ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7462/24

Провадження № 11-сс/4820/295/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_5 ,

слідчої - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

законного представника - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

психолога - ОСОБА_10 ,

педагога - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Державною установою «Хмельницький слідчий ізолятор» кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 187 КК України, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з незакінченою середньою освітою, учню 10 класу, підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 187 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 30 серпня 2024 року включно.

Як убачається із клопотання, СУ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 14 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , близько 21 год. 20 хв., 13 березня 2024 року, діючи в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, умисно, шляхом вибиття вхідних дверей, проник у будинок АДРЕСА_2 , прикриваючи обличчя чорною маскою, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке потерпіла сприйняла як реальне та яке виразилось у нанесенні щонайменше 10 ударів руками по голові та тілі, з метою заволодіння чужим майном вчинив напад на останню. В ході нападу відкрито вимагав у неї грошові кошти у вигляді заощаджень, які потерпіла ОСОБА_12 зберігала за вказаною адресою. В подальшому неповнолітній ОСОБА_7 , не отримавши від потерпілої ОСОБА_12 інформації про місце зберігання її заощаджень, вжив заходів до самостійного пошуку грошових коштів у будинку та, не отримавши бажаного результату, покинув будинок.

Крім того, близько 21 год. 20 хв. 13 березня 2024 року, неповнолітній ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , після вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відчув сексуальне збудження та з метою задоволення своєї статевої пристрасті почав вчиняти активні дії для вступу із ОСОБА_12 у статеві зносини без її згоди.

Реалізуючи свій злочинний намір, неповнолітній ОСОБА_7 діючи цілеспрямовано та протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, продовжив свої злочинні дії, направленні на зґвалтування ОСОБА_12 . Будучи достовірно обізнаним про її похилий вік, використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка внаслідок похилого віку не могла чинити йому опір, підозрюваний силоміць поклав потерпілу спиною на підлогу та застосовуючи силу та погрози, зняв з неї верхній одяг, білизну та оголив її статеві органи.

В подальшому, користуючись своєю фізичною перевагою, долаючи фізичний опір та не реагуючи на прохання потерпілої припинити такі дії, утримуючи її фізично біля себе, у лежачому положенні, ОСОБА_7 оголив свої статеві органи, ліг поверх тіла ОСОБА_12 та вступив із нею у статеві зносини природнім способом. При цьому застосовував фізичне насильство, яке виразилось у нанесені потерпілій ударів руками по голові, тулубу, руках та чинив на неї психологічний тиск у вигляді погроз розправою, які вона сприйняла реально. Підозрюваний заподіяв ОСОБА_12 ряд тілесних ушкоджень, ступінь тяжкості яких встановлюється. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив дії пов`язані із вагінальним проникненням у тіло ОСОБА_12 із використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої.

14 березня 2024 року неповнолітнього ОСОБА_7 затримано в порядку ст.ст. 207, 208 КПК України безпосередньо після вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Цього ж дня неповнолітньому ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

19 березня 2024 року процесуальним прокурором об`єднано кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 березня 2024 року № 0000143 за ч. 1 ст. 152 КК України із кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 березня 2024 року № 0000141 за ч. 4 ст. 187 КК України та визначено основний номер кримінального провадження № 0000141.

28 березня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді скасувати, обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.

Вважає, що підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 відсутні, оскільки у справі проведені усі слідчі дії, допитана потерпіла, проведені майже усі експертизи, відсутні свідки.

Ризики, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, а саме: переховування, вплив на потерпілу та свідків не доведені з огляду на те, що у ОСОБА_7 немає закордонного паспорту, із потерпілою спілкуватись він не бажає, а свідки у даному кримінальному провадженні відсутні.

ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є неповнолітнім, має міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає у повній сім`ї, за місцем навчання та місцем проживання характеризується позитивно, а тому суд безпідставно обрав йому найсуворіший запобіжний захід.

Батьки підозрюваного вибачились перед потерпілою та намагались відшкодувати завдану їй шкоду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_8 , захисника - адвоката ОСОБА_9 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, психолога, яка поклалась на розсуд суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає виходячи з таких підстав.

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з положеннями ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 . Крім того, наявні ризики, а саме: перебуваючи на волі, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_7 , його захисник, вислухана думка прокурора, захисника, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення для застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 187 КК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим (до 15 років позбавлення волі); особу підозрюваного ОСОБА_7 , який є неповнолітнім, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки із батьками.

Тому, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Врахувавши наведені ризики, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор та слідчий довели, що застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.

Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, наявність вищевикладених ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст. 177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 187 КК України, стали підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Твердження про те, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є неповнолітнім, має міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає у повній сім`ї, за місцем навчання та місцем проживання характеризується позитивно, колегія судді до уваги не бере, оскільки такі обставини були в повній мірі враховані судом. Крім того, вони не є беззаперечними підставами, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного йому запобіжного заходу, оскільки такі враховуються з іншими обставинами у кримінальному провадженні в сукупності.

Що стосується доводів захисника про те, що батьки підозрюваного вибачились перед потерпілою та намагались відшкодувати завдану їй шкоду, то такі не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи. Разом з тим, вказане не зменшує суспільної небезпечності інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та не є підставою для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Виходячи з вищенаведеного, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом продовження останньому найсуворішого запобіжного заходу є виправданою.

Окрім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують ознаки суспільного інтересу, який, зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини провадження, об`єктивно оцінив особу ОСОБА_7 та обґрунтовано прийняв рішення про необхідність продовження йому обраного запобіжного заходу з ізоляцією від суспільства.

З урахуванням вищевикладеного, твердження адвоката про відсутність підстав для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному суді.

За таких обставин колегія суддів уважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2024 року, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 серпня 2024 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1 .

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3