УХВАЛА

04 листопада 2024 року

м. Київ

провадження № 51-3266 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу (ВХ № 24984/0/170-24 від 28 жовтня 2024 року) ОСОБА_4 на судові рішення щодо неї,

встановив:

Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою та засуджено за ч. 1 ст. 164 КК України (далі - КК) до покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 квітня 2024 рокуОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК, та призначено їй покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

У відповідності з ч. 1 ст. 71 КК, із застосуванням вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК ОСОБА_4 із розрахунку, що одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт, за сукупністю вироків частково приєднано до покарання за цим вироком не відбуту частину покарання, призначеного вироком від 13 січня 2022 року Слов`янського міськрайонного суду у вигляді 100 годин громадських робіт, остаточно визначивши покарання у вигляді 1 року 10 днів обмеження волі.

Строк відбуття покарання у виді обмеження волі визначено рахувати з моменту фактичного затримання.

Запобіжний захід не обирався.

Перевіривши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 424 КПК України (далі - КПК) у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі ст. 436 КПК.

Також, згідно з ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

У ч. 1 ст. 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до якихсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Всупереч вищезазначених вимог законодавства в касаційній скарзі засудженої ОСОБА_4 не вказано, які судові рішення вона оскаржує та з яких підстав.

Тобто, у касаційній скарзі засуджена має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставою для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Крім того, касаційна скарга написана від руки нерозбірливим почерком, що унеможливлює провести її належний розгляд.

Відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

Натомість, прохальна частина касаційної скарги засудженої не узгоджується з положеннями статті 436 КПК.

Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.

Водночас, звертаємо увагу скаржниці на те, що вона не позбавлена права самостійно звернутися за правовою допомогою до Регіональних центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що регулюється статтею 59 Конституції України, частиною 2 статті 8 Кримінально-виконавчого кодексу України, пунктом 7 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

Тобто для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначено відповідне покарання, законом встановлено гарантії та права на правову допомогу.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу (ВХ № 24984/0/170-24 від 28 жовтня 2024 року) ОСОБА_4 на судові рішення щодо неї залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання копіїухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3