Справа № 450/2893/24 Провадження № 1-кп/450/433/24
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

17 жовтня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити в режимі відеоконференції клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Чернігів, Чернігівської області, українцю, громадянину України, неодруженому, зареєстрованому та проживаючому за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимому

в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000272 від 04.04.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 307 КК України,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000272 від 04.04.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 307 КК України.

17.10.2024 року прокурором на адресу суду подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Необхідність продовження застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється тим, що ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати. Необхідність застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю таких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігти яким неможливо іншим чином, без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підставами для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення і наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Зокрема, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкримінується останньому, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України є особливо тяжким передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від дев`яти до дванадцяти років. Будучи обізнаним про покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 , для уникнення відповідальності, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Разом з цим, слід врахувати те, що обвинувачений згідно зібраних матеріалів кримінального провадження проживає в іншій області у м. Чернігів Чернігівської області та може уникати прибуття в судові засідання, що крім цього нічого не перешкоджає йому переховуватись від суду, і місце його перебування та проживання органу досудового розслідування буде невідоме. Крім цього, сторона обвинувачення просить врахувати той факт, що з 24.02.2022 на території України введено воєнний стан у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації, при цьому частина областей України, продовжує перебувати під тимчасовою окупацією, а відтак обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення, може направитись на територію тимчасово непідконтрольної території України, де його розшук за таким умов буде неможливим. Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що враховуючи отримані органом досудового розслідування показання про обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, які надали свідки, то ОСОБА_4 перебуваючи на волі матиме можливість спілкуватись із свідками, і таким чином безперешкодно впливати на них, зокрема, шляхом підкупу, примусу, погроз, з метою зміни або відмови їх надавати покази працівникам правоохоронних органів та/або суду. Вказані вище дії може вчинити як сам обвинувачений, а також будучи на волі, може залучити для цього і інших осіб. Обвинуваченому стала відомою анкетна інформація свідків, їх місця проживання, а відтак з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення ОСОБА_4 будучи на волі може незаконно впливати на таких осіб та їх близьких або погрожувати їм, оскільки йому не було відомо про докази, якими володіє сторона обвинувачення, а відтак з метою ухилення від передбаченої законом відповідальності обвинувачений може відмовити їх надавати покази суду. Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачений може перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, незаконними засобами через залякування та вмовляння впливати на свідків, які володіють інформацією щодо обставини вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення, з метою запобігання вказаному ризику, об`єктивно необхідним є застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Водночас, вчиняючи вищевикладене кримінальне правопорушення, обвинувачений усвідомлював наслідки таких дій, а відтак, і притягнення до відповідальності, а тому не виключено, що ОСОБА_4 дійсно може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Викладене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне: зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та дають підстави обґрунтовано обвинувачувати ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень (злочинів), за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, тож тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки. З огляду на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, сторона обвинувачення вважає, що в даному випадку відсутні підстави для визначення розміру застави ОСОБА_4 при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно останнього. На підставі наведеного просить клопотання задоволити.

17.10.2024 року захисником обвинуваченого ОСОБА_6 подано заперечення на клопотання щодо продовження строків тримання під вартою, в якому просив в задоволенні такого відмовити та обрати інший запобіжний захід, а саме визначити заставу, яка свою чергу при внесенні дасть можливість обвинуваченому проходити службу в ЗСУ згідно рекомендаційного листа. Клопотання мотивоване тим, що законодавством України надається право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. На даний час ОСОБА_4 прийняв вмотивоване рішення та бажає вступити до Збройних Сил України, як військовослужбовець та проходити військову службу з метою допомогти у збереженні територіальної цілісності України. В зв`язку з прийняттям вмотивованого рішення ОСОБА_4 , стороною захисту було подано клопотання про зміну запобіжного заходу в порядку 616 КПК України до Пустомитівської прокуратури, але порядок умов 616 КПК України не можливо дотримати так, як громадянину ОСОБА_4 , на момент подання клопотання не виповнилося 25 річного віку згідно із законом України про мобілізацію. Він може проходити службу в Збройних Силах України лише по контракту. Окрім цього слід відмітити, що ОСОБА_4 отримав рекомендаційний лист від військової частини відповідно до якого військовою частиною попередньо вивчено та відібрано кандидата для проходження військової служби за призовом під час мобілізації громадянина України ОСОБА_4 , 2001 року народження, та планується на посаду водія гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки ВЧ ШПК - «солдат». Цим листом військова частина просить ІНФОРМАЦІЯ_2 провести роботу щодо відбору громадянина України ОСОБА_4 , для прийняття його на військову службу під час мобілізації. Якщо у процесі попереднього вивчення кандидата буде виявлено, що останній не відповідає вимогам до проходження військової служби по мобілізації, просять повідомити причини засобами. Відповідно до директиви Головнокомандувача ЗС України від 11.04.24, військова частина належить до військових частин пріоритетного комплектування. Стан здоров`я ОСОБА_4 лікарями оглянутий і він є здоровим, останній також не заперечує, що підтверджує те, що ОСОБА_4 в змозі проходити військову службу за станом здоров`я. ОСОБА_4 добровільно виявив бажання захищати Україну на війні з російською федерацією та обізнаний, що у разі, якщо він невідкладно, але не пізніше 24 годин, не з`явиться до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації, прокурор подасть клопотання про обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В сторони обвинувачення не має належних доказів, які б підтвердили те, що існують хоча б якісь ризики визначені ст.177 КПК України, враховуючи обставини бажання ОСОБА_4 йти на військову службу. В поданому клопотанні сторони обвинувачення, не доведено суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права ОСОБА_4 , на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш мякого запобіжного заходу. Сторона захисту вважає, що такий вид запобіжного заходу, як застава, в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 , яка фактично не обмежить його право стати на військову службу і дасть можливість здійснити захист Держави.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане клопотання про продовження запобіжного заходу та просив таке задоволити з підстав викладених в клопотанні. Щодо клопотання сторони захисту заперечив, та просив в задоволенні такого відмовити.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений в судовому засіданні, заперечили, щодо клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід з мотивів викладених в клопотанні.

Проаналізувавши обвинувальний акт, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, з`ясувавши думку учасників процесу, суд, приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу підлягає задоволенню, виходячи з наступного :

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.04.2024 року, ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який неодноразово продовжено, востаннє ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.08.2024 року, строком до 21.10.2024 року.

За положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити документи, інше.

Обов`язок доведення цих обставин лежить на прокуророві.

Наведені прокурором у клопотанні доводи свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а також про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, який є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі , якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За положеннями п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З огляду на наведене, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зокрема, що останній, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, як на території України так і за її межами, чи на тимчасово окупованих територіях; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, суд враховує, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також, враховуючи характер, ступінь суспільної небезпечності злочину, який інкримінується ОСОБА_4 , інші обставини, суд вважає, що останньому, слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки, інший, менш суворий запобіжний захід не усуне ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, без визначення розміру застави, оскільки така відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, судом може не визначатись.

Щодо клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, то таке є невмотивоване та задоволенню не підлягає, оскільки ризики які зазначені при обранні та продовженні запобіжного заходу на момент розгляду даного клопотання у підготовчому судовому засіданні не відпали, тому суд приходить до висновку, що підстави для визначення обвинуваченому застави, відсутні.

Відповідно до ст. 616 КПК України У разі введення воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, умисного вбивства двох або більше осіб або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також підозрюваний, обвинувачений, який згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України на момент вчинення кримінального правопорушення займав особливо відповідальне становище, має право звернутися до прокурора з клопотанням про ініціювання перед слідчим суддею або судом питання про скасування цього запобіжного заходу для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу. За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

З таким клопотанням прокурор до суду не звертався, а бажання особи вступити до лав ЗСУ, та не досягнення 25 річного віку згідно ЗУ «Про мобілізацію» не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, тому в задоволенні клопотання сторони захисту, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183 184, 193, 194, 196, 197, 199, 315, 616 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ,- задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 15.12.2024 року, включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала про продовження запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та скерувати начальнику ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19».

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1