ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1223/24
Провадження №1-кп/477/368/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000251 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лупарево Миколаївської області, з неповною середньою освітою, працюючого охоронцем КП «Миколаївська обласна варта», одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Влітку 2022 року (більш точну дату та час під час досудового розслідування та судового розгляду встановити не вдалось за можливе) ОСОБА_3 , в порушення спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна (додаток №2), затвердженого постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна» (зі змінами і доповненнями), перебуваючи поблизу с. Лупарево Миколаївського району Миколаївської області, де проводилися бойові дії, знайшов одну одиницю уніфікованого запалу дистанційної дії типу УЗРГМ, який придатний до ініціювання вибуху та п`ять одиниць уніфікованого запалу дистанційної дії типу УЗРГМ-2, а також корпуси оборонних осколкових ручних гранат типу Ф-1 в кількості 5 одиниць, які при конструктивному поєднанні утворюють вибухові пристрої промислового виготовлення, які відносяться до бойових припасів основного призначення та придатні до вибуху, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Реалізуючи свій умисел, спрямований на придбання носіння та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, не маючи на меті відповідно до ч. 3 ст. 263 КК України видачі органам влади знайдених вибухових пристроїв, з метою подальшого незаконного перенесення та зберігання забрав їх собі, тим самим незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав та, утримуючи при собі, переніс до місця свого проживання, де став незаконно зберігати до часу їх виявлення та вилучення під час обшуку 19.02.2024 року.

Крім того, влітку 2022 року (більш точну дату та час під час досудового розслідування та судового розгляду встановити не вдалось за можливе) обвинувачений, перебуваючи поблизу с. Лупарево Миколаївського району Миколаївської області, де проводилися бойові дії, знайшов патрони в кількості 470 штук, які належать до військових боєприпасів калібру 5,45х39мм, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Реалізуючи свій умисел, спрямований на придбання носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, не маючи на меті відповідно до ч. 3 ст. 263 КК України видачі органам влади знайдених бойових припасів, з метою подальшого незаконного перенесення та зберігання забрав їх собі, тим самим незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав та, утримуючи при собі, переніс до місця свого проживання, де став незаконно зберігати до часу їх виявлення та вилучення під час обшуку 19.02.2024 року.

Відповідальність за дії, вчинені обвинуваченим, передбачена ч.1 ст.263 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, та пояснив, що дійсно влітку 2022 року, біля блок-посту він знайшов гранати, які забрав додому. Приблизно через два тижні, коли збирав у лісосмузі дрова, знайшов патрони, які також забрав додому, де зберігав їх до вилучення у лютому 2024 року. З переліком, найменуванням та кількістю вибухових речовин та бойових припасів. Зазначених у обвинувальному акті погодився, у вчиненому розкаявся.

За згодою прокурора, обвинуваченого та його захисника, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені по справі докази, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в придбанні, носінні та зберіганні боєприпасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу та правильність кваліфікації дій обвинуваченого за частиною 1 статті 263 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, судом враховується, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем роботи, відповідно до довідки КНП ММР «ЦПМСД №7», має хронічні захворювання, потребує оперативного втручання, має матір похилого віку.

Обставинами, які пом`якшують покарання, судом визнається визнання вини, щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах, передбачених для цього виду покарання санкцією частини 1 статті 263 КК України, вважаючи саме такий вид покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та враховуючи тяжкість злочину та дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до протоколу затримання обвинувачений був затриманий 19 лютого 2024 року та ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2024 року відносно нього обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту, який продовжений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2024 року - по 16 травня 2024 року. В подальшому запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

У разі скасування звільнення від відбування покарання, строк покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту його затримання на виконання вироку та на підставі ст. 72 КК України в строк покарання обвинуваченому підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з 19 лютого 2024 року по 21 лютого 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

На підставі статті 100 КПК України, речовими доказами у справі слід розпорядитись наступним чином: набої, запали та корпуси гранат, передані для зберігання до камери зберігання речових доказів Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, підлягають знищенню.

На підставі статті 368 КПК України підлягає зняттю арешт, накладений на набої, запали та корпуси гранат ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2024 року.

На підставі статті 124 КПК України з обвинуваченого підлягає стягненню в дохід держави документально підтверджені витрати на проведення експертизи в сумі 19 310 грн 64коп.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 366, 367-369, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертиз у сумі 19 310 (дев`ятнадцять тисяч триста десять) грн 64коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Зняти арешт, накладений на набої, запали та корпуси гранат ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2024 року.

Речові докази у справі: набої, запали та корпуси гранат, передані для зберігання до камери зберігання речових доказів Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області - знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1