Справа № 305/958/19
Провадження № 1-кп/307/310/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря с/з ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна кримінальне провадження № 0000975, відомості про яке 06 вересня 2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, на час вчинення кримінального правопорушення працюючого на посаді старшого державного виконавця Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, на даний час працюючого на посаді юриста ДП "Ясінське ЛМГ", одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого, уродженця с. Кваси, Рахівського району, Закарпатської області, Україна, мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, працюючи згідно наказу начальника Головного управління юстиції у Закарпатській області № 1250/4 від 09 жовтня 2013 року на посаді старшого державного виконавця Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, будучи відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про виконавче провадження» та «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», державним службовцем, тобто, службовою особою, уповноваженою на здійснення необхідних заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у виконавчому документі на примусове виконання рішення, а також своєчасного, повного вчинення виконавчих дій по виконавчих провадженнях, діючи умисно, вчинив кримінальне правопорушення, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 366 КК України при таких обставинах. 27 серпня 2015 року старшим державним виконавцем Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження № 48555936 з примусового виконання виконавчого листа, 10 листопада 2014 року виданого Рахівським районним судом Закарпатської області у цивільній справі № 305/1570/14-ц про стягнення з ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) (Боржник) на користь ОСОБА_8 (Стягувач) заборгованості на загальну суму 162 803, 44 гривень боргу та 50 000, 00 гривень моральної шкоди. У зв`язку з цим та у відповідності до службових обов`язків старшим державним виконавцем Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_4 здійснювались заходи із примусового виконання виконавчого листа, виданого 10 листопада 2014 року Рахівським районним судом Закарпатської області у цивільній справі № 305/1570/14-ц про стягнення з боржника ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) на користь стягувача ОСОБА_8 заборгованості на суму 162 803, 44 гривень боргу та 50 000, 00 гривень моральної шкоди у виконавчому провадженні № 48555936. Під час проведення виконавчих дій 10 вересня 2015 року ОСОБА_4 накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) у межах суми звернення, а саме: 234 183, 78 гривень про що ОСОБА_4 винесено відповідну постанову. У подальшому, 03 червня 2016 року ОСОБА_4 складено акт опису й арешту майна, належного ОСОБА_6 , а саме: житлового будинку, який знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0, 25 га з кадастровим номером: :05:002:0011, за адресою: АДРЕСА_2 , допоміжною площею 152, 46 кв. м. Таким чином, старший державний виконавець Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_4 у встановлений досудовим розслідування час, тобто у період не раніше 03 червня 2016 року та не пізніше 03 липня 2017 року та у не встановленому точно місці на території міста Рахів, Закарпатської області, Україна, з метою надання видимості дотримання вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції № 606-ХІУ від 21 квітня 1999 року, якими передбачена обов`язкова присутність понятих під час вчинення виконавчих дій щодо арешту майна, вніс до офіційного документа Акту опису й арешту майна від 03 червня 2016 року завідомо неправдиві відомості про те, що такий опис проводився у присутності понятого ОСОБА_9 , хоча останній під час проведення його допиту в судовому засіданні у якості свідка категорично заперечив свою участь у проведенні такого огляду, зазначивши, що у той період, червень 2016 року, він проходив практику в Рахівському РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області та взагалі за межі м. Рахів із Гудем" ОСОБА_10 не виїжджав та при проведенні опису й арешту майна, а саме: будинку в АДРЕСА_3 , Україна, був відсутній. Тобто, старший державний виконавець Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_4 особисто склав завідомо неправдивий офіційний документ, а саме: акт опису й арешту майна від 03 червня 2016 року, оскільки всупереч вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції № 606-ХІУ від 21 квітня 1999 року, арешт майна та акт опису арештованого майна складений без участі понятого, та у самому акті містяться завідомо неправдиві відомості про складання акта і проведення опису і арешту майна у присутності понятого, який там фактично присутнім не був. У подальшому, старший державний виконавець Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_4 03 лютого 2017 року, перебуваючи у приміщенні адміністративної будівлі Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області по АДРЕСА_4 , діючи умисно, вніс до складеного ним офіційного документа - заяви про реалізацію арештованого нерухомого майна предмета іпотеки, про проведені електронні торги, від 03 лютого 2017 року завідомо неправдиві відомості про майно, його склад, характеристику та опис, що стосуються будинку, який належить боржнику за виконавчим провадженням ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) та заходиться за адресою: АДРЕСА_3 , зокрема, зазначивши неправдиві відомості про те, що «будівля одноповерхова з підвалом, стіни цегляні, непоштукатурені, вікна та двері відсутні, фундамент бутобетонний, підлога глинобетонна та бетонна, покрівля відсутня, наявні інженерні мережі: електроосвітлення - централізоване, газопостачання, каналізація, водопостачання, опалення відсутнє, загальна площа 184, 20 м. кв., житлова площа 31,74 м. кв., хоча як встановлено і на досудовому розслідування та знайшло своє підтвердження наданими суду стороною обвинувачення письмовими доказами, насправді будинок, який належить боржнику за виконавчим провадженням ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , фактично добудований та на будинку фактично встановлені дерев`яні вікна та двері, стіни є поштукатурені. Таким чином, складена старшим державним виконавцем Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_4 заява про реалізацію арештованого нерухомого майна предмета іпотеки (про проведені електронні торги) від 03 лютого 2017 року є підробленим офіційним документом, оскільки у цій заяві він особисто вніс завідомо неправдиві відомості про майно, його склад, характеристику та опис житлового будинку, який належить боржнику за виконавчим провадженням ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) та заходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 366 КК України як службове підроблення, тобто складання службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа та внесення службовою особою до офіційного документа завідомо неправдивих відомостей.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні подав суду письмове клопотання, в якому просить звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, позаяк, з часу інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, тобто з 03 лютого 2017 року, минуло більше семи років.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 та просить звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та провадження по справі закрити, наслідки закриття провадження по справі з нереабілітуючих підстав йому роз`яснені та зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та закриття провадження по справі.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, позаяк подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при цьому, зазначив, що зі зміненим обвинувальним актом від 22 липня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000975, відомості про яке 06 вересня 2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, ознайомлений.

Заслухавши клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , думку прокурора ОСОБА_3 з приводу клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1ст. 366 КК України підлягає закриттю з наступних підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, яке ним було вчинено не пізніше 03 лютого 2017 року включно.

Санкцією ч. 1 ст. 366 КК України, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення станом на 03 лютого 2017 року, передбачено максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років

з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною

діяльністю на строк до трьох років, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі статтями 284288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Ці умови є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а тому невизнання цими особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Враховуючи наведене вище та ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину, раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, не ухилявся від досудового розслідування та суду, надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності та ту обставину, що закінчився трирічний строк, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України притягнення до кримінальної відповідальності, то суд приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та провадження по справі про його обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України слід закрити.

Главою 9 КПК визначено порядок вирішення у кримінальному провадження питання щодо відшкодування (компенсації) шкоди.

За змістом ст. 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову

у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Тому у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, натомість може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Цивільний позов позивача - потерпілого ОСОБА_11 до відповідачів Держави Україна в особі органу державної влади Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, Державного казначейства України про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.

Суд роз`яснює, що залишення позову без розгляду не перешкоджає потерпілому звернутися з цими позовами в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3.

Аналогічні висновки щодо подібного правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к, 15 травня 2019 року

у справі № 617/609/15-к, 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к, 10 червня

2021 року у справі № 640/11750/17, 11 листопада 2020 року у справі № 455/229/17,

27 травня 2021 року у справі № 577/977/19 тощо.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , обраний ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 03 травня 2019 року у вигляді особистого зобов`язання, закінчився 03 липня 2019 року.

Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 122, 124, 284-286 КПК України, ст. 49, ч. 1 ст. 366 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України - задовольнити.

Обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, на час вчинення кримінального правопорушення працюючого на посаді старшого державного виконавця Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, на даний час працюючого на посаді юриста ДП "Ясінське ЛМГ", одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого, уродженця с. Кваси, Рахівського району, Закарпатської області, Україна, та мешканця АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1ст. 366 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов позивача - потерпілого ОСОБА_11 до відповідачів Держави Україна в особі органу державної влади Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, Державного казначейства України про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча: ОСОБА_1