Справа №: 148/2618/24
Провадження № 1-кс/148/584/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчин клопотання слідчого СВ Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 погоджене прокурором Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді «тримання під вартою» у матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000397 від 16.11.2024 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росківці, Суворовського району Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, не одруженого, непрацюючого, тимчасово проживаючому без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

27.01.2016 Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

14.06.2016 ухвалою Баришівського районного суду Київської області скасовано звільнення від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком та ОСОБА_5 направлено для відбування призначеного вироком покарання;

06.05.2022 року звільнений по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів.

Клопотання погоджено з прокурором. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, востаннє 27.01.2016 Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, який ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 14.06.2016 скасовано та останнього направлено для відбування призначеного покарання, маючи при цьому не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 16.11.2024, біля 04:00 год. під час того як ОСОБА_5 перебував за місце власного проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , у нього виник умисел проникнути до місцевого продуктового магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_8 , з метою заволодіння грошових коштів.

Далі, ОСОБА_5 , у період воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року з подальшим його продовженням, будучи в стані алкогольного сп`яніння, взявши з дому металеву кочергу, попрямував до приміщення магазину.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи належність грошових коштів іншій особі, розуміючи, що вчиняє протиправні дії у період воєнного стану в Україні, таємно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно шляхом відчинення дерев`яної віконної рами, яка знаходиться на даху магазину, проник на горища, де за допомогою металевої кочерги та сили ніг, вибив дерев`яну дошку в стелі, внаслідок чого утворився отвір, через який, останній проник в середину приміщення магазину. Перебуваючи в приміщені магазину, ОСОБА_5 , почав здійснювати пошуки грошових коштів та в нижній частині холодильної камери, виявив пластиковий лоток в середині якого зберігалися грошові кошти у сумі 14200 гривень, належні ОСОБА_8 , які останній таємно, повторно викрав та залишив місце вчинення злочину, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 14200 гривень

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням в інше приміщення.

22.11.2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, а також те, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме: ухилятись від явки до органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності, може знищити, сховати або спотворити речі, що можуть бути використані як доказ в даному кримінальному провадженні та можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження вважає доцільним застосувати вищевказаний запобіжний захід.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного та його захисника, які вважали достатнім застосування запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, зокрема особистого зобов`язання, суд виходить зі слідуючого.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що 22.11.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000397 від 16.11.2024 року, згідно якого зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України; протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення потерпілої ОСОБА_8 від 16.11.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 16.11.2024; протоколом огляду продуктового магазину за адресою: АДРЕСА_1 від 16.11.2024, звідки вчинено крадіжку грошових коштів; актом проведення ревізії грошових коштів в магазині від 16.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.11.2024; протоколом огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 від 16.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 16.11.2024; розпискою ОСОБА_5 про повернення частини викрадених грошових коштів; протоколом огляду виданих ОСОБА_5 грошових коштів від 16.11.2024; висновком експерта від 19.11.2024 року за № СЕ-19/102-24/22740-Д; висновком експерта від 21.11.2024 року за № СЕ-19/102-24/22741-ТР; постановою про визнання предметів речовими доказами від 18.11.2024 року; повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 22.11.2024.

Як слідує із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Сама по собі суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому, слід відмітити, що тяжкість покарання хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до вимог п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, із матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який вчинений повторно та в умовах воєнного стану та відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, суд враховує тяжкість покарання, яка йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, особу обвинуваченого, який не має стабільного доходу та постійного місця проживання, також не має стійких соціальних зв`язків, та стримуючих факторів оскільки не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючий, має непогашені та незняті судимості за корисливі злочини.

Разом з цим, оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Окрім того, суд встановив, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконного впливу на потерпілого, а також вчинення нового злочину наявні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, суд виходить із встановленого КПК України порядку отримання показань зазначених осіб у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні зі потерпілим може здійснювати на неї вплив шляхом вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Таким чином ризик впливу на потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх дослідження.

Ризик впливу на потерпілого узгоджуються й з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відтак, встановлені в провадженні обставини свідчать про те, що заявлені прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що є достатні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується матеріалами досудового розслідування, та свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, рахуючи строк дії ухвали з моменту затримання.

Що стосуються заявленого клопотання підозрюваного та його захисника, щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання, суд зауважує, що ні обвинуваченим ні його захисником не надано жодних переконливих доказів стосовно відсутності ризиків, передбачені ст. 177 КПК України та обрання більш м`якого запобіжного заходу зможе запобігти ризикам передбачені ст. 177 КПК України.

Крім цього суд враховує, що підозрюваний являється громадянином Республіки Молдови, на території України власного житла не має, не одружений, не працюючий, дітей на утриманні також не має, що свідчить про відсутність стримуючих факторів, постійно змінює місце проживання, так згідно довідки виконкому Тульчинської міської ради від 19.11.2024 року ОСОБА_5 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , а зі слів підозрюваного проживає в с. Тарасівка, але повної адреси не пам`ятає, в наявності мобільного телефону в останнього також немає, що позбавляє суд у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені слідчим суддею, обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Крім того суд враховує, що підозрюваний 06.05.2022 року звільнившись з місць позбавлення волі, після відбуття призначеного вироком покарання та маючи не погашені та не зняті судимості на шлях виправлення не став, знов вчинив умисний злочин в період воєнного стану, поторно, у зв`язку з чим клопотання підозрюваного та його захисника, щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

Крім того, захисником обвинуваченого не надано суду переконливих доказів щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості подальшого перебування обвинуваченого під вартою.

При обрані запобіжного заходу слідчий суддя вважає необхідним визначити розмір застави в межах передбачених вимогами ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 58400,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 183,193-196,369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росківці, Суворовського району Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, не одруженого, непрацюючого, тимчасово проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою» строком на шістдесят днів, взявши під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання з 27.11.2024 року по 25.01.2025 року включно.

Визначити розмір застави підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 58400,00 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

У випадку внесення застави, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду та покласти наступні обов`язки:

-заборони залишати межі Тульчинського району, Вінницької області, без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання;

- здати до відповідних державних органів паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали буде проголошено о 16.30 год 27.11.2024

Слідчий суддя ОСОБА_1