УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , провівши у відкритому судовому засіданні за засобом відеофіксації в режимі відеоконференції в залі суду в м. Володимирі підготовче судове засідання за кримінальним провадженням відносно ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

У С Т А Н О В И В:

10.10.2024 року з Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західнго регіону до Володимир- Волинського міського суду Волинської області надійшло зазначене кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 10.10.2024 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечував проти призначення справи до судового розгляду, а також заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи тим, що інкриміноване правопорушення повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема протоколами допитів свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

На даний час, на думку прокурора, існують обставини, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 при застосуванні до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, зможе здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, зокрема через тяжкість злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у разі доведення його вини, може та матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, намагаючись уникнути покарання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На думку прокурора, зазначені обставини свідчать про те, що на даний час заявлені ризики не зменшилися та обраний запобіжнрй захід виправдовує подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив звільнити його з-під варти, оскільки бажає й надалі проходити військову службу у ЗСУ.

Заслухавши думку учасників по справі, суд приходить до наступного.

Підстав для закриття кримінального провадження або його призупинення не вбачається. Обвинувальний акт складений відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Дане кримінальне провадження підсудне Володимир-Волинському міському суду Волинської області.

Судовий розгляд зазначеного кримінального провадження має проводитися у відкритому судовому засіданні з викликом учасників кримінального провадження.

Згідно із ч.3 ст.315 КПК України Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Враховуючи практику ЄСПЛ, відповідно до якої водночас із визначеннями даних випадків тримання особи під вартою та процесуальних гарантій обрання і продовження застосування таких запобіжних заходів одночасно визнається неправильним «автоматичне» продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому продовження дії таких запобіжних заходів під час підготовчого судового засідання здійснюється за клопотанням учасників судового провадження з урахуванням вимог глави 18 КПК України.

За висновком КСУ продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканість.

Вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, справу «Комарова проти України» від 16.05.2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З огляду на викладене та зважаючи на положення частини другої статті 29 Конституції України, Конституційний Суд України вважає, що слід визначити такі обов`язкові вимоги до правомірного арешту або тримання під вартою: по-перше, арешт чи тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права.

Оскільки метою статті 29 Конституції України є недопущення свавільного обмеження (позбавлення) свободи чи особистої недоторканності особи, то дотримання зазначених вимог є обов`язковим.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися з кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі, раніше не судимий, являється військовослужбовцем.

Крім цього, суд враховує, що дії, які інкримінуються ОСОБА_4 мають виняткову суспільну небезпечність в період триваючої збройної агресії російської федерації, особливо в бойовій обстановці, оскільки спрямовані на підрив основоположної засади функціонування Збройних Сил України.

Продовжуючи обвинуваченому запобіжний захід, тримання під вартою, суд враховує позицію прокурора, обвинуваченого, а також наявність доведених прокурором ризиків, в тому числі переховуватися від суду, або перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження іншим чином, оскільки тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, може негативно вплинути на хід подальшого судового розгляду, тобто наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини 1 цієї статті, а саме тримання під вартою.

Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доказів які б спростовували вищевказані ризики та надавали можливість обрати

обвинуваченому більш м`які запобіжні заходи суду не надано.

Отже, виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченому під час розгляду справи, а тому вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 відповідний запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 183, 314-316, 331 КПК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд

У Х В А Л И В:

Призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володимир-Волинського міського суду Волинської області о 14 год. 15 хв. 02 грудня 2024 року.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 23.01.2025 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Луцький слідчий ізолятор».

На ухвалу, в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1