Провадження № 1-кп/932/215/24
Справа № 932/2789/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000259, угоду про визнання винуватості відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ленінськ, Кзим-Ординської області, Казахстану, громадянки України, зареєстрованої та мешкаючої за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт з додатками та угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 396 КК України.

23 травня 2024 року до суду від ОСОБА_9 надійшла позовна заява до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Також 23 липня 2024 року від адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 також подано цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 просив також визнати ОСОБА_9 цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні.

Адвокат ОСОБА_7 просив відкрити провадження по цивільному позову, а також визнати ОСОБА_10 потерпілою та цивільним позивачем.

Вислухав думку учасників судового провадження, суд доходить наступного висновку.

Так, в провадженні суду перебуває обвинувальний акт з додатками та угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 396 КК України.

Відповідно до змісту обвинувального акту потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні.

Так само ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , як учасника судового провадження, в даному кримінальному провадженні не визначено.

У відповідності зі статтею 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

При цьому, склад злочину передбачений ч.1 ст. 396 КК України є формальним і з об`єктивної сторони приховування злочину полягає в заздалегідь не обіцяному переховуванні злочину, яке може бути вчинене тільки шляхом активної поведінки - дій. Відповідальність за ч.1 ст. 396 КК України настає лише за приховування злочину певного ступеня тяжкості - тяжкого чи особливо тяжкого.

Безпосереднім об`єктом такого кримінального правопорушення є суспільні відносини у сфері правосуддя.

Тобто, ч.1 ст. 396 КК України передбачає обов`язкову ознаку об`єктивної сторони даного злочину у вигляді лише вчинення самого діяння спрямованого на приховання тяжкого чи особливо тяжкого злочину способом визначеним ч.6 ст. 27 КК України, та не передбачає завдання будь якої шкоди.

Окрім цього, відповідно до ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні може бути подано особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди до початку судового розгляду до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у розумінні статті 55, 61 КПК України не є потерпілими, а відтак й цивільними позивачами у даному кримінальному провадженні, оскільки зі змісту обвинувального акту не вбачається, яка саме шкода їм завдана неправомірними діями ОСОБА_5 , а тому відсутні підстави для визнання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 потерпілими та цивільними позивачами і прийняття судом їх позовних заяв.

Також слід зазначити, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 396 КК України надійшов до суду разом із угодою про визнання винуватості, при цьому цивільний позов ані ОСОБА_10 ані ОСОБА_9 під час досудового розслідування заявлено не було та до обвинувального акту не долучено.

На цей час, судом здійснюється судовий розгляд угоди про визнання винуватості по суті, що тим самим виключає можливість прийняття судом позовних заяв ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

На підставі викладеного, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви адвоката ОСОБА_6 про визнання цивільним позивачем ОСОБА_9 та вважає за необхідне позовну заяву до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повернути, а також відмовити у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_7 про визнання потерпілою та цивільним позивачем ОСОБА_10 та позовну заяву до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повернути.

Керуючись ст. 128, 314, 474 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_6 про визнання цивільним позивачем ОСОБА_9 , позовну заяву до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повернути.

Відмовити у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_7 про визнання потерпілою та цивільним позивачем ОСОБА_10 , позовну заяву до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повернути.

Суддя ОСОБА_1