Справа № 645/5810/24
Провадження № 1-кс/645/1421/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 27 червня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000606 від 26.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в :

До Фрунзенського районного суду м. Харкова 30.09.2024 року надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій вона просе суд скасувати постанову слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 27 червня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000606 від 26.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В обґрунтування своєї скарги заявник посилалася на те, що 26.04.2024 року ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області за заявою ОСОБА_3 внесено відповідні дані до ЄРДР та розпочато досудове розслідування за фактом вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 190 КК України. Постановою слідчого відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 27.06.2024 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000606, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю в діянні кримінального правопорушення. Заявник вважає оскаржувану постанову невмотивованою та необґрунтованою, прийнятою без всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, висновки слідчого не відповідають самим матеріалам кримінального провадження. Сама заява про кримінальне правопорушення містить відомості, які вказують на наявність всіх юридичних ознак, що визначають вчинені ОСОБА_5 діяння, як суспільно небезпечні та такі, що містять склад конкретних кримінальних правопорушень, передбачених КК України. У випадку твердження про відсутність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, слідчий не посилається на жодний доказ, на підставі якого він дійшов таких висновків. Під час досудового розслідування не здійснено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій (встановлення потерпілого, його допит; встановлення особи, що вчинила кримінальне правопорушення, її допит тощо). Так, слідчий в оскаржуваній постанові посилається на невстановленість осіб, що вчинили кримінальне правопорушення. Натомість заява про кримінальне правопорушення містить конкретне ім`я особи, що вчинила заволодіння майном доньки заявниці ( ОСОБА_6 ) шляхом обману - ОСОБА_5 . Наведене підтверджується доданими до заяви документами. Так, до заяви про кримінальне правопорушення було долучено письмові пояснення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , з яких вбачаються твердження ОСОБА_5 про те, що на час придбання спірної квартири він в шлюбі не перебував. Такі дії ОСОБА_5 однозначно свідчать про умисне введення в оману ОСОБА_6 з метою заволодіння її грошовими коштами, що повністю спростовує висновки слідчого про те, що діяння, про які повідомила ОСОБА_3 вбачають в собі цивільно-правові відносини, які регулюються шляхом подання цивільного позову до суду. Отже, приймаючи оскаржуване рішення слідчий зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без повної та належної перевірки обставин кримінального провадження, в зв`язку із чим до суду було подано дану скаргу.

ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, 03.10.2024 року через канцелярію суду представник заявника адвокат ОСОБА_8 подав заяву про розгляд скарги за його відсутності та відсутності заявника, заявлені вимоги скарги підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області правом участі свого уповноваженого представника в судовому засіданні не скористалися, про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, заперечень та пояснень не надали.

Неявка слідчого не перешкоджає, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляду скарги у його відсутності.

Відповідно до ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, оцінивши доводи скарги та додані до неї матеріали, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000606, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 знаходилось кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000606від 26.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

27 червня 2024 року постановою слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 вказане кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України було закрито у зв`язку зі встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В обґрунтування постанови зазначено, що в ході досудового розслідування були проведені всі можливі слідчо-оперативні дії, однак склад злочину за ст. 190 КК України не знайшов свого підтвердження. Діяння, про які повідомила ОСОБА_3 вбачають в собі цивільно-правові відносини, які регулюються шляхом подання цивільного позову до суду.

Частиною 4 статті 38 КПК України передбачений обов`язок органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Статтею 284 КПК України чітко визначені підстави для закриття кримінального провадження.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Частиною 5 ст. 110 КПК України чітко визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В частині 1 ст. 92 КПК України вказано, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, дізнавача, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норм КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, дізнавачем доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

У п. 69 рішення по справі «Григор`єв проти України» заява № 51671/07 від 15.05.2012 року, «…Суд наголошує на тому, що коли особа висуває небезпідставну скаргу, то вимагається проведення ефективного офіційного розслідування, спроможного забезпечити встановлення та покарання винних осіб ... Мінімальні стандарти ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, також включають вимоги того, що таке розслідування має бути незалежним, безстороннім, а також бути предметом контролю з боку громадськості, і при цьому компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю…».

Відповідно до п. 99 рішення по справі «Савицький проти України» заява № 38773/05 від 26.10.2012 року, ЄСПЛ вказав, що «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі вести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних осіб. Це не є обов`язком досягнення результату, але є одним із засобів. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, interalia, показань очевидців та експертних висновків тощо. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають можливість встановлення у ході розслідування причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості, які також передбачаються у цьому контексті (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 26 січня 2006 року у справі «Міхеєв проти Росії» (Mikheyev v. Russia), заява № 77617/01, п. 107 etseq., та рішення від 28 жовтня 1998 року у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (AssenovandOthers v. Bulgaria), Reports 1998-VIII, nn. 102 etseq.)…».

Так, в своїй заяві в порядку ст. 214 КПК України від 16.04.2024 року ОСОБА_3 звернулася до СУ ГУНП в Харківській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій, зокрема, просила внести відповідні дані до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 5 ст. 190 КК України (заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене в особливо великих розмірах); перевірити на предмет узгодженості дій ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , спрямованих на протиправне заволодіння за попередньою змовою грошовими коштами ОСОБА_6 .

В обґрунтування заяви вказувала, що 08 листопада 2019 року між ОСОБА_9 , ОСОБА_5 (продавці) та моєю донькою - ОСОБА_6 (покупець), було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за ціною 800 000,00 грн. (еквівалент 32 000,00 дол. США), посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 за № 3795. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова (суддя ОСОБА_11 ) від 16.09.2021 року по справі № 645/668/20 позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 про визнання договору недійсним, витребування майна, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 задоволено; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 08 листопада 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 за № 3795, укладений між ОСОБА_9 , ОСОБА_5 (продавці) та ОСОБА_6 (покупець); витребувано з незаконного володіння ОСОБА_6 , як добросовісного набувача, двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 45,3 кв.м, житловою площею 25,7 кв.м. Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції зокрема зазначив, що спірне майно 2/3 частини квартири придбано подружжям за час шлюбу, а тому таке майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя незалежно від того, що воно було оформлене на ім`я відповідача. Докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, у матеріалах справи відсутні. Натомість, в ході розгляду даної справи приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 було подано до суду першої інстанції пояснення та заяву Відповідачів - ОСОБА_5 , з яких вбачаються твердження останнього, що на час придбання спірної квартири від в шлюбі не перебував. Постановою Полтавського апеляційного суду від 31.01.2024 по справі № 645/668/20 апеляційні скарги ОСОБА_12 , що діє в інтересах ОСОБА_5 , та ОСОБА_9 задоволено частково; рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 16 вересня 2021 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 08 листопада 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 за № 3795, укладеного укладений між ОСОБА_9 , ОСОБА_5 (продавці) та ОСОБА_6 (покупець) та витребування з незаконного володіння ОСОБА_6 , як добросовісного набувача, двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 45, 3 кв.м, житловою площею 25, 7 кв.м. скасовано; позов ОСОБА_10 задоволено частково; витребувано з незаконного володіння ОСОБА_6 , як добросовісного набувача, 1/3 частину двокімнатної квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 45,3 кв.м, житловою площею 25,7 кв.м. Таким чином, ОСОБА_5 вчинив заволодіння майном моєї доньки - ОСОБА_6 шляхом обману, вчинене в особливо великих розмірах, відповідальність, за яке передбачена ст. 190 КК України.

Між тим, слідчий суддя, враховуючи вищевказане, приходить до висновку що вимоги ч. 2 ст. 9 КПК України та ч. 2 ст. 93 КПК України слідчим виконані не в повному обсязі.

Як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчий, в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, ним не надана належна правова оцінка обставинам кримінального правопорушення про які повідомляла ОСОБА_3 у заяві про вчинення злочину та передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження, за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Слідчим не надано аналізу обставинам, на які посилається заявник у заяві, не проведено достатній обсяг слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального провадження.

При проведенні досудового розслідування справи були допущені суттєві порушення які призвели до неповноти з`ясування обставин справи, що призвело до помилкових висновків та закриття кримінального провадження.

Неповнота проведення досудового розслідування полягає в тому, що органом досудового розслідування зроблений висновок про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Більш того, слідчим у постанові про закриття кримінального провадження не містяться посилання на проведені слідчі дії та взагалі жодним чином не надано оцінки тим доказам, доводам та міркуванням, які зазначені у заяві про кримінальне правопорушення.

Так, з матеріалів кримінального провадження № 0000606 вбачається, що в ході досудового розслідування було здійснено допит у якості свідка ОСОБА_3 04.06.2024 року.

Ухвалюючи рішення за даною скаргою, слідчий суддя погоджується з доводами скаржника в тій частині, що у ході досудового розслідування слідчим не були проведені всі необхідні слідчі дії на дослідження обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні.

З тексту постанови слідчого протилежного не встановлено.

Також що у ході досудового розслідування слідчим не було допитано доньку заявниці ОСОБА_6 про відомі їй обставини, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, та ОСОБА_5 , щодо протиправності дій якого заявник посилалася в своїй заяві про вчинення злочину, як і не було допитано ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про відомі їм обставини, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, на які посилалася заявницяв своїй заяві.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування слідчим норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження № 0000606від 27.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України не є достатньо обґрунтованою, слідчим не всебічно проведено перевірку по даному кримінальному провадженню здобутим доказам, виконано не всі необхідні слідчі дії для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства, визначених ст. 2 КПК України.

Підсумовуючи наведене слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова винесена слідчим без урахування усіх обставин справи, передчасно, під час досудового розслідування не проведений необхідний об`єм перевірочних дій, який був би достатнім для прийняття відповідного процесуального рішення, а тому зважаючи на вказане вважає необхідним скаргу задовольнити.

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність складу (події) злочину, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 40-1, 220, 303, 307, 309, 369 - 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 27 червня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000606 від 26.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0000606 повернути до СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 07.10.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1