ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0001276 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 18 січня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований у АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, маючий двох неповнолітніх дітей, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.1 ст.190 КК України на 1 рік обмеження волі;

- за ч.2 ст.190 КК України на 2 роки обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно засуджений на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.96-1 та ст.96-2 КК України застосовано спеціальну конфіскацію до мобільного телефону «Samsung Galaxy S8+», ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

Згідно з вироком, з урахуванням ухвали Октябрського районного суду м. Полтава від 24 січня 2024 року про виправлення описки в його мотивувальній частині, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

В середині квітня 2021 року ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, з корисливих мотивів, за допомогою мобільного телефону через функціонал Інтернет платформи оголошень «OLX» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 створив особистий кабінет, на якому розміщував оголошення про продаж товарів, не маючи наміру та можливості виконувати зобов`язання, та в подальшому шляхом обману заволодів коштами потерпілих, які перераховували гроші на його картковий рахунок № НОМЕР_3 .

Таким способом обвинувачений вчинив наступні 57 епізодів шахрайства.

1. 16 квітня 2021 року близько 21 години 40 хвилин, шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 в розмірі 920 грн.

2. 09 червня 2021 року близько 10 години 25 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 в розмірі 2600 грн.

3. 28 серпня 2021 року близько 17 години, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_11 в розмірі 1300 грн.

4. 03 вересня 2021 року близько 14 години 12 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_12 в розмірі 2400 грн.

5. 20 жовтня 2021 року близько 07 години 36 хвилин, шляхом обману,повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_13 в розмірі 600 грн.

6. 25 жовтня 2021 року близько 07 години 28 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_14 в розмірі 3000 грн.

7. 07 листопада 2021 року близько 17 години 44 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_15 в розмірі 3650 грн.

8. 11 листопада 2021 року близько 14 години 05 хвилин, шляхом обману,повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_16 в розмірі 1000 грн.

9. 23 листопада 2021 року близько 11 години, шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_17 в розмірі 300 грн.

10. 26 листопада 2021 року близько 21 години 11 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_18 в розмірі 1000 грн.

11. 29 листопада 2021 року близько 19 години 23 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_19 в розмірі 1000 грн,

12. 08 грудня 2021 року близько 19 години 11 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_20 в розмірі 700 грн.

13. 09 грудня 2021 року близько 00 години 14 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_21 в розмірі 500 грн.

14. 10 грудня 2021 року близько 14 години 28 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_22 в розмірі 750 грн.

15. 13 січня 2022 року близько 13 години 46 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_23 в розмірі 750 грн.

16. 18 січня 2022 року близько 09 години 34 хвилини, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_24 в розмірі 500 грн.

17. 21 січня 2022 року близько 07 години 52 хвилини, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_25 в розмірі 300 грн.

18. 06 квітня 2022 року близько 22 години 35 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_26 в розмірі 500 грн.

19. 09 квітня 2022 року близько 23 години 35 хвилини, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_27 в розмірі 700 грн.

20. 26 квітня 2022 року близько 14 години 38 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_28 в розмірі 600 грн.

21. 09 травня 2022 року близько 18 години 49 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_29 в розмірі 550 грн.

22. 09 травня 2022 року близько 12 години 12 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_30 в розмірі 500 грн.

23. 09 травня 2022 року близько 12 години 12 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_31 в розмірі 600 грн.

24. 17 травня 2022 року близько 21 години 06 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_32 в розмірі 900 грн.

25. 17 травня 2022 року близько 23 години 54 хвилини, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_33 в розмірі 350 грн.

26. 03 червня 2022 року близько 23 години 54 хвилини, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_34 в розмірі 360 грн.

27. 18 травня 2022 року близько 09 години 05 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_35 в розмірі 465 грн.

28. 21 травня 2022 року близько 21 години 16 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_36 в розмірі 500 грн.

29. 22 травня 2022 року близько 21 години 29 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_37 в розмірі 1400 грн.

30. 27 травня .2022 року близько 11 години 57 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_38 в розмірі 384 грн.

31. 31 травня 2022 року близько 14 години 46 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_39 в розмірі 1400 грн.

32. 02 червня 2022 року близько 20 години 05 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_40 в розмірі 700 грн.

33. 05 червня 2022 року близько 15 години 43 хвилини, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_41 в розмірі 1400 грн.

34. 27 червня 2022 року близько 10 години 29 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_42 в розмірі 550 грн.

35. 04 липня 2022 року близько 10 години 28 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_43 в розмірі 1061 грн.

36. 07 липня 2022 року близько 23 години 19 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_44 в розмірі 629 грн.

37. 08 липня 2022 року близько 12 години 21 хвилини, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_45 в розмірі 550 грн.

38. 09 липня 2022 року близько 14 години 40 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_46 в розмірі 615 грн.

39. 09 липня 2022 року близько 16 години 43 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_47 в розмірі 600 грн.

40. 11 липня 2022 року близько 19 години 32 хвилини, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_48 в розмірі 600 грн.

41. 12 липня 2022 року близько 21 години 08 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_49 в розмірі 310 грн.

42. 14 липня 2022 року близько 10 години 58 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_50 в розмірі 1400 грн.

43. 18 липня 2022 року близько 10 години 35 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_51 в розмірі 900 грн.

44. 19 липня 2022 року близько 11 години 20 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_52 в розмірі 1346 грн.

45. 20 липня 2022 року близько 14 години 29 хвилини, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_53 в розмірі 400 грн.

46. 25 липня 2022 року близько 21 години 48 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_54 в розмірі 700 грн.

47. 25 липня 2022 року близько 10 години 12 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_55 в розмірі 800 грн.

48. 25 липня 2022 року близько 20 години 01 хвилина, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_56 в розмірі 850 грн.

49. 25 липня 2022 року близько 13 години 33 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_57 в розмірі 550 грн.

50. 26 липня 2022 року близько 08 години 53 хвилини, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_58 в розмірі 600 грн.

51. 31 липня 2022 року близько 14 години 20 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_59 в розмірі 2600 грн.

52. 02 серпня 2022 року близько 13 години 10 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_60 в розмірі 400 грн.

53. 05 серпня 2022 року близько 12 години 27 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_61 в розмірі 549 грн.

54. 06 серпня 2022 року близько 14 години 25 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_62 в розмірі 900 грн.

55. 08 серпня 2022 року близько 17 години 16 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_63 в розмірі 806 грн.

56. 09 серпня 2022 року близько 09 години 25 хвилин, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_64 в розмірі 2800 грн.

57. 09 серпня 2022 року близько 12 години 24 хвилини, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами ОСОБА_65 в розмірі 1383 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок суду та призначити йому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

При цьому зазначає, що в повному обсязі визнав свою вину, сприяв розкриттю кримінального правопорушення та вибачився перед потерпілими.

Зауважує, що складні обставини, молодий вік, відсутність досвіду в життєвих ситуаціях, а також необізнаність щодо правових наслідків призвели до вчинення ним інкримінованих дій.

Також просить врахувати позицію потерпілих, які не заявляли цивільних позовів, не наполягали на суворому покаранні та покладались на розсуд суду.

Вказує, що вчинив кримінального правопорушення вперше.

Вважає, що велика тривалість протиправної діяльності не може виключати можливість застосування до нього положень ст.75 КК України.

До початку апеляційного розгляду ОСОБА_8 подав заяву, в якій погодився на закриття провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КК України, та прохав розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання апеляційної скарги обвинуваченого з урахуванням його згоди на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КК України, думку прокурора, який не заперечував проти застосування цих положень Кодексу у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, та водночас вважав безпідставними доводи щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про обставини вчинення ОСОБА_8 діяння, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, що ніким із учасників провадження не заперечується.

Відповідно до вимог ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким внесено зміни до ст.51 КпАП України (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КпАП України (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, ОСОБА_8 вчинив у квітні 2021 року.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення обвинуваченим цього кримінального правопорушення розмір вартості майна, з якого настає кримінальна відповідальність, становив 2270 грн.

Як видно з мотивувальної частини вироку, сума майна, яким обвинувачений заволодів шляхом шахрайства за 1 епізодом (920 грн), є меншою, ніж визначена для кримінальної відповідальності у даному випадку (2270 грн).

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Приписами ч.3 ст.479-2 КПК України встановлено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Обвинувачений ОСОБА_8 надав згоду на закриття провадження з цих підстав.

Таким чином, вирок суду в частині засудження ОСОБА_8 за ч.1 ст.190 КК України підлягає до скасування, а кримінальне провадження в цій частині до закриття на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З наведених підстав також необхідно виключити з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за епізодами 3, 5, 8-50, 52-55 та 57, оскільки сума майна яким ОСОБА_8 заволодів повторно, шляхом шахрайства, за кожним із цих епізодів є меншою, ніж визначена для кримінальної відповідальності у даному випадку (в 2021 році - 2270 грн, а в 2022 році - 2481 грн).

Водночас, колегія суддів враховує, що єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні.

Таким чином, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин.

Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочині в іншому кримінальному провадженні.

Такий висновок зробила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 14 вересня 2020 року у справі №591/4366/18.

Тому у даному випадку колегія суддів не вбачає підстав для перекваліфікації епізоду 2 від 09 червня 2021 року щодо потерпілого ОСОБА_10 з ч.2 на ч.1 ст.190 КК України.

Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови №7 від 24 жовтня 2023 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив, що передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст.70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції.

За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта - як готування до злочину чи замах на нього.

За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Враховуючи наведені приписи закону, з огляду на те, що вирок в частині засудження ОСОБА_8 за ч.1 ст.190 КК України підлягає до скасування, з мотивувальної та резолютивної частини вироку необхідно виключити вказівку про застосування судом приписів ч.1 ст.70 КК України при призначенні покарання.

Доводи обвинуваченого про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням є непереконливими.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З мотивувальної частини вироку видно, що місцевий суд належним чином врахував обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, тяжкість вчиненого злочину, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого та призначив за ч.2 ст.190 КК України покарання у виді обмеження волі, яке ніким із учасників провадження не оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Враховуючи обставини вчинення ОСОБА_8 злочину з корисливих мотивів, значну тривалість протиправної діяльності, її систематичність та кількість епізодів шахрайських дій, дані про особу обвинуваченого, який хоча і вперше притягається до кримінальної відповідальності, проте щиро не розкаявся у вчиненому, шкоду потерпілим взагалі не відшкодував, колегія суддів не вбачає підстав для застосування приписів ст.75 КК України.

Отже, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 284, 404, 405, 407, 417, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 18 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 в частині засудження його за ч.1 ст.190 КК України скасувати, а кримінальне провадження №0001276 в цій частині закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Виключити з мотивувальної частини вирокуОктябрського районного суду м. Полтави від 18 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 посилання на вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за епізодами 3, 5, 8-50, 52-55 та 57.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.190 КК України за епізодами 2, 4, 6, 7, 51 та 56 до покарання, обраного судом, тобто на 2 (два) роки обмеження волі.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку про застосування судом приписів ч.1 ст.70 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 .

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4