Справа № 463/8782/24
Провадження № 1-кс/463/7240/24
У Х В А Л А

20 вересня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова із скаргою на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 20.08.2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000032 від 19.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 20.08.2024 року слідчим повторно винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000032 від 19.01.2024 року. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ч.2 ст.55 КПК України. Факти, викладені у постанові слідчого не відповідають дійсним обставинам справи, постанова не є вмотивованою та не містить жодної підстави вважати ОСОБА_3 особою, якій не завдано шкоди. Зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови, слідчим не враховано вимоги ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова, якою була скасована попередня постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим. А тому, просить скасувати постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 20.08.2024 року про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язати слідчого визнати його потерпілим у кримінальному провадженні.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, з підстав викладених у такій, просить скаргу задовольнити.

Старший слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив про причини своєї неявки. З врахуванням положень ч.3 ст.306 КПК України слідчий суддя вважає за можливим розглянути скаргу у відсутності слідчого.

Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Тобто, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.

Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до слідчого з клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000032 від 19.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

За результатами розгляду клопотання слідчим винесена постанова про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, яка в подальшому була скасована ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова.

В подальшому, 20.08.2024 року старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 повторно винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000032 від 19.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що викладені слідчим у постанові мотиви відмови у визнанні потерпілим обмежуються лише констатацією того, що на даний час не встановлено обставин, що ОСОБА_3 було завдано шкоди внаслідок кримінального правопорушення.

Разом з тим, із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено, таким чином, слідчим не було проведено усіх слідчих та процесуальних дій на предмет перевірки заподіяння ОСОБА_3 будь-якої шкоди, та не виключається до закінчення досудового розслідування зібрання доказів на підтвердження спричинення йому моральної, фізичної або майнової шкоди, тому висновок слідчого про те, що останньому не завдано шкоди, передбаченої ч.1 ст.55 КПК України є передчасним.

З врахуванням наведеного, вказану постанову не можна вважати належним чином мотивованою, оскільки пункт 2 ч.5 ст.110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, а слідчим не надано оцінки всім обставинам при прийнятті оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 20.08.2024 року про відмову у визнанні потерпілим слід скасувати.

Згідно з положеннями ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги в частині зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, слід відмовити, оскільки відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.55, 110, 303, 304, 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 20.08.2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000032 від 19.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України - скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1