Справа№ 953/999/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 02.01.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 червня 2024 року за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

У С Т А Н О В И В:

07 грудня 2023 року близько 16 години 00 хвилин у ОСОБА_3 , який перебував біля супермаркету АТБ Маркет за адресою: АДРЕСА_2 , виник умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Так ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, зловживання довірою, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні насліди і свідомо бажаючи їх настання, під час спілкування з раніше йому знайомим ОСОБА_5 попросив у нього мобільний телефон «Samsung Galaxy J7 2016», вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 476 від 22 січня 2024 року становить 1300 грн, для того щоб зробити дзвінок. ОСОБА_5 надав ОСОБА_3 свій мобільний телефон для того, щоб останній здійснив дзвінок, після чого ОСОБА_3 разом з вказаним мобільним телефоном почав відходити від потерпілого, імітуючи телефонний дзвінок, та у подальшому з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

На підставі ст. 325 КПК України за погодженням із учасниками судового провадження судовий розгляд проведений за відсутності потерпілого, який надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними та не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб, а також форму вини і спрямованість умислу, мотив кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого, визнає їх доказаними у судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, неодружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, яке полягає у тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого ним кримінального правопорушення, у скоєному щиросердечно розкаявся, критично оцінює свою протиправну поведінку, осуджує її, та пообіцяв, що подібне більше ніколи не повториться.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують його покарання, відсутні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні покарання суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим покарання, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, репутацію, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді обмеження волі в межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Разом з цим під час призначення покарання суд враховує, що ОСОБА_3 засуджений вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 червня 2024 року за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислюється з 16 лютого 2024 року.

Вказаний вирок суду набрав законної сили 08 липня 2024 року.

За змістом ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання призначається за правилами, визначеними частинами 1-3 цієї статті.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 інкриміноване йому кримінальне правопорушення вчинив до ухвалення вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 червня 2024 року, тому остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити згідно з ч. 4 ст. 70 КК України.

Згідно з п.п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають відповідають два дні обмеження волі.

З урахуванням викладеного, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, перевівши при складанні покарань відповідно до вимог ст. 72 КК України менш суворе покарання у виді обмеження волі в більш суворий вид позбавлення волі, виходячи із співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають відповідають два дні обмеження волі, більш суворим покаранням, призначеним вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 червня 2024 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, зарахувавши у строк остаточно призначеного покарання частково відбуте обвинуваченим за попереднім вироком.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався. На підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 12 липня 2024 року ОСОБА_3 тимчасово залишений в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на час розгляду вказаного кримінального провадження.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з дня ухвалення вироку тобто з 30 липня 2024 року.

У строк відбування покарання за цим вироком повністю зарахувати частково відбуте покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 червня 2024 року, а саме з 16 лютого 2024 року по 29 липня 2024 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у порядку ст.100 КПК України.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у порядку ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 червня 2024 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Строк відбування призначеного ОСОБА_3 покарання рахувати з дня ухвалення вироку 30 липня 2024 року.

У строк відбування покарання за цим вироком повністю зарахувати частково відбуте покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 червня 2024 року, а саме з 16 лютого 2024 року по 29 липня 2024 року включно.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні не обирався.

Речовий доказ: мобільний телефон ТМ «Sumsung Galaxy j7 2016» з номерами ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вважати повернутим власнику ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Національний науковий центр «Інститут судових експертиз ім.Засл.проф. М.С. Бокаріуса» витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № 476 від 22 січня 2024 року у розмірі 2271,84 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1