ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/525/24 Справа № 707/498/24 Категорія: ч.4 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 07 травня 2024 року, яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, утриманців не має, непрацюючого, раніше судимого: 08.06.2023р. Черкаським районним судом Черкаської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки,

визнано винуватим у кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді п`яти років шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71, ст.72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 08.06.2023р - та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді шести років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишений попередній - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відраховується з моменту взяття його під варту з 20 лютого 2024 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Вирішена доля речових доказів, відповідно до положень ст.100 КПК

України,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку місцевого суду, ОСОБА_8 , визнаний винуватим та засуджений за те, що він будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, 07.01.2024р. о 17-45год. перебуваючи в приміщенні магазину «Аврора» (ТОВ «Вигідна покупка»), що розташований по вул.Чигиринський Шлях, 44 в с.Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, з метою викрадення чужого майна, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, який введено в дію Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», шляхом вільного доступу, з торгівельної полиці зазначеного магазину викрав чуже майно, а саме навушники Bluetooth X-Digital HBS-310 білі, вартістю 399грн., які сховав до лівої кишені своєї куртки, після чого пройшов касову зону торгівельної зали, не оплативши за зазначений товар та зник з місця вчинення злочину, завдавши потерпілому ТОВ «Вигідна покупка» матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_8 17.01.2024р. о 13-35год. перебуваючи в приміщенні магазину «Аврора» (ТОВ «Вигідна покупка»), що розташований по вул.Чигиринський Шлях, 44 в с.Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, з метою викрадення чужого майна, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, який введено в дію Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», шляхом вільного доступу, з торгівельної полиці зазначеного магазину викрав чуже майно, а саме пристрій зарядний літій-полімерний 10000мА год. арт.50846, вартістю 399грн., які сховав до кишені своєї куртки, після чого пройшов касову зону торгівельної зали, не оплативши за зазначений товар та зник з місця вчинення злочину, завдавши потерпілому ТОВ «Вигідна покупка» матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_8 26.01.2024р. о 10-50год. перебуваючи в приміщенні магазину «Аврора» (ТОВ «Вигідна покупка»), що розташований по вул.Чигиринський Шлях, 44 в с.Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, з метою викрадення чужого майна, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, який введено в дію Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», шляхом вільного доступу, з торгівельної полиці зазначеного магазину викрав чуже майно, а саме: навушники бездротові в кейсі з індикатором зарядки арт.87870 в кількості 1шт., вартістю 399грн.; навушники бездротові в кейсі з індикатором зарядки арт.87870 в кількості 1шт., вартістю 279грн.; карту пам`яті T&G micro SDHC UHC-1 64Гб в кількості 1шт., вартістю 229грн.; свердло по металу Werk 3-12мм вартістю 149грн. в кількості 4шт. на суму 569грн.; набір сверел по металу Werk 1-10мм 10шт/уп., вартістю 129грн., після чого пройшов касову зону торгівельної зали, не оплативши за зазначений товар та зник з місця вчинення злочину, завдавши потерпілому ТОВ «Вигідна покупка» матеріальної шкоди на суму 1632грн.

Крім цього, ОСОБА_8 02.02.2024р. о 11-55год. перебуваючи в приміщенні магазину «Аврора» (ТОВ «Вигідна покупка»), що розташований по вул.Чигиринський Шлях, 44 в с.Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, з метою викрадення чужого майна, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, який введено в дію Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», шляхом вільного доступу, з торгівельної полиці зазначеного магазину викрав чуже майно, а саме: навушники бездротові в кейсі з індикатором зарядки арт.87870 в кількості 1шт., вартістю 399грн.; навушники бездротові в кейсі з індикатором зарядки арт.87870 в кількості 1шт., вартістю 279грн.; карту пам`яті T&G micro SDHC UHC-1 64Гб в кількості 1шт., вартістю 229грн.; бокорізи шліфовані СТАЛЬ 180мм в кількості 1шт. вартістю 149грн., після чого пройшов касову зону торгівельної зали, не оплативши за зазначений товар та зник з місця вчинення злочину, завдавши потерпілому ТОВ «Вигідна покупка» матеріальної шкоди на суму 1056грн.

Не оспорюючи висновків суду першої інстанцій щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вважає вирок суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Суд при винесенні вироку зобов`язаний виходити із необхідності відповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, можливості виправлення особи без відбуття покарання у місцях обмеження або позбавлення волі. Вважає даний вирок занадто суворим, а тому таким, що підлягає зміні на підставі наступних обставин.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 є визнання ним вини в повному обсязі, його щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину, критична оцінка ним своїх дій, відсутність матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого зі сторони потерпілого у справі.

За час проведення досудового слідства ОСОБА_8 вже безліч разів пожалкував про скоєні ним кримінальні правопорушення. Навчений та покараний наріканням оточуючих людей, і головне найближчих для нього людей - батьків. ОСОБА_8 у скоєному проявив щиросердне розкаяння, вчинені ним злочини хоча і відноситься до категорії тяжких злочинів, разом з тим будь-яких шкідливих наслідків від його злочинної діяльності не настало, жодних здобутків матеріального характеру ОСОБА_8 внаслідок цього також не отримав, з огляду на фактичне відшкодування ним спричинених потерпілому матеріальних збитків.

Обставини, які обтяжують відповідальність ОСОБА_8 відповідно до ст.67 КК України - відсутні.

Щодо характеризуючих особу ОСОБА_8 даних, то суд першої інстанції в достатній мені не врахував в даному випадку, що останній хоча і є особою раніше судимою, проте згубних звичок не виявляє, має постійне місце проживання, за місцем проживання зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, має стійкі соціальні зв`язки, оскільки постійно проживає разом зі своїми батьками, знаходиться в гарних стосунках із сусідами та надає їм допомогу за потреби, має подяки за сумлінне навчання за період навчання у школі та ліцеї, на протязі 2023 року офіційно працював на підприємстві ТОВ «Віджи Продакшн» Черкаському логістичному підрозділі на посаді налагоджувальний устаткування у виробництві харчової продукції, де за час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник, на обліку в Черкаському обласному психоневрологічному диспансері (КЗ «ЧОПНД») та КП «Черкаському обласному наркологічному диспансері» не знаходиться.

З урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_8 менш суворе покарання в межах санкції статті.

Просив змінити оскаржуваний вирок. Пом`якшити ОСОБА_8 призначене покарання за ч.4 ст.185 КК України з 5 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст.69 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до основного покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком від 08.06.2023 року, яким його було засуджено до 5-ти років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком терміном 2 роки та остаточно призначити покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі. В решті вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 07.05.2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційною скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону місцевим судом виконані в повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані вірно за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Враховуючи ту обставину, що в апеляційній скарзі захисника не оскаржується кваліфікація дій ОСОБА_8 та висновок про доведеність вини, який винуватість визнав в повному обсязі, а висновки суду відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені в порядку ст.349 КПК України, тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз в цій частині та відповідно до вимог ст.404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Доводи апеляційної скарги захисника про пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_8 призначеного остаточного покарання із застосуванням ст.71 КК України до 5 років 1 місяця є безпідставними.

При призначенні покарання ОСОБА_8 місцевий суд, в межах Загальної частини з дотриманням Особливої частини, врахував Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, поведінку, який в період іспитового строку знову вчинив тяжкий умисний злочин, вину в інкримінованому визнав повністю, що свідчить про його відношення до скоєного, вчинив чотири епізоди злочинної діяльності, на спеціальних обліках не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжує покарання, а тому в межах санкції ч.4 ст.185 КК України із застосуванням положень ст.71 КК України призначив покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, при цьому призначив остаточне покарання яке наближено до мінімальної межі санкції статті обвинувачення з урахуванням положень ст.71 КК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як роз`яснено у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду

України від 24 жовтня 2003 р. N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" (зі змінами, внесеними згідно з постановою від 10 грудня 2004 р. N 18 згідно зі ст. 69 КК призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, може мати місце лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.

При призначенні виду та розміру покарання місцевим судом вже були враховані пом`якшуючи покарання обставини - щире каяття, та сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Інших пом`якшуючих обставин судом не встановлено.

Під час апеляційного розгляду не встановлено додаткових обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 ніж ті, які вже були враховані судом першої інстанції.

Доводи апелянта про відшкодування шкоди потерпілій стороні, є необґрунтованими. Так в ході апеляційного розгляду на підтвердження відшкодування шкоди, захисник надав документ фінансового характеру. Однак даний документ є фіскальним чеком, з якого вбачається придбання та оплата невідомою особою ряду промислових товарів, а не відшкодування шкоди обвинуваченим на користь потерпілого.

Доводи апеляційної скарги про неврахування місцевим судом поведінки ОСОБА_9 , який безліч разів пожалкував про скоєні ним кримінальні правопорушення, навчений та покарений наріканням оточуючих людей - є безпідставними.

Обвинувачений ОСОБА_8 не працюючий, раніше судимий за умисний, тяжкий корисний злочин (ч.4 ст.185 КК України) за який його звільнено з випробуванням, належних висновків для себе не зробив і під час іспитового строку знову вчинив умисний корисний злочин (чотири епізоди). Це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин.

Щодо характеризуючих даних про особу ОСОБА_9 , які на думку захисту в достатній мірі не враховані, то в даному випадку постійне місце проживання обвинуваченого, подяки за період навчання в школі та ліцеї, те, що він офіційно був працевлаштований, позитивна характеристика за колишнім місцем роботи не знижують суспільної небезпечності та не є підставою для пом`якшення призначеного йому покарання. При цьому дані обставини також були враховані місцевим судом при призначенні ОСОБА_9 покарання.

Відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого не може слугувати беззаперечною обставиною для пом`якшення покарання.

Під час апеляційного розгляду не встановлено достатніх обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , а тому відсутні підстави для застосування положень ст.69 КК України.

Крім того, згідно ст.69 КК України, дана норма застосовується за наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання, тобто двох і більше обставин.

Відповідно до ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом (хоча й у межах відповідної санкції статті) видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Місцевий суд при призначенні покарання достатньо врахував низку обставин, які мають значення для визначення виду і розміру покарання.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на

свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Переконливих аргументів, які б свідчили про порушення судом приписів статей 50, 65 КК України, або доводили явну несправедливість призначеного ОСОБА_9 остаточного покарання із застосуванням положень ст.71 КК України у виді позбавлення волі на 6 років через його суворість в апеляційній скарзі не міститься.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, вимоги КПК та постанови Пленуму ВС України, колегія суддів приходить до висновку про залишення вироку без змін, а апеляційної скарги захисника без задоволення.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, ч.1 п.2 ст. 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 07.05.2024 щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - суддя -

Судді -