ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/634/21 Номер провадження 11-кп/814/1845/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000188 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шишацького районного суду Полтавської області від 22 липня 2024 року,

встановила:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

- 06.07.2016 року вироком Шишацького районного суду Полтавської області за ч.2 ст.307, ч.1 ст.263, ч.1 ст.317 КК України ,із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. 14.05.2020 року ухвалою Ленінського районного суду м.Полтава звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 21 день,

обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, тобто до 19 вересня 2024 року. Визначено заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 58 400 грн. із встановленням передбачених ст.194 КПК України обов`язків.

В задоволенні клопотань захисника та обвинуваченого про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу відмовлено.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Так, в березні 2021 року, більш точної дати органом досудового розслідування встановити не вдалося за можливе, близько 19.00 год., ОСОБА_7 , в період дії умовно-дострокового звільнення, з будинку та господарського приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , таємно викрав: дві чавунні пічні плити з двома конфорками, вартістю 866, 66 грн.; чавунні колісники для пічки, вартістю 100 грн.; чавунні дверцята для пічки, вартістю 100 грн.; чавунні дверцята, вартістю 110 грн.; 35 столових стальних ложок, вартістю 350 грн.; 14 столових стальних вилок, вартістю 140 грн.; 6 стальних шампурів, вартістю 100 грн.; алюмінієву каструлю, об`ємом 2 л, вартістю 86, 66 грн.; дві пір`яні подушки, вартістю 150 грн.; пір`яну подушку, вартістю 63, 33 грн.; дві емальовані каструлі, об`ємом 5 л. кожна, вартістю 210 грн.; емальовану каструлю, об`ємом 10 л., вартістю 154, 45 грн.; емальовану каструлю, об`ємом 7 л., вартістю 75, 39 грн.; дві ручні пилки для дерева, вартістю 200 грн.; ручну пилку „Дружба, вартістю 150 грн.; алюмінієві санки, вартістю 100 грн.; пасічний димар, вартістю 76, 67 грн.; два стальні сита, вартістю 450 грн.; ручну косу ,вартістю 233, 33 грн.; дві штикові лопати, вартістю 200 грн.; дві садові сапи, вартістю 199,34 грн.; дві емальовані каструлі, об`ємом 40 л. кожна, вартістю 960 грн.; чотири емальовані каструлі, об`ємом 15 л. кожна, вартістю 666,68 грн.; дві емальовані миски, об`ємом 10 л. кожна, вартістю 200 грн.; три молотки із дерев`яними ручками, вартістю 93 грн.; металевий молот (кувалду) із дерев`яною ручкою, вартістю 150 грн.; оцинковане відро, об`ємом 15 л., вартістю 100 грн.; оцинковане відро, об`ємом 8 л., вартістю 41, 67 грн.; стальну драбину, довжиною 2,95 м., вартістю 416, 67 грн.; стальну драбину, довжиною 2 м., вартістю 200 грн.; гідравлічний домкрат, вартістю 500 грн.; металеву борону, вартістю 299, 67 грн.; оцинковану каструлю, об`ємом 30 л., вартістю 96, 67 грн.; оцинковану садову лійку, вартістю 153, 33 грн.; автомобільний ручний насос, вартістю 100 грн.; велосипедний насос, вартістю 50 грн.; алюмінієвий бідон, об`ємом 5 л., вартістю 100 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 8 243, 53 грн. Після цього, ОСОБА_7 переніс вказані речі до будинку свої матері ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначив про наявність на розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити, застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Судом не враховано, що обвинувачений постійно проживає за однією адресою разом зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , яка є пенсіонером за віком, тобто має міцні соціальні зв`язки, має незадовільний стан здоров`я та потребує лікування, позитивно характеризується.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Прокурор, захисник та обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час слухання, в судове засідання не з`явились. Просили розгляд провадження провести за їхньої відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом ст.199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши у сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд, проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати.

Суд належним чином врахував наявність ризику переховування ОСОБА_7 від суду, оскільки він не працевлаштований, не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за яке передбачено покарання від трьох до шести років позбавлення волі, звернувши увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у інкримінованих правопорушеннях, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Крім того, ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та проти громадської безпеки, та знову обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у вигляді таємного викрадення чужого майна, в період умовно-дострокового звільнення. Тому існує вірогідність вчинення ним інших кримінальних правопорушень корисливої спрямованості.

Про можливість перешкоджати здійсненню кримінального провадження свідчить характер кримінального правопорушення, об`єктом якого є власність громадян.

Доводи апелянтів про наявність позитивно характеризуючих особу обвинуваченого даних, не спростовують висновку суду про неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у разі непродовження строку тримання під вартою.

Жодний інший, більш м`який запобіжній захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Також матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б підтверджували неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №1122 від 21.11.2012 затверджено Порядок надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі, відповідно до якого зазначеним особам безперешкодно надається медична допомога у закладах охорони здоров`я відповідно до специфіки захворювання.

Відповідно до роз`яснень ВС №1/0/2-22 від 03 березня 2022 року, як відповідний ризик враховано запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, а наведені захисником доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Враховуючи наведене, висновок суду про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави ґрунтується на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону. Тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, в зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шишацького районного суду Полтавської області від 22 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4