490/7581/24 н/п 1-кс/490/3886/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/7581/24
У Х В А Л А

про продовження строків запобіжного заходу

10 жовтня 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Миколаївській області ОСОБА_7 ,погоджене прокурором, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Херсон, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001201 від 26.07.2024.

Клопотання мотивує тим, що З метою перешкоджання законній діяльності ЗСУ невстановлені особи - «куратори», які підтримують збройну агресію російської федерації на території України почали підшуковувати серед найбільш уразливих верст суспільства - безробітніх, раніше судимих, які ведуть аморальний спосіб життя - осіб, які за грошову винагороду здійснять підпал автомобілів військовослужбовців Збройних Сил України.

Вищевказані особи - «куратори», розуміючи те, що їх дії можуть бути викриті, дотримуючись засобів конспірації, використовували умовності та для обговорення особливостей вчинення злочину - програми для обміну повідомленнями «Telegram», «Viber», «WhatsApp», «Signal», через які реалізовували свою злочинну діяльність на території України, через які надавали вказівки стосовно підпалу транспортних засобів, отримання відеозаписів підтвердження знищення автомобілів, обговорення способу оплати, та інші дії направлені на перешкоджання законній діяльності ЗСУ.

Вищевказані, невстановлені особи - «куратори», наприкінці червня 2024 року, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування на теперішній час не встановлено, встановили ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому повідомили про можливість швидкого заробітку грошей, шляхом підпалу автомобілів військовослужбовців Збройних Сил України, які розташовуються на півдні України, а саме на території АДРЕСА_2 .

У свою чергу ОСОБА_8 на пропозицію «кураторів» погодився та вирішив залучити до вказаної протиправної діяльності своїх знайомих, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на той час знаходився в м. Херсон Херсонської області.

В подальшому ОСОБА_8 25.07.2024 запропонував ОСОБА_9 вчинити в м. Миколаєві Миколаївської області підпал транспортного засобу військовослужбовців Збройних Сил України, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, на що останній погодився.

З метою реалізації злочинного умислу та доведення його до мети ОСОБА_9 25.07.2024 о 21:00 год. приїхав до м. Миколаєва Миколаївської області, де з метою конспірації оселився у орендованому житлі за адресою: АДРЕСА_3 , без укладання відповідного договору оренди, використовуючи умовності.

Оселившись у вказаному житлі ОСОБА_9 , з метою встановлення транспортного засобу військовослужбовців Збройних Сил України, направився в напрямку вул. Сінної у м. Миколаєві, перебуваючи на якій, а саме навпроти будинку АДРЕСА_4 , помітив автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «L200 Pick Up», закордонний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому розташовувались номери прикриття НОМЕР_2 , який мав окрас колір хакі, що являється характерною приналежністю до військових транспортних засобів ЗСУ та перебував у користуванні військової частини НОМЕР_3 , а саме тимчасово виконуючого обов`язки командира групи ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Інформацію про місцезнаходження вказаного автомобіля ОСОБА_9 передав ОСОБА_8 , який повідомив, що цей транспортний засіб підходить для виконання злочинного плану та вказав про необхідність очікування його та ОСОБА_6 в орендованому житлі.

Дізнавшись про наявність транспортного засобу військовослужбовців Збройних Сил України ОСОБА_8 перебуваючи в м. Одеса Одеської області підготував необхідні для вчинення злочину речі та засоби конспірації (змінний одяг, паливно-мастильну суміш та відеокамеру), після чого разом із ОСОБА_6 , якій були відомі наміри останнього виїхали до м. Миколаєва.

Приблизно о 03:00 год. 26.07.2024 ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , зустрілись в орендованому житлі за адресою: АДРЕСА_3 , де останній розподілив між учасниками їх функції, відповідно до яких ОСОБА_9 повинен був підпалити автомобіль, ОСОБА_6 здійснити відео-фіксацію його дій, а ОСОБА_8 передати відеозапис підпалу «куратору», забезпечити знищення засобів вчинення злочину та отримати винагороду.

Погодившись із пропозицією ОСОБА_8 , приблизно о 04:10 год. 26.07.2024 ОСОБА_9 та ОСОБА_6 вийшли з орендованого житла за адресо: АДРЕСА_3 , та направились до місцезнаходження автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «L200 Pick Up», який розташовувався на АДРЕСА_4 .

Приблизно 04:20 год. ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою між собою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді створення перешкод, ускладнення маневрів Збройних Сил України, зниження ефективності військових частин Збройних Сил України, в умовах воєнного стану і військової агресії російської федерації проти України, переслідуючи досягнення злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, підійшовши до вищевказаного автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «L200 Pick Up» ОСОБА_9 взяв заздалегідь підготовлену пляшку з легкозаймистою речовиною та почав наносити паливно-мастильну речовину в район вітрового скла та кузову автомобіля, при цьому ОСОБА_6 здійснювала відео фіксацію з метою підтвердження знищення транспортного засобу та подальшої передачі відеозапису «куратору» і одержання від нього грошової винагороди у невстановлений на теперішній час спосіб.

Після нанесення легкозаймистої речовини, ОСОБА_9 , використовуючи невстановлений в ході досудового розслідування предмет, підпалив указану речовину, внаслідок чого відбулося займання паливно-мастильного матеріалу та контактуючих з нею поверхонь автомобіля.

Таким чином, унаслідок вчинення вищевказаних умисних дій, автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «L200 Pick Up», закордонний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому розташовувались номери прикриття НОМЕР_2 , повністю знищено, внаслідок чого автомобіль виведено з ладу, чим унеможливлено його подальше цільове використання, спричинивши при цьому збитки на суму 194 416 грн. (сто дев`яносто чотири тисячі чотириста шістнадцять гривень).

Після доведення злочинного умислу до кінця ОСОБА_9 та ОСОБА_6 повернулись до орендованого житла, де з метою знищення доказів злочинної діяльності передали ОСОБА_8 особисті речі в яких перебували в момент вчинення злочину.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав та просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави зважаючи на положення ч.4 ст.183 КПК України. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких та за яке передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях підозрюваної наявні ризики, передбачені п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України для застосування вказаного виду запобіжного заходу. На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання про продовження підозрюваній строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрювана в судовому засіданні підтримала думку захисника та просила обрати інший більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження № 0001201 від 26.07.2024 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України.

28.08.2024 ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.

28.08.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

29.08.2024 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 13.10.2024 включно.

10.10.2024 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва продовжено строк досудового розслідування до 4-х місяців.

На даний час у кримінальному провадженні не виконані всі дії, що перешкоджає винесенню законного процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні, яке відповідно до положень ч.1 ст. 94 КПК України має ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання та враховуючи вимоги ч.2 ст.177 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, суд виходить з наступного.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України, судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.

Зокрема обґрунтованість підозри стверджується зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме: витягом з ЄРДР за № 0001201 від 26.07.2024 за ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, за фактом умисного пошкодження, шляхом підпалу, транспортного засобу марки «Mitsubishi» моделі «L200 Pick Up», який використовувався для потреб ЗСУ; рапортами чергової частини Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області від 26.07.2024 № 11901 та № 11912; протоколом огляду предмету від 21.08.2024 (огляд диску зі служби 102 з аудіовикликом про вчинення злочину); протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) тимчасово виконуючого обов`язки командира групи військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_10 від 26.07.2024; рапортом заступника начальника - начальника СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області від 26.07.2024; протоколом огляду місця події від 26.07.2024 (місце підпалу транспортного засобу); актом та висновком про причину пожежі від 26.08.2024; висновком експерта № СЕ-19/115-24/13687-АВ за результатами судової автотоварознавчої експертизи від 10.08.2024; протоколом додаткового огляду місця події від 26.07.2024 (вилучення пляшки та цигарок); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 26.07.2024; протоколом допиту свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_14 (впізнання ОСОБА_9 та ОСОБА_6 ); протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, в порядку ст. ст. 208-211, 213, 615 КПК України ОСОБА_6 ; протоколами допиту підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_6 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 від 27.07.2024, та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Крім того, обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваної ОСОБА_6 ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який належить до тяжкого та відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років позбавлення волі та у випадку доведення виниу вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваній загрожує реальне позбавлення волі. Може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не проведено в повному обсязі всіх необхідних і можливих слідчих дій та не встановлено повне коло осіб, з якими ОСОБА_6 могла діяти, та може здійснювати дії, направлені на знищення відомостей доказового характеру про вчинення нею кримінального правопорушення.Також може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки, через свої стійкі зв`язки з представниками рф, перебуваючи на волі, в умовах збройної агресії проти України та ведення бойових дій, може продовжувати умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, окупаційній адміністрації державі-агресора, шляхом надання інформації про Збройні Сили України.

Вказані ризики не зникли та не зменшилися з часом та доведені прокурором в суді.

Продовжуючи підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що остання підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, яке за своєю правовою природою та об`єктом спрямування спрямоване проти основ національної безпеки України. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу, що тим самим підвищує ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого її підозрюють. Крім того, суд вважає, що в діях підозрюваної наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та вони доведені прокурором, підозрювана є працездатною особою, доказів про тяжкість захворювань не надано, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали продовженню підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Жоден інший більш м`який запобіжний захід на даному етапі досудового розслідування, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин клопотання та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи стадію кримінального провадження, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання слідчого про продовження підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків.

Щодо можливості застосування до підозрюваної альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Поряд з цим положеннями ч.4 ст.183 КПК України визначено, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, суд вважає за можливе не визначати підозрюваній розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», за адресою: вул. Лагерне поле 5, м. Миколаїв.

Строк дії ухвали становить починаючи з 10 жовтня 2024 року до 08 грудня 2024 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1