УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2024 року Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , про арешт майна, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001035 від 25.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивує тим, що 25 вересня 2024 близько 05-20 год. на спецлінію «102» надійшло повідомлення від працівника ДПСУ з приводу того, що на виїзд з України на МППА "Устилуг" було виявлено транспортний засіб «Ауді 100» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , який знаходиться в міжнародному розшуку згідно бази даних «Інтерпол».

25 вересня 2024, відомості про вказаний факт СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування № 0001035 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.

25 вересня 2024, в період часу з 06-15 год. по 07-05 год, в ході огляду місця події на МПП «Устилуг» за адресою: Волинська область, Володимирський район, м.Устилуг, вул.С.Свища було вилучено легковий автомобіль марки «AUDI 100» р.н. знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 .

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи тим, що транспортний засіб є тимчасово вилученим майном, визнаний речовим доказом. На теперішній момент по даному транспортному засобу направлено відповідний запит щодо перебування в розшуку по базі «Інтерпол», однак точної дати коли буде отримано відповідь невідомо. Автомобіль вилучений у власника та знаходиться на штрафмайданчику

Володілець майна та його представник, адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечували проти накладення арешту на автомобіль, посилаючись на незаконну кваліфікацію кримінального провадження, оскільки ніякої заздалегідь обіцянки ОСОБА_4 на отримання чи зберігання автомобіля нікому не надавав. Внаслідок чого постанову про визнання транспортного засобу речовим доказом вважають теж незаконною. Також вказали, що автомобіль більше 20 років перебуває на території України, фактично придбаний ОСОБА_4 ще у 2010 році, і на момент придбання перевірявся по базі даних МРЕВ, будь які відомості щодо його розшуку були відсутні, також у 2015-2016 особа разом з сім`єю перетинали на нього кордон, будь яких зауважень не виявлялось. Сам власник пояснив, що є військовослужбовцем на посаді водія евакуаційних робіт та використовує автомобіль при екстрених викликах на роботу.

Враховуючи позицію учасників справи, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Таким чином, вилучений 25 вересня 2024 автомобіль має значення речового доказу у кримінальному провадженні № 0001035 від 25.09.2024, оскільки він може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що він відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

Автомобіль марки «Audi A6» держномер НОМЕР_4 , номер шасі кузова НОМЕР_5 , в розумінні ч.1 ст.98 КПК України є речовим доказом, правовий режим зберігання якого регламентується ст. 100 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Щодо зауважень представника власника з приводу незаконної кваліфікації кримінального провадження, а як наслідок і визнання речовим доказом транспортного засобу, дана позиція не доведена будь якими допустимими та належними доказами, а тому є неспроможною.

Разом тим, враховуючи наведені положення щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності, а також з огляду на те, що транспортний засіб є необхідним для власника в силу його професії та виду діяльності під час воєнного стану в державі і виконання військовими особами екстрених завдань, слідчий суддя вважає можливим накласти арешт без позбавлення права власника на фактичне користування вказаним транспортним засобом.

Слід взяти до уваги, що транспортний засіб, який підлягає арешту, належить особі, яка в силу закону не несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями в даному кримінальному проваджені, тому не може бути використаний в якості забезпечення позову при відшкодуванні шкоди.

Зважаючи на те, що вищевказаний речовий доказ є предметом кримінального правопорушення, може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, з метою встановлення обставин кримінального правопорушення та забезпечення кримінального провадження, при цьому з урахуванням того, що на момент вирішення клопотання по кримінальному провадженню, слідчим не зазначено про проведення будь яких процесуальних дій з використанням транспортного засобу, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, шляхом накладення арешту на вказаний речовий доказ з позбавлення права на відчуження та розпорядження, та переданням транспортного засобу власнику і зобов`язанням останньої надати передане йому майно для проведення слідчих дій за першою вимогою слідчого або прокурора, що здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні без позбавлення останнього права користування поверненого майна.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене під час огляду місця події 25.09.2024 року, а саме на транспортний засіб "Audi 100" реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 з позбавленням права відчуження, розпорядження - до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

В решті задоволення клопотання відмовити.

Транспортний засіб "Audi 100" реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 - невідкладно повернути власнику в користування ОСОБА_4 .

Зобов`язати ОСОБА_4 надавати транспортний засіб "Audi 100" реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , для проведення можливих експертних досліджень та слідчих дій за першою вимогою слідчого або прокурора, що здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Повний текст ухвали оголошено о 15:00 год. 27.09.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1