1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2690/24 1-кс/335/3270/2024
18 липня 2024 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , займає посаду голови Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -
Т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта Вест Ойл Груп» (далі по тексту ТОВ «Дельта Вест Ойл Груп») 28.10.2013 набуло право власності на автозаправний комплекс за адресою: АДРЕСА_2 , для здійснення законної господарської діяльності. Автозаправний комплекс було придбано разом зі всіма складськими та побутовими приміщеннями, які розташовані на території автозаправної комплексу, а також з усіма основними засобами та товарно-матеріальними цінностями.
ТОВ «Дельта Вест Ойл Груп» засноване 28.02.2008, має ідентифікаційний номер 35782357. Місце знаходження юридичної особи: АДРЕСА_3 . Види діяльності (КВЕД) 68.20 надання в оренду й експлантацію власного чи орендованого нерухомого майна; 46.17 оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.
У зв`язку із повномасштабною агресією з боку росії та початком бойових дій на території Запорізької області, дирекцією ТОВ «Дельта Вест Ойл Груп» прийнято рішення провести інвентаризацію та опечатування наявного майна на автозаправному комплексі за адресою: АДРЕСА_2 , яке розташовано поблизу лінії проведення бойових дій, з метою його збереження для подальшого перевезення у більш небезпечні місця.
Комісією з числа працівників компанії «Дельта Вест Ойл Груп» 27.02.2022 здійснено виїзд та опис (інвентаризацію) і опечатування майна, що знаходилось на автозаправному комплексі за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено акт огляду та опечатування автозаправного комплексу, інвентарна картка основних засобів (бухгалтерський облік).
Згідно інвентарної картки (бухгалтерського обліку) основних засобів, що зберігаються на АЗК «WOG», за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 27.02.2022 встановлено наявність холодильної морозильної камери ємністю 23,3 м.куб. (інв.№0028285) балансова вартість якої складає 141 тис. 151 грн. 45 коп.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 25.10.2023, ОСОБА_4 у змові з громадянином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи злочинність своїх дій, тобто діючи з єдиним прямим умислом, вирішили вчинити таємне викрадення уцілілого та непошкодженого майна з території автозаправного комплексу за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходиться у власності ТОВ «Дельта Вест Ойл Груп».
При цьому, розуміючи, що всі етапи злочинної діяльності задля досягнення кінцевого результату провести самотужки їм не вдасться за можливим, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вирішили залучити мешканця смт. Кушугум, робітникаТОВ «ТЕРРА ВІКТОРІЯ», директором якого є ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який надав згоду на участь у вчинені даного злочину.
ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 09.01.2024, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, діючи умисно, за попередньою змовою між собою, вирішили здійснити крадіжку холодильної морозильної камери ємністю 23,3 м. куб, яка розташована на території на автозаправного комплексу, за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходиться у власності ТОВ «Дельта Вест Ойл Груп».
З метою реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_4 доручив робітнику Кушугумської селищної ради ОСОБА_9 виконати вказівки ОСОБА_7 використовуючи екскаватор-навантажувач JCB 3СХ SITEMASTER, який використовує Кушугумська селищна рада, якому не повідомляв про злочинні наміри.
Так, приблизно о 14 год. 30 хв. 09.01.2024 на територію автозаправного комплексу за адресою: АДРЕСА_2 ,прибули ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на тракторі «Т_150» з причепом, який використовується ТОВ «ТЕРРА ВІКТОРІЯ» та ОСОБА_9 на екскаваторі-навантажувачі JCB 3СХ SITEMASTER.
Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 09.01.2024 діючи за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, вчинили крадіжку майна ТОВ «Дельта Вест Ойл Груп», а саме холодильну морозильну камеру ємністю 23,3 м.куб. (інв.№0028285) балансова вартість якої складає 141 тис. 151 грн. 45 коп., з території автозаправного комплексу за адресою: АДРЕСА_2 .
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , ТОВ «Дельта Вест Ойл Груп» було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 141 тис. 151 грн. 45 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, якому 13.07.2024, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраним в кримінальному проваджені доказами.
Вивчивши особистість підозрюваного, а також інші зібрані під час досудового розслідування докази, органом досудового розслідування, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, ч.1 ст. 177 КК України.
Так, підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість суворість та невідворотність покарання за вчинення ним кримінального правопорушення за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, на підставі чого орган досудового розслідування приходить до висновку, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 , обізнаний про місце мешкання свідків, які своїми показаннями підтверджують причетність до скоєного підозрюваним кримінального правопорушення, та з метою уникнути відповідальності може незаконно впливати на свідків шляхом вмовлянь, залякування, що є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім цього, по даному кримінальному провадженню не проведено ряд судових експертиз, тому існує достатньо підстав вважати, що підозрюваний може впливати й на експертів, які будуть залучені до їх проведення.
Більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.
Про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 176 КПК України, свідчить тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення та наявність ризиків, які викладені в клопотанні.
Неможливість обрання до підозрюваного, запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що на час звернення з клопотанням до слідчого судді, до слідчого не надходило відповідних клопотань від поручителів.
Тому, підсумовуючи вищевикладене сторона обвинувачення вважає, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема визначеного в ч. 7 ст. 42 КПК України обов`язку прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, у даному кримінальному провадженні необхідно підозрюваному ОСОБА_4 , обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків не залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 21 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин наступного дня в межах строку досудового розслідування, прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою, а також не відлучатися із населеного пункту АДРЕСА_1 , в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.
В судовому засіданні підозрюваний зазначив, що з підозрою згоден, не заперечував проти клопотання слідчого, при цьому просив застосувати запобіжний захід у вигляд домашнього арешту в нічний час доби з 23-00 година до 05-00 години.
В судовому засіданні захисник зазначив, що ризики відсутні, просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.3 ст.194 КПК України або обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1,2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
13 липня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Аналізуючи наведені стороною обвинувачення матеріали кримінального провадження можливо дійти висновку, що вони містять відомості про ймовірну причетність підозрюваного ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину, однак така причетність має бути перевірена органом досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження.
Представлені докази на даному етапі не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон повязує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені Кримінального процесуального кодексу України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя не у повній мірі не може погодитися з існуванням ризиків, про які вказує слідчий, виходячи за наступного.
Як вказує сторона обвинувачення, усвідомлюючи можливість позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_4 , з метою уникнення відповідальності, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, що свідчить про наявний ризик, передбачений пунктом 1 частиною першою ст. 177 КПК України.
Ризик, передбачений п. 1 ст. 177 КПК України доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування, що також відображено у рішенні ЄСПЛ у справі «Яжинський проти Польщі» («Jarzynski v. Poland», § 43).
Під час розгляду клопотання прокурор має довести перед слідчим суддею наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні (ст. 194 КПК України).
Жодні дані (докази) стороною обвинувачення при розгляді клопотання щодо наміру підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, крім наявності обґрунтованої підозри, слідчому судді не надано.
Окрім цього, сторона обвинувачення вказує на ризик ймовірного впливу на свідків та потерпілого, проте вказане твердження можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного обовязку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні.
Згідно з п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів сторони обвинувачення про наявність у підозрюваного наміру переховуватись від органів досудового у такий спосіб, що застосування більш мякого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.
Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що останній офіційно працює, займає посаду голови Кушугумської селищної ради Запорізького району, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, існують міцні соціальні зв`язки, соціально адаптований, раніше не судимий.
Отже, долучені до клопотання докази, в своїй сукупності не можуть переконливо свідчити про наявність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Крім того, аналізуючи поведінку підозрюваного під час досудового розслідування, зокрема відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів невиконання обов`язків та доказів ухилення підозрюваного в участі у слідчих діях не надані, слідчий суддя встановив, що останній без застереження виконує покладені на нього обов`язки.
За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, отже, вважає обґрунтованим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Оцінивши в сукупності всі вищезгадані обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_4 та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст. ст. 179, 184, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя
Клопотання т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, строком до 13 вересня 2024 року включно, а саме:
- прибувати до слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, до органів прокуратури та суду за першим викликом, залежно від стадії кримінального процесу;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні, за винятком їх участі в процесуальних діях.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , положення ч. 2 ст. 179 КПК України, у відповідності до якої, у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1