Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1747/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області надійшло клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна. У вказаному клопотанні адвокат ОСОБА_4 просить скасувати арешт накладений на спеціалізований вантажний сідловий тягач марки RENAULT PREMIUM 460 19T, державний номерний знак НОМЕР_1 із спеціалізованим причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 та на дров`яну деревину породи дуб, загальною масою близько 22,3 м.куб. у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0000166 від 05.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Також, заявник просить зобов`язати слідчого СВ відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 повернути негайно власнику дров`яну деревину породи дуб загальною масою 22,3 м.куб.

На обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 10.08.2023 року клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 про арешт майна задоволено, накладено арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 04.08.2023 року, а саме спеціалізований вантажний сідловий тягач марки RENAULT PREMIUM 460 19T, державний номерний знак НОМЕР_1 із спеціалізованим причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 та дров`яну деревину породи дуб загальною масою близько 22,3 м.куб. Старшим слідчим відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 30.01.2024 року винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000166 від 05.08.2023 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Враховуючи наведене, на переконання адвоката ОСОБА_4 , обмеження права власності ОСОБА_3 у виді накладеного арешту завдає йому моральних страждань, незручностей та дискомфорту, у зв`язку з неможливістю розпоряджатися (продати) транспортний засіб.

В судове засідання ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку, що стверджується матеріалами справи. Причини неявки невідомі.

Прокурор ОСОБА_6 подав до суду письмову заяву з проханням розглядати клопотання без його участі та у задоволенні клопотання відмовити.

Від слідчого ОСОБА_5 надійшла письмова заява з проханням розглядати клопотання без його участі у зв`язку із службовою зайнятістю. Клопотання підтримує та просить задоволити.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Оскільки, учасники судового розгляду, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилися, належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, які б слугували підставою для перенесення розгляду клопотання не надали, клопотання має бути розглянуто у відсутності зазначених осіб, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України без фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Слідчий суддя, ознайомившись з документами та матеріалами клопотання, які надані до суду, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 8, 9 КПК України до основних із засад кримінального провадження віднесені законність та верховенство права, зміст яких полягає у тому, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК України).

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК України регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК України не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою слідчого на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК України Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК України є нормою, за якою в КПК України встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК України вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК України. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном.

Вищенаведене узгоджується з позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 квітня 2024 року у справі №554/2506/22 (провадження №51-4350кмо23), згідно якої у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК України.

У цій справі кримінальне провадження закрито на підставі ст. 284 КПК України, і з цього моменту припинила дію ухвала слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 10.08.2023 року про арешт майна, наслідком чого є скасування арешту як заходу забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись статтями 132, 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1