ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/6146/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/17/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.27, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000294 від 04.09.2023, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2023 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 КК України є таким, що не має судимості,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27 частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358 КК України, та засуджено з призначенням йому покарання:

- за частиною 5 статті 27 частиною 1 статті 358 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести ) місяців обмеження волі;

- за частиною 4 статті 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 частини 1 статті 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи.

Згідно вироку, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що у серпні 2023 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, умисно, тобто достовірно знаючи, що він не проходив встановлену законом процедуру, для отримання посвідчення водія, виступив пособником у підробленні посвідчення, яке видається державною установою та надає право керування транспортними засобами, а саме: у підробці посвідчення водія НОМЕР_1 , виданого 14.08.2023 ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, ОСОБА_8 , на початку квітня 2023 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, знайшов в соціальній мережі «Telegram» оголошення про продаж посвідчень водія.

Надалі, ОСОБА_8 , бажаючи управляти транспортними засобами категорії «В», але при цьому не здавати екзамени на знання правил дорожнього руху, зв`язався у соціальній мережі «Telegram», за вказаним в оголошенні посиланням з невстановленою в ході досудового розслідування особою, щодо виготовлення посвідчення на право керування транспортним засобом на його ім`я, тобто ОСОБА_8 , за грошову винагороду, в розмірі 6000 гривень.

З метою реалізації свого протиправного задуму, ОСОБА_8 виступив в ролі посібника у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, надавши за допомогою свого мобільного телефону, невстановленій в ході досудового розслідування особі, свої персональні дані, зокрема: фотокопію паспорта громадянина України на власне ім`я, власну фотографію у електронній формі, а також фотокопію власного підпису, чим сприяв у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 .

У подальшому ОСОБА_8 у серпні 2023 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, за допомогою доставки « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за невстановленою в ході досудового розслідування адресою, отримав від невстановленої в ході досудового розслідування особи, завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 14.08.2023 ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з наданням права керування транспортними засобами категорії «В», в якому відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-23/21399-ДД від 26.09.2023, встановлено, що бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , виданого 14.08.2023 ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає бланкам аналогічним документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника України.

Таким чином, ОСОБА_8 , виступив посібником у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія, що надало йому право на керування транспортними засобами категорії «В».

Окрім того, ОСОБА_8 приблизно у серпні 2023 року, точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, переслідуючи ціль незаконного використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, усвідомлюючи, що порушує порядок видачі особі національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами (далі посвідчення водія) відповідної категорії, що передбачений Положенням «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи посвідчення водія, серійний номер НОМЕР_1 , видане 14.08.2023 ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою незаконного використання, пред`являючи його під час керування транспортними засобами співробітникам поліції у разі його зупинки та перевірки документів.

Так, 03.09.2023 приблизно о 16 годині 48 хвилин ОСОБА_8 під час керування автомобілем марки «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_2 , в порядку п. 5 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений працівниками Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, за підозрою в порушенні правил дорожнього руху, на узбіччі, поблизу багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_3 .

Саме в цей час у ОСОБА_8 виник прямий умисел, спрямований на використання підробленого посвідчення водія, серійний номер НОМЕР_1 , виданого 14.08.2023 ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 під час перевірки поліцейськими Управління патрульної поліції в Харківській області документів пред`явив останнім, тобто незаконно використав завідомо підроблений документ посвідчення водія, серійний номер НОМЕР_1 , видане 14.08.2023 ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-23/21399-ДД від 26.09.2023, встановлено, що бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , виданого 14.08.2023 ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає бланкам аналогічним документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника України.

Не погоджуючись із вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, яка в подальшому була ним змінена, в якій просить вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.10.2023 стосовно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358 КК України у виді 1 року 4 місяців обмеження волі, за частиною 4 статті 358 КК України у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком1 рік, поклавши на останнього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи. В іншій частині вирок залишити без змін.

Апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що суд, призначаючи ОСОБА_8 покарання мав застосувати положення статті 69-1 КК України, оскільки обвинувачений повністю визнав провину в інкримінованих проступках, щиро розкаявся у вчиненому, а отже строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини КК України.

Будучи належним чином повідомленим про дату та час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не прибув, причини свого не прибуття не повідомив.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурора не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та просив змінити оскаржуваний вирок, перевіривши матеріали судового провадження та оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

З вироку суду вбачається, що суд розглянув дане кримінальне провадження відповідно до вимог статті 381 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 надав письмову заяву, яка була складена в присутності його захисника адвоката ОСОБА_9 , в якій зазначив про визнання своєї винуватості у вчиненні кримінальних проступків, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358 КК України, згоден із встановленими дізнанням обставинами обставинами, тому висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінальних проступків, доведення винуватості та кваліфікації його дій, які в апеляційній скарзі прокурора не оскаржуються, та у відповідності до частини 2 статті 394, статті 404 КПК України в апеляційному порядку не перевіряються.

Перевіряючи вирок суду в частині правильності призначення ОСОБА_8 покарання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні доводи прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання є обґрунтованими.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Відповідно до вимог статті 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 66 КК (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. Водночас добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання за частиною 5 статті 27 частиною 1 статті 358 КК України не дотримався вказаних положень закону України про кримінальну відповідальність та не застосував закон, який підлягає застосуванню, а саме статтю 69-1 КК України, що у даному випадку є підставою для зміни вироку суду у відповідній частині.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, відповідно до статті 66 КК України, врахував обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Санкція частини 1 статті 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років. Таким чином, відповідно до приписів статті 69-1 КК України максимальне покарання за частиною 1 статті 358 КК України не може перевищувати 1 року 4 місяців обмеження волі.

Суд першої інстанції, всупереч вищезазначеним вимогам закону, призначив ОСОБА_8 покарання за частиною 5 статті 27 частиною 1 статті 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 (шість) місяців, яке перевищує дві третини максимального строку, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню - статті 69-1 КК України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

У зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок у відповідній частині зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування статті 69-1 КК України.

Керуючись статтями 405, 407, 408 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за частиною 4 статті 358 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Призначити ОСОБА_8 покарання за частиною 5 статті 27 частиною 1 статті 358 КК України, із застосуванням статті 69-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України вважати ОСОБА_8 звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: