У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накалденого ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29.08.2024 року справа №296/7794/24 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000105 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України із клопотанням про скасування арешту на майно, в якому проситьскасувати арешт на мобільний телефон марки «VIVO Y31» IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29.08.2024 по кримінальному провадженню №0000105.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 22.08.2024 слідчим УСБУ у Житомирській області у ході проведення огляду місця події на КПП «Тиса» було вилучено в ОСОБА_4 мобільний телефон марки «VIVO Y31» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 . Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира (справа №296/7794/24) від 29.08.2024 накладено арешт на вказаний мобільний телефон. Постановою про визначення підслідності та доручення проведення досудового розслідування від 18.09.2024, підслідність кримінального провадження №0000105 була визначена за слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області.

Заявник стверджує, що вданому випадку потреба в подальшому застосуванні арешту на мобільний телефон марки «VIVO Y31» відпала, оскільки ухвалюючи рішення про накладення арешту на мобільний телефон, слідчий суддя виходив з того, що з метою забезпечення дієвості досудового розслідування, запобігання можливості приховування та зникнення майна та насамперед збереження речового доказу необхідним є накладення арешту на майно, у тому числі на мобільний телефон марки «VIVO Y31».

Вказує, що з момент вилучення мобільного телефону минуло уже 54 дні (1 місяць і 23 дні).

Стверджує, що мобільний телефон марки «VIVO Y31» не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 201 КК України, у зв`язку із чим, єдиною необхідною слідчою дією, яку орган досудового розслідування може провести із вилученим мобільним телефоном є його огляд, за результатами якого скласти протокол про проведення огляду та зафіксувати у такому протоколі необхідні для органу досудового розслідування дані.

Вказує, що 05.09.2024 заявником було скеровано слідчому УСБУ у Житомирській області ОСОБА_5 клопотання про необхідність проведення якомога швидше слідчих дій пов`язаних із мобільним телефоном, який був вилучений у ОСОБА_4 , з метою повернення такого власнику. Листом старшого слідчого-криміналіста слідчого відділу УСБУ в Житомирській області №57/6/3130 від 05.09.2024 було повідомлено, що з мобільним телефоном марки «VIVO Y31» проводяться слідчі дії.

У зв`язку з цим стверджує, що затягування проведення слідчих дій зі сторони органу досудового розслідування не може бути підставою для подальшого тримання під арештом майна, яке не є предметом кримінального правопорушення та належить особі якій не було повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні.

Тривалий арешт мобільного телефону марки «VIVO Y31», зокрема, за відсутності реальної необхідності у такому обмеженні, порушує права ОСОБА_4 та свідчить про непропорційне втручання у вільне володіння своїм майном, що згідно усталеної практики ЄСПЛ є порушенням прав власності.

У судове засідання власник майна та його представник не з`явились, однак адвокатом ОСОБА_3 подано клопотання про розгляд такого без їх участі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявне клопотання останнього, в якому просив відмовити або залишити без розгляду дане клопотання просив скасування арешту, у зв`язку з тим, що матеріали кримінального провадження, відомості про яке 31.07.2024 року внесені до ЄРДР за №0000105, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 201 КК України, 14.10.2024 року направлено до Закарпатської обласної прокуратури для подальшого скерування до Офісу Генерального прокурора.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носять у собі тимчасовий характер.

Порядок скасування арешту майна встановлюється нормами ст.174 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч.2 ст.174КПК України арешт майна може бути скасовано ухвалою суду за клопотанням власника майна або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба.

Відповідно до частини 6 статті 100КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як встановлено слідчим суддею, ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29.08.2024 року накладено арешт на речі та документи, вилучені 22.08.2024 року у кримінальному провадженні №0000105, під час огляду місця події на території митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби, зокрема і на мобільний телефон марки «VIVO Y31» IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 .

На момент звернення до слідчого судді з клопотання про скасування арешту майна, підслідність кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 201 КК України, у кримінальному провадженні №0000105 від 31.07.2024 року, визначена за слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області, тобто, з наведеного слідує, що орган досудового розслідування у даному кримінальному проваджені знаходиться в межах територіальної юрисдикції Ужгородського міськрайонного суду.

Метою накладення арешту на майно відповідно до ухвали слідчого судді є збереження речових доказів, забезпечення дієвості досудового розслідування та запобігання можливості приховування та зникнення майна.

Надаючи правову оцінку доводам заявника адвоката ОСОБА_3 щодо відсутності подальшої потреби для слідства у застосуванні арешту мобільного телефону, слідчий суддя вказує, що ці твердження ґрунтуються виключно на припущеннях, оскільки заявником не подано з цього приводу жодних доказів.

Крім того, при вирішенні питання про скасування арешту майна, слідчий суддя також бере до уваги той факт, що в даному випадку обмеження права власності (володіння) є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

При накладенні арешту на майно, яке визнано речовим доказам у кримінальному провадженні, слідчим суддею, було встановлено наявність достатніх правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Тобто, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Обставини, викладені у клопотанні адвоката, не є такими, що унеможливлюють застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому такі твердження не можуть бути підставою для скасування арешту майна.

Беручи до уваги, що однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, та з огляду на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, слідчий суддя вважає, що представником власника майна у клопотанні про скасування арешту майна не наведено належного обґрунтування, того що необхідність у накладенні арешту на майно на теперішній час відпала або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, на переконання слідчого судді підстав для скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29.08.2024 на даний час не має, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, захисником не надано і слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що заявник у подальшому не позбавлений процесуальної можливості повторно ініціювати питання скасування арешту майна, попередньо долучивши відповідні матеріали, якими правова позиція заявника буде підтверджуватися, в тому числі щодо того, що відпала необхідність у вказаному заході забезпечення у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.172,174,309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накалденого ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29.08.2024 року справа №296/7794/24 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000105 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1