УХВАЛА

Іменем України

01.11.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0001385 від 01.11.2023 про продовження строку відсторонення від посади

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся із указаним клопотанням про продовження строку відсторонення особи від посади, у якому послався на те, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001385 від 01.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 409 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Житомирською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу № 42 командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 13.02.2020 підполковника ОСОБА_4 призначено на посаду начальника 90 артилерійської бази боєприпасів (військова частина НОМЕР_1 ), яка дислокується по АДРЕСА_1 .

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ. У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався у встановленому Законом порядку.

Згідно з положеннями ст. ст. 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, підполковник ОСОБА_4 під час проходження військової служби за своїм військовим званням та посадою є начальником по відношенню до військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 . Також із урахуванням примітки (п. 1) до ст. 425 КК України командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 є військовою службовою особою.

Прокурор вказує у клопотанні, що командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 , будучи начальником відносно військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 за посадою та військовим званням, достовірно знаючи вимоги Дисциплінарного та Статуту внутрішньої служби ЗСУ, які регламентують взаємовідносини між військовослужбовцями, маючи на меті залучення підлеглих військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 в особистих цілях для проведення будівельно-ремонтних робіт на об`єкті його права власності за адресою: АДРЕСА_2 , всупереч інтересам служби, будучи військовою службовою особою, перевищуючи надані йому службові повноваження, в особистих інтересах, умисно, протиправно залучав до здійснення будівельно-ремонтних робіт військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , чим заподіяв істотну шкоду у вигляді виплати грошового забезпечення. При цьому, обов`язки військової служби у в/ч НОМЕР_1 у визначених місцях служби військовослужбовці не виконували.

Так, 23.01.2023 командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 набув право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 та 04.03.2024 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 .

Маючи у приватній власності об`єкти нерухомого майна, в яких необхідно проводити будівельно-ремонтні роботи, в точно не встановлений час та дату, але не пізніше жовтня 2023 року командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 в порушення Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.08.2018, порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах воєнного стану, будучи військовою службовою особою, являючись за посадою та військовим званням начальником для військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , незаконно, в особистих інтересах, всупереч інтересам служби, розпочав залучати особовий склад військової частини НОМЕР_1 та військову техніку частини для здійснення будівельно-ремонтних робіт на власних об`єктах нерухомого майна за адресами: за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, достовірно знаючи, що залучені військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 до проведення будівельно-ремонтних робіт на об`єктах його нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_2 обов`язки військової служби не виконують, перевищуючи свої службові повноваження, умисно, протиправно ОСОБА_4 здійснював виплату грошового забезпечення залученим військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 , у тому числі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , чим заподіяв істотної шкоди у розмірі понад 378 500 грн. та продовжував свою протиправну діяльність до моменту її припинення працівниками правоохоронних органів шляхом проведення обшуків на об`єктах нерухомого майна, що належать ОСОБА_4 , та у військовій частині НОМЕР_1 .

05 серпня 2024 року командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 затримано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

07.08.2024 слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира обрано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою з можливістю утримання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 та альтернативою внесення застави 671 600 грн. з покладенням на підозрюваного ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

09.08.2024 у зв`язку із внесенням застави підозрюваного ОСОБА_4 звільнено з-під варти.

Окрім цього, наказом № 446 від 05.08.2024 Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 05.08.2024 на час проведення службового розслідування у відповідності до ст. 47 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України підполковника ОСОБА_8 усунуто від виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу № 575 від 10.09.2024, на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04.09.2024 № 295/13067/24 підполковника ОСОБА_4 , командира 90 артилерійської бази боєприпасів оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » звільнено з займаної посади і зараховано у розпорядження командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на час перебування у розпорядженні командувача військ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у зв`язку з чим, за словами прокурора, виникла необхідність у поданні клопотання про продовження відсторонення ОСОБА_4 від займаної посади в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.01.2025.

03.10.2024 слідчим суддею Богунського районного суду ОСОБА_9 задоволено клопотання слідчого та продовжено відсторонення підозрюваного ОСОБА_4 від посади командира військової частини НОМЕР_1 (начальника 90 артилерійської бази боєприпасів оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») до 05.11.2024, а 31.10.2024 слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001385 до 05.01.2025.

Прокурор звертав увагу у клопотанні, що командир в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 426-1КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років та відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. У свою чергу обставини, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у своїх сукупності, а питання обґрунтованості повідомленої підозри ОСОБА_4 досліджено 07.08.2024 слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання прокурора, саме перебування ОСОБА_4 на посаді командира в/ч НОМЕР_1 безпосередньо сприяло йому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

На даний час у кримінальному провадженні здійснюється досудове розслідування, а тому перебування ОСОБА_4 на посаді командира в/ч НОМЕР_1 дає стороні обвинувачення підстави вважати, що ОСОБА_4 , перебуваючи на займаній посаді, з метою уникнення кримінальної відповідальності, вживатиме заходів, спрямованих на знищення, приховування або спотворення речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, здійснювати вплив на військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які були в його підпорядкуванні.

Окрім цього, відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 07.08.2024 на ОСОБА_4 покладено обов`язок утриматися від спілкування з військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 , а тому, перебуваючи на посаді командира в/ч НОМЕР_1 , останній буде порушувати встановлений слідчим суддею обов`язок.

Також перебуваючи на посаді командира в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_4 матиме реальну можливість вчинити дії, спрямовані на знищення чи підроблення документів, які мають значення для досудового розслідування і судового розгляду провадження, яке на цей час розслідується відносно нього. Зазначені дії, з точки зору сторони обвинувачення, перешкоджатимуть кримінальному провадженню іншим чином, що не забезпечить та не сприятиме всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин вчинення кримінального правопорушення та прийняття остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, у ньому наведених, просив його задовольнити. Додав, що в рамках кримінального провадження призначено ряд експертиз, які наразі проводяться, тому сторона обвинувачення не могла завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку відсторонення від посади.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 з приводу результатів розгляду заявленого прокурором клопотання поклалися на розсуд суду.

Заслухавши учасників провадження, вивчивши й дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

З оглянутого в судовому засіданні повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, вбачається, що останнє було вручене ОСОБА_4 05.08.2024 року особисто. На момент повідомлення про підозру ОСОБА_4 обіймав посаду начальника 90 артилерійської бази припасів (військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується копією наказу №42 від 13.02.2020.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 04.09.2024 відсторонено підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади командира військової частини НОМЕР_1 (начальника 90 артилерійської бази боєприпасів оперативного командування «Захід») на строк до 05.10.2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 03.10.2024 продовжено строк відсторонення підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади командира військової частини НОМЕР_1 (начальника 90 артилерійської бази боєприпасів оперативного командування «Захід») до 05.11.2024 року включно.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Таким чином, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно такої особи запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

Згідно з п.п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 155 КПК України у клопотанні про відсторонення від посади, зокрема, зазначаються виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, із посиланням на такі обставини; виклад обставин, що дають підстави вважати, що перебування на посаді підозрюваного, обвинуваченого сприяло вчиненню кримінального правопорушення; виклад обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

За положеннями ч. 2 ст. 157 КПК України при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: 1) правову підставу для відсторонення від посади; 2) достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у продовженні строку відсторонення від посади, якщо прокурор не доведе, що: 1) обставини, які стали підставою для відсторонення від посади, продовжують існувати; 2) сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було здійснено відсторонення від посади, іншими способами протягом дії попередньої ухвали.

Аналіз норм чинного кримінального процесуального законодавства України дає підстави зробити висновок, що для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження слідчий, прокурор зобов`язані довести наявність достатніх підстав вважати, що такий захід є необхідним для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного, обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, що мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 131 КПК України відсторонення від посади є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчим суддею встановлено, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , кваліфікований за ч. 5 ст. 426-1 КК України, відповідно до санкцій якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

Так, у клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів та інформації, які свідчать про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України. При цьому, надані стороною обвинувачення матеріали клопотання дають підстави обґрунтовано вважати, що саме перебування ОСОБА_4 на посаді сприяло можливому вчиненню підозрюваним кримінального правопорушення, в якому останній підозрюється.

На думку суду, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики, які слугували підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади. Зокрема, мова йде про ризик незаконного впливу на свідків, а також знищення чи підроблення документів, які мають значення для досудового розслідування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення доведено існування на час розгляду клопотання обставин, які стали підставою для відсторонення ОСОБА_4 від займаної посади, перебування на якій могло б призвести до настання негативних наслідків та перешкодило б подальшому здійсненню досудового розслідування. Такий захід як відсторонення від посади ОСОБА_4 необхідний для запобігання можливій протиправній поведінці підозрюваного, який, перебуваючи на посаді та використовуючи свої службові повноваження і зв`язки з колегами, може незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою примушення їх змінити чи відмовитися від давання показань, а також знищити чи підробити документи, що мають значення для розслідування. Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи та, як було встановлено в ході розгляду клопотання, сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було здійснено відсторонення від посади, іншими способами протягом дії попередньої ухвали. Настання негативних наслідків відсторонення ОСОБА_4 від посади для інших осіб слідчим суддею не встановлено.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 31.10.2024 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001385 від 01.11.2023 року, до п`яти місяців, тобто до 05 січня 2025 року.

Із урахуванням викладеного та положень статтей 154, 158, 219, 294 КПК України слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання, доцільність продовження строку відсторонення підозрюваного ОСОБА_4 від посади до 01.01.2025 року, а саме обчислюючи зазначений процесуальний строк від дати постановлення ухвали та в межах строку досудового розслідування. Відтак клопотання підлягає частковому задоволенню.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 7, 9, 154-158 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Продовжити строк відсторонення підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади командира військової частини НОМЕР_1 (начальника 90 артилерійської бази боєприпасів оперативного командування «Захід») до 01.01.2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя