Справа №639/6620/24
Провадження №1-в/639/606/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання в.о. начальника ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» ОСОБА_4 про приведення вироку Біловодського районного суду Луганської області від 28.05.2020 року до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Станиця-Луганська Луганської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, засудженого:

-24.03.2020 року Біловодським районним судом Луганської області за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- 28.05.2020 року Біловодським районним судом Луганської області за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання в.о. начальника ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» ОСОБА_4 про приведення вироку Біловодського районного суду Луганської області від 28.05.2020 року до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року відносно засудженого ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що вироком Біловодського районного суду Луганської області від 28.05.2020 року ОСОБА_5 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, де останній своїми протиправними діями 25.03.2020 року намагався завдати матеріальну шкоду потерпілому на суму 566.67 грн.

Крім того, ОСОБА_5 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, де останній своїми протиправними діями 26.03.2020 року завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 710.00 грн.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі вищевикладеного, в.о. начальника ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» просить привести вищевказаний вирок у відповідність до Закону №3886-ІХ.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечував.

Від адміністрації ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» та засудженого надійшли заяви, в яких вони просили клопотання розглядати без їх участі, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.02.2023 року становило 2 684 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Біловодського районного суду Луганської області від 28.05.2020 року ОСОБА_5 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, де останній своїми протиправними діями 25.03.2020 року намагався завдати матеріальну шкоду потерпілому на суму 566.67 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2102 грн.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення..

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Біловодського районного суду Луганської області від 28.05.2020 року намагався завдати матеріальну шкоду потерпілому на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння замаху на крадіжку майна, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

При цьому на стадії виконання вироків суд не може вирішити питання щодо наявності підстав вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 162 КК України (перекваліфікації його дій), адже прийняття такого рішення можливе лише відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України під час судового провадження, а його постановлення в порядку ст. ст. 537, 539 КПК України не передбачено.

Також суд зазначає, що вироком Біловодського районного суду Луганської області від 28.05.2020 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 186 КК України, яке є кримінально-караним діянням.

З огляду на викладене, за вироком Біловодського районного суду Луганської області від 28.05.2020 року ОСОБА_5 вважається засудженим за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, без застосування ч. 1 ст. 70 КК України.

За таких обставин, клопотання начальника ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання в.о. начальника ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» задовольнити.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного йому вироком Біловодського районного суду Луганської області від 28.05.2020 року за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вирок Біловодського районного суду Луганської області від 28.05.2020 року привести у відповідність до Кримінального кодексу України та вважати ОСОБА_5 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без застосування ч.1 ст. 70 КК України.

Відповідно до ст. 71 КК України ОСОБА_5 приєднати частково не відбуту частину покарання за вироком Біловодського районного суду Луганської області від 24 березня 2020 року у вигляді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі та остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально - виконавчій установі.

Копії ухвали направити до ДУ «Холодногірська виправна колонія №18».

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1