Справа №487/5285/24
Провадження №1-кс/487/3852/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2024 Слідчий суддя Заводського районного суду місто Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 02.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000677, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

03.07.2024 слідчий СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 02.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000677 за ч. 1 ст. 263, ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 з можливістю внесення застави у розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 363 360 гривень.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що в провадженні СУ ГУНП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження № 0000677 за ч. 1 ст. 263, ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 263 КК України.

02.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 263 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке по ступеню тяжкості відноситься до тяжких злочинів, а також запобігання ризикам, передбаченим частинами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку сторони обвинувачення, лише обрання найбільш суворого запобіжного заходу зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор, підтримав дане клопотання та просив про його задоволення.

Захисник підозрюваного у судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання. Посилався недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні, та недоведеністю неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання, або обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі у вигляді домашнього арешту. Крім того просив врахувати дані про особу ОСОБА_5 , який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце проживання, раніше не судимий.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження № 0000677 за ч. 1 ст. 263, ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, у невстановленому органом досудового розслідування місці та час, при невстановлених обставинах, незаконно без передбаченого законом дозволу, таємно, в порушення вимог діючого законодавства України, незаконно придбав бойові припаси, після чого зберігав їх у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у подальшому перевозив їх у салоні автомобіля марки «ГАЗ 33021», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 , та 01.03.2024 близько з 12:31 год., знаходячись по вулиці Миру в місті Херсон збув ОСОБА_8 , за грошові кошти у розмірі 25 000 гривень бойові припаси, які відповідно до висновку експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/122-24/1364-ВТХ від 19.03.2024 являються: бойовим припасом - реактивною гранатою РПГ-30.

Крім того, ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , повторно, у невстановленому органом досудового розслідування місці та час, при невстановлених обставинах, незаконно без передбаченого законом дозволу, таємно, з корисливих мотивів, в порушення вимог діючого законодавства України, незаконно придбав бойові припаси, після чого зберігав їх у невстановленому досудовим розслідуванням місці, та у подальшому 26.03.2024 близько 16:55 год., знаходячись на околиці м. Апостолове, Криворізького району, Дніпропетровської області, збув ОСОБА_8 , за грошові кошти у розмірі 50 000 гривень три постріли до гранатомета з маркуванням ПГ7Л56-72-88ОЛ, ПГ7Л56-86-83ОЛ, дві одиниці порохового заряду до вищевказаних пострілів, гранатомет типу «RocketHE 66 MMATM 72 A5-SC1 RAN 10 C0404» та дві одиниці гранатомету типу «РШГ 1», які відповідно до висновку експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України № КСЕ-19/122-24/1999 від 13.05.2024 являються бойовими припасами.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 263 КК України, а саме зберігання, придбання, збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

02.07.2024 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 615 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

02.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується наступними долученими до клопотання та дослідженими доказами: -

Протоколом складеним за результатами проведення негласних слідчих ( розшукових) дій - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 01.03.2024;

Висновком експерта №СЕ-19/122-24/1364-ВТХ від 19.03.2024 предмет ззовні схожий на гранатомет «РПГ-30», є бойовим припасом реактивноюгранатою «РГД-30»;

Протоколом складеним за результатами проведення негласних слідчих ( розшукових) дій - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 26.03.2024 ;

Висновком експерта 26.03.2024 №КСЕ-19/122-24/1999 від 13.05.2024 , відповідно до якого два гранатомети «РШГ-1», один гранатомет іноземного виробництва, три постріли до «РПГ-7», два стартових порохових заряди до «РПГ-7», є залишками бойових припасів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів клопотання та обставин кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк до семи років позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, у тому числі за межами країни чи на непідконтрольній на даний час Україні території.

ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків або іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному проваджені, оскільки підозрюваний, не маючи обмежень у пересуванні, буде мати можливість особисто або через спільників, схиляти свідків, яким відомі обставини зазначеного кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на свою користь, а також свідків протиправної діяльності, які на даний час в повному колі невстановлені; ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється у сфері правопорушень проти громадської безпеки, оскільки, підозрюваний, перебуваючи на свободі, з метою отримання незаконного прибутку вчинив тяжке кримінальне правопорушення, яке фактично припинено співробітниками правоохоронних органів.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину в сфері правопорушень проти громадської безпеки, можливо вчинений в період воєнного стану.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до пункту 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Враховуючи вище зазначені обставини, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на стійке переконання слідчого судді, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам наявним та доведеним під час розгляду клопотання.

Також, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції»

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, хоча підозрюваний і одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, що свідчить про незначне зменшення ризику переховування від органів досудового розслідування, але не усуває всіх інших, встановлених слідчим суддею ризиків.

Отже застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, на думку слідчого судді є необґрунтованим та невиправданим.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 28 вересня 2010 року, зазначив, що відповідно до статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави, який можна вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує доведення існування ризиків визначених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваного, його майновий стан, тяжкість та обставини кримінального правопорушення у якому він обґрунтовано підозрюється, та вважає, що заставу слід визначити у розмірі 70 прожиткових мінімумів у для працездатних осіб.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

З урахувань положень ч.3 ст.197 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 слід встановити до 30.08.2024 у межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309, 370, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апостолове, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" строком до 30.08.2024 (включно).

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 211 960 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Покласти на ОСОБА_5 у разі звільнення під заставу обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України :

- не відлучатися із м. Апостолове, Криворізького району, Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордонта інші документи, що дають право на виїзд з України і на в`їзд в Україну;

- прибувати до слідчого включеного до складу слідчої групи в даному кримінальному провадженні, із періодичністю раз на тиждень, а саме щочетверга, у період часу з 09 до 18 години.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_5 діє до 30.08.2024 (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 05.07.2024 о 16.00год.

Слідчий суддя ОСОБА_1