Провадження № 1-кп/638/893/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Харкові об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000523 від 08 липня 2023 року, та за № 0000344 від 06 лютого 2024 року стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, з неповною вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню доньку Мілену 2012 року народження, офіційно не працюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309 КК, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2023 року, приблизно о 09 годині 45 хвилин, ОСОБА_5 , прямуючи до місця свого мешкання, рухаючись пішки проспектом Людвіга Свободи в місті Харкові, побачив під кущами згорток з двома полімерними зіп-пакетами, після чого, усвідомлюючи, що у подібних згортках зазвичай зберігаються та збуваються наркотичні засоби та психотропні речовини, діючи умисно, всупереч ст. 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № 863 від 08.07.1999 року (зі змінами), а також ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» № 62/95-ВР від 15.02.1995 року (зі змінами), підняв вказаний згорток з психотропною речовиною амфетамін, та поклав до кишені своєї барсетки для подальшого особистого вживання, без мети збуту, таким чином незаконно придбав та зберігав при собі вказану психотропну речовину. Того ж дня, приблизно о 10 годині 05 хвилин, за адресою: місто Харків, проспект Людвіга Свободи, 46, ОСОБА_5 в порядку ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію України» зупинений співробітниками УПП в Харківській області ДПП для перевірки документів, яким в ході спілкування повідомив про находження при ньому вказаних полімерних зіп-пакетів з речовиною, після чого, з 10 години 35 хвилин до 10 години 50 хвилин, обвинувачений, під час безперервної відеофіксації, в присутності понятих, добровільно дістав з кишені своєї барсетки та видав слідчому два полімерні зіп-пакети з кристалічною речовиною білого та рожевого кольору, обіг якої обмежено амфетамін, масою, в перерахунку на масу наданої на дослідження речовини 1,1883 г. та 0,4433 г., яку ОСОБА_5 , незаконно придбав та зберігав при собі, з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, у великих розмірах.

Крім того, 22 січня 2024 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , будучи достеменно обізнаним про введення 24 лютого 2022 року на всій території України правового режиму воєнного стану, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з ліжка однієї з кімнати вказаною квартири мобільний телефон «Nokia C32», чорного кольору, в робочому стані, об`єм пам`яті якого складає 64 Gb, належний ОСОБА_8 , після чого залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди в розмірі 3736 грн. 35 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

У сукупності ОСОБА_5 , вчинив кримінальні правопорушення злочини, передбачені ч. 2 ст. 309 КК, ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_5 , повністю розуміючи суть та зміст обвинувачення, положень статті 63 Конституції України, надав пояснення, відповідно до яких зранку 08 липня 2023 року перебував у знайомого ОСОБА_9 в гостях по проспекту Людвіга Свободи, 48-Д. Надалі, повертаючись до дому, знайшов два пакети з наркотичною речовиною, котрі забрав та поклав до своєї сумки, після чого був зупинений працівниками поліції, яким, в свою чергу, повідомивши про наявність у нього вказаних вище пакетів, віддав їх.

Крім того, обвинувачений надав пояснення, згідно з якими 22 січня 2024 року, перебуваючи у знайомого ОСОБА_10 в гостях по АДРЕСА_3 , в ході сварки зі своєю дівчиною Юлією, на емоціях, взяв мобільний телефон «Nokia C32», який належить ОСОБА_11 , після чого пішов до іншого знайомого ОСОБА_9 по АДРЕСА_4 , передавши останньому викрадений телефон для користування. Вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 309 КК, ч. 4 ст. 185 КК України визнав в повній мірі, щиро розкаявся, вказав на відсутності у потерпілого до нього матеріальних претензій.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ОСОБА_5 змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників кримінального провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому суд обмежився дослідженням доказів, допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 309 КК, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, у великих розмірах, та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог положень ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також позицію прокурора.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд у кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Харкова, громадянин України, з неповною вищою освітою, розлучений, має на утриманні малолітню доньку 2012 року народження, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд зазначає, що у справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 КК, ч. 4 ст. 185 КК України, суд виходить із принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд доходить висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК, ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_5 вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 309 КК, ч. 4 ст. 185 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання, з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі.

Оцінюючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, який є не судимим, обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, його щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 50, 66, 67, 69, 75, 76, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів передбачених ч. 2 ст. 309 КК та ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, призначити покарання ОСОБА_5 , за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000523 від 08 липня 2023 року, № 0000344 від 06 лютого 2024 року, а саме: 1 (один) опечатаний експертний пакет з пояснювальними написами «Харківський НДЕКЦ МВС, висновок хімічної експертизи СЕ-19/121-23/15112-НЗПРАП від 02.08.2023, КП № 0000523», вміст упаковки об`єкти дослідження 1-6, ватні тампони, первинне пакування, підпис експертам ОСОБА_12 , переданий на зберігання до Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківські області відповідно до квитанції № 883 про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу знищити.

Речовий доказ в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000523 від 08 липня 2023 року, № 0000344 від 06 лютого 2024 року, а саме: коробку з-під мобільного телефону торгової марки «Nokia», моделі С32, з двома IMEI, а саме: IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , поміщену до сейф-пакету № PSP2384764 повернути власнику (законному володільцю).

Речовий доказ в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000523 від 08 липня 2023 року, № 0000344 від 06 лютого 2024 року, а саме: 1 (один) диск з відеозаписами від 26 січня 2024 року з камер відеоспостереження, розташованих в приміщенні ломбарду « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_5 зберігати в матеріалах об`єднаного кримінального провадження № 0000523 від 08 липня 2023 року, № 0000344 від 06 лютого 2024 року.

Судові витрати за проведення товарознавчої експертизи № 1040 від 13 лютого 2024 року в розмірі 1893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) грн. 20 коп. та витрати за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-23/15112-НЗПРАП від 02 серпня 2023 року в розмірі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) грн. 00 коп. стягнути з ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом тридцяти діб з моменту проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок складено та надруковано в нарадчій кімнаті 11 жовтня 2024 року в одному примірнику.

Головуючий