Справа № 727/9354/24
Провадження № 1-кп/727/430/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2024 року приблизно о 04 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим транспортним засобом, діючи умисно, таємно, протиправно, через незачинені на замок передні водійські двері, проник до салону автомобіля марки «Mercedes Benz», модель «Sprinter 213 CDI», синього кольору д.н.з НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного № НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 та перебуває в користуванні ОСОБА_7 , побачивши, що ключі від транспортного засобу знаходяться на підлокітнику автомобіля, завів двигун та керуючи вказаним транспортним засобом залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому, ОСОБА_5 залишив вище вказаний транспортний засіб на стоянці за адресою: АДРЕСА_4 , чим своїми діями завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 на суму 349010, 67 (триста сорок дев`ять тисяч десять грн. 67 коп.).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах вчинив даний злочин, заволодів транспортним засобом, оскільки хотів доїхати додому. Коли завів транспортний засіб і від`їхав на кількасот метрів, зрозумів, що треба повернути автомобіль, але оскільки він не місцевий, то назад повернутися не зміг, бо заблукав. Виїхав аж у селі Тереблече. Там був зупинений працівниками прикордонної служби і в подальшому його передали правоохоронцям. Так він був затриманий. Супротиву правоохоронцям не чином, вину визнавав відразу, сприяв слідству. У вчиненому щиро кається. Обіцяє більше не повторювати протиправної поведінки.

Відповідно до ч.3 ст.56 КПК України під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право: 1) бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду; 2) брати участь у судовому провадженні.

Судом було вжито необхідних заходів з метою надання потерпілому ОСОБА_7 можливості реалізувати зазначені права.

Однак потерпілий ОСОБА_7 , до суду не з`явився, в попередньо поданій до суджу письмовій заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, збитки йому відшкодовані.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст.289 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення те, що дане правопорушення відноситься до категорії тяжких а, також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та зареєстрований у « Полтавському обласному центрі терапії залежностей Полтавської обл. ради » з діагнозом синдром залежності внаслідок вживання наркотичних речовин; за даними висновку судово - психіатричної експертизи є таким, що може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Суд враховує, що ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, збитки завдані кримінальним правопорушенням відшкодовані в повному обсязі.

Наведені обставини суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлені.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статей 50, 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченим у межах санкції статті обвинувачення.

При цьому суд враховує положення п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом».

У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Це право є найважливішим у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції. Суд нагадує, що коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».

Враховуючи те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та повністю визнав свою вину, раніше не судимий, його молодий вік, позицію потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання, оскільки йому повністю відшкодовані збитки, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, оскільки ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину та критичним ставленням до вчиненого, усвідомлення своєї провини і засудженням своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ними протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 зареєстрований в лікувальній установі , як особа залежна від наркотичних засобів, суд не застосовує ст. 69 КК України, як того просив захисник, оскільки вбачає необхідним встановити більш тривалий термін контролю за його поведінкою.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на домашній арешт.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки: 1) не залишати місце проживання з 21 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. - АДРЕСА_2 ; 2) не відлучатися з м.Чернівці без дозволу суду;

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду негайно.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави понесені витрати на залучення експертів у розмірі 6058 грн. 24 коп.

Речові докази: транспортний засіб марки «Mercedes Benz» «Sprinter 213 CDI», д.н.з НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію автомобіля № НОМЕР_2 та поліс страхування № АТ5023464; ключі від автомобіля із надписом «Alligator», що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити у користуванні останнього.

DvD- диск з відеозаписом за адресою АДРЕСА_4 - залишити в матеріалах кримінальної справи.

На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1