КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю особи, яка подала скаргу - адвоката ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 лютого 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 лютого 2024 року задоволеноскаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000066 від 03.02.2023 року, та зобов`язано уповноважених осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань у кримінальному провадженні № 0000066 від 03.02.2023 повернути ОСОБА_7 майно, вилучене в ході проведеного 23.02.2023 невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук «ASUS» із зарядним пристроєм; флеш накопичувач у формі картки із надписом «PINbank»; планшет «iPad» model A 1475 сірого кольору; мобільний телефон «iPhone 11» білого кольору із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4X»; мобільний телефон «iPhone 4SE» золотистого кольору із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 .

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що майно, щодо якого ставиться питання про повернення, зазначено в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, а отже, не має статусу тимчасово вилученого майна. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 не має статусу підозрюваної у __________________________________________

Справа №11-сс/824/5506/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1

кримінальному провадженні № 0000066 від 03.02.2023 року, проте вилучене у неї майно утримується вже майже рік. При цьому слідчий доказів, які б свідчили, що таке майно має хоч якесь відношення до розслідуваного кримінального провадження не надав, крім того, суду не надано доказів щодо проведення жодної дії, спрямованої на дослідження вилученого майна з метою доведення причетності такого майна до кримінального провадження, що свідчить про те, що вилучення та утримування такого майна не має жодного значення для розслідування кримінального провадження, в межах якого проводився обшук та його вилучення. Разом з тим, утримання слідчими речей, правомірно належних особі на праві приватної власності, має бути спрямоване виключно на досягнення завдань кримінального провадження, тому, зважаючи на не підтвердження подальшої необхідності утримання вилученого під час обшуку майна, задовольнив скаргу представника власника майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною у зв`язку з її постановленням з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000066 від 03.02.2023 повернути особі, яка її подала.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000066 від 03.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 222 КК України.

23.02.2023, у зв`язку із загрозою знищення та/або приховування документів, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, знарядь кримінальних правопорушень, коштів, що здобуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, у зв`язку з наявністю невідкладного випадку, пов`язаного із врятуванням майна, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, проведено обшук до постановлення ухвали слідчого судді за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 (відомості щодо права власності у реєстрі відсутні; адреса вказана у реєстраційній картці ДМС України особи).

Оскільки вилучені під час проведення обшуку речі та документи зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, постановою слідчого від 23.02.2023 визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27.02.2023 необхідність та законність проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджено, з визначенням переліку майна, що підлягало вилученню.

Отже, вважає, що, з огляду на легалізацію проведеного обшуку із зазначенням переліку майна, що підлягає вилученню, відповідні речі та документи не мають статусу тимчасово вилученого майна.

Разом з тим, слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва, постановляючи оскаржувану ухвалу від 02.02.2024, згідно якої зобов`язав уповноважених осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань повернути вилучене майно, всупереч вимогам процесуального закону фактично здійснив перегляд судового рішення - ухвали Печерського районного суду міста Києва від 27.02.2023 про надання дозволу на проведення відповідного обшуку, надавши хибну оцінку статусу вилученого майна.

Також на забезпечення можливості оскарження цієї ухвали слідчого судді в апеляційному порядку прокурор посилається на висновки Верховного Суду України у постанові від 12.10.2017 у справі №757/49263/15-к, про те, що в разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити в перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України, та аналогічні правові позиції, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справах №237/1459/17 та 243/6674/17-к.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення адвоката ОСОБА_5 проти її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Переглядаючи, на виконання вказівок постанови Верховного Суду від 17 липня 2024 року, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 лютого 2024 року за скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що вказане судове рішення не є законним, оскільки не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства України, не відповідає встановленим ним завданням та основним засадам кримінального провадження, а тому підлягає безумовному скасуванню, і таких висновків колегія суддів дійшла з огляду на наступне.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає, зокрема, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Як регламентовано ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, зокрема оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Отже, під час розгляду скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, слідчий суддя має перевірити обставини, які вказують на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особою належним йому майном, тобтослідчим суддею перевіряється законність підстав утримання саме тимчасово вилученого майна.

Разом з тим, вказаних вимог закону слідчий суддя під час розгляду скарги адвоката ОСОБА_5 не дотримався.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000066 від 03.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 222 КК України.

23.02.2023 року в даному кримінальному провадженні за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , слідчими ГСУ ДБР, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, проведено невідкладний обшук, без ухвали слідчого судді, у зв`язку із врятуванням майна.

Згідно протоколу обшуку житла ОСОБА_7 від 23.02.2023 року, слідчими ГСУ ДБР було виявлено та вилучено таке майно: ноутбук «ASUS» із зарядним пристроєм; флеш накопичувач у формі картки із надписом «PINbank»; планшет «iPad» model A 1475 сірого кольору; мобільний телефон «iPhone 11» білого кольору із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4X»; мобільний телефон «iPhone 4SE» золотистого кольору із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2023 року у справі № 757/7603/23-к надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення, а також вилучення майна, яке зазначено у протоколі обшуку.

20.12.2023 року адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000066 від 03 лютого 2023 року.

Згідно вимог вказаної скарги, адвокат просив зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 та інших уповноважених слідчих групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000066 від 03.02.2023 негайно повернути в ході проведеного 23 лютого 2023 року невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , вилучене майно його власнику - ОСОБА_7 , а саме: ноутбук «ASUS» із зарядним пристроєм; флеш накопичувач у формі картки із надписом «PINbank»; планшет «iPad» model A 1475 сірого кольору; мобільний телефон «iPhone 11» білого кольору із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4X»; мобільний телефон «iPhone 4SE» золотистого кольору із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 .

Ухвалою від 02 лютого 2024 року вказану скаргу слідчий суддя задовольнив та зобов`язав уповноважених осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань повернути ОСОБА_7 майно, згідно переліку наведеному у поданій скарзі.

Проте, як вбачається зі змісту ухвали, слідчий суддя, вирішуючи питання про повернення вилученого в ході обшуку майна, всупереч вимог чинного закону, фактично здійснив перегляд ухвали Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року про надання дозволу на проведення відповідного обшуку, та хоча й дійшов висновку, що майно, щодо якого ставиться питання про повернення, зазначено в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, а отже, не має статусу тимчасово вилученого майна, проте, обґрунтовуючи своє рішення про задоволення скарги, послався зокрема на норми ст.ст. 7, 16 КПК України, які стосуються загальних засад кримінального провадження, ст. 41 Конституції України щодо непорушності права власності, що взагалі виходить за межі предмету розгляду слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України щодо оскарження бездіяльності, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Отже, на переконання колегії суддів, слідчий суддя в даному випадку прийняв рішення, яке не передбачене КПК України.

В свою чергу, законність підстав подальшого утримання вилученого майна та наявність обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_7 належним їймайном, як того вимагають норми кримінального процесуального закону під час розгляду скарги на бездіяльність прокурора, слідчого, дізнавача щодо неповернення тимчасово вилученого майна, слідчим суддею не перевірялись.

За вищевикладеним, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді від 02 лютого 2024 року постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 лютого 2024 року, якою задоволеноскаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000066 від 03.02.2023 року, та зобов`язано уповноважених осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань у кримінальному провадженні № 0000066 від 03.02.2023 повернути ОСОБА_7 майно, вилучене в ході проведеного 23.02.2023 невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук «ASUS» із зарядним пристроєм; флеш накопичувач у формі картки із надписом «PINbank»; планшет «iPad» model A 1475 сірого кольору; мобільний телефон «iPhone 11» білого кольору із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4X»; мобільний телефон «iPhone 4SE» золотистого кольору із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 , - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3