатньо свідчать про можливість належного виконання процесуальних обов`язків покладених на підозрюваного, у тому числі щодо забезпечення його явки до суду та правоохоронних органів, оскільки зазначені обставини існували на час вчинення злочину, який йому інкримінуються, та не стали для нього стримуючим фактором, а тому не можуть бути достатніми для спростування наявності ризику переховування його від правосуддя. А тому підозрюваний, усвідомивши можливість отримання кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, здійснювати вплив на свідків, командування військової частини, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що може привести до перешкоджання встановлення істини по справі, а тому наявні ризики для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного.

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування або суду, що підтверджується, тим що підозрюваний являється військовослужбовцем військової служби, місцезнаходження військової частини в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область враховуючи проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того, вказані обставини створять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду.

- п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх співслужбовців здійснити вплив на свідків як благаючи або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, понятим, експертам щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

- п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для підозрюваного незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній, перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості використання мобільних телефонів, здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підтверджується тим, що підозрюваний, перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може вчинити інший військовий злочин, а саме непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника вчиненого в умовах воєнного стану, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення особливо тяжкого злочину.

За таких обставин, слідчий вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, тому звернувся до слідчого судді з даним клопотанням про обрання підозрюваному тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане слідчим клопотання, посилався на обставини, викладені в клопотанні.

Підозрюваний та його захисник не заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте просили визначити мінімальний розмір застави, враховуючи молодий вік підозрюваного, того факту, що він дає відсіч збройній агресії російської федерації проти України з перших днів повномасштабної війни, має бажання продовжити військову службу.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0006891 від 04.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

04.09.2024 ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК та повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом с частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.

Оскільки КПК України не містить визначення обґрунтованої підозри, за роз`ясненням вказаного поняття слід звернутися до практики ЄСПЛ. За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182, термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У справі «Ердагоз проти Туреччини» висловлено позицію, що факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тим, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

Окрім того, на підтвердження обґрунтованості підозри, наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно пов`язати обвинуваченого із вчиненням кримінального правопорушення (Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року).

В контексті вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя визнає підозру у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, обґрунтованою і достатньою для застосування до нього запобіжного заходу.

Інкримінований ОСОБА_5 злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Санкцією ч. 4 ст. 402 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Як ризики, які дають достатнi пiдстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1ст. 177 КПК України, варто враховувати дані, що характеризують особу підозрюваного, а також те, що ОСОБА_5 згідно з ч. 5 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у разі визнання його винуватим йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, за віком та станом здоров`я підозрюваного відсутні протипоказання для застосування до нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою; у разі не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний через тяжкiсть вчиненого ним кримінального правопорушення та покарання, яке може йому загрожувати, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, понятих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню iншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, починаючи з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває досі. Однак, ОСОБА_5 , незважаючи на складну ситуацію в країні, розуміючи те, що він вчиняє злочин в перiод військового стану, будучи вiйськовослужбовцем, вчинив тяжкий злочин.

Приймаючи рішення про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, у зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам.

В той же час, підозрюваним та його захисником ризики не спростовані.

Отже, слідчий суддя, із врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів та того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, а саме п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1ст. 177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в період воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання пiдозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом наслідків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437 442 Кримінального кодексу України.

Слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні клопотали визначити максимальний розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, варто зауважити, що обов`язок на визначення застави (при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) та її розмір покладається саме на слідчого суддю, оскільки слідчий звертається до слідчого судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а не у вигляді застави.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Непосильний розмір застави ЄСПЛ визнав порушенням права на свободу та особисту недоторканість (див. рішення суду у справі «Гафа проти Мальти»).

Слідчий суддя також зазначає, що розмір матеріального забезпечення військовослужбовців не є безумовною підставою для визначення застави в максимальному розмірі.

При цьому, до клопотання не надано документів щодо майнового стану підозрюваного.

Отже, при визначенні застави слідчий суддя враховує тяжкiсть кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , молодий вік та особу підозрюваного, той факт, що він бере участь у відсічі агресії з боку російської федерації з перших днів повномасштабної війни, висловлює готовність продовжити служити, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що застава у даному випадку повинна бути помірною та достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, має бути визначена в межах, зазначених в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн.

На думку слідчого судді, такий розмір застави достатньою мірою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

В разі внесення застави, підозрюваного з-під варти необхiдно звільнити та покласти на нього ряд обов`язків згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України.

У разі порушення підозрюваним обов`язків, покладених на нього у разі внесення застави, прокурор має право звернутись з клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної Установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме до 02.11.2024 включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 04.09.2024.

Визначити суму застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії запобіжного заходу.

При внесенні визначеної суми застави звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатись з постійного місця несення військової служби без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування зі свідками, понятими, експертами.

Визначити строк дії ухвали - до 02.11.2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09.09.2024.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8