Справа № 751/4295/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/683/24
Категорія - ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000859 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Бердянськ Запорізької області, зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , розлучений, має двох неповнолітніх дітей, освіта середня, не працює, в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

засуджений за ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання - з 12 березня 2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін - у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь місцевого бюджету м. Чернігова Чернігівської області грошові кошти в сумі 19039 грн 57 коп, в тому числі: на рахунок коштів місцевого бюджету - 234 грн 41 коп; на рахунок коштів НСЗУ - 18805 грн 16 коп, витрачені КНП «Чернігівська міська лікарня №2» на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_10 .

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 11 березня 2023 року близько 20 год 30 хв, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , у ході конфлікту, що виник з мотивів особистих неприязних відносин, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті своїй співмешканці ОСОБА_10 , з якою перебував у сімейних відносинах, та бажаючи їх настання, наніс потерпілій не менше дев`яти ударів лезом ножа в ділянку голови, лівої половини грудної клітки по задній поверхні, лівого надпліччя, лівого передпліччя та не менш одного удару кулаком в ділянку голови, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа, колото-різаних ран лівої половини грудної клітки по задній поверхні, лівого надпліччя, лівого передпліччя, лоба, правої щоки, нижньої губи, дна порожнини рота, лівої щоки привушної ділянки зліва з ушкодженням слинної залози та утворенням післятравматичної фістули слинної залози, післятравматичної нейропатії гілок лицевого нерву зліва.

Колото-різані рани лівої щоки, лівої привушної ділянки з ушкодженням слинної залози та утворенням післятравматичної фістули слинної залози, післятравматичної нейропатії гілок лицевого нерву зліва, як усі в сукупності, так і кожне окремо, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу; колото-різані рани лівої половини грудної клітки по задній поверхні, лівого надпліччя, лівого передпліччя, лоба, правої щоки, нижньої губи, дна порожнини рота, а також закритий перелом кісток носа, як усі в сукупності, так і кожне окремо, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Проте, ОСОБА_8 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу, направленого на позбавлення життя ОСОБА_10 , до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був викритий працівниками поліції на місці події та в подальшому затриманий ними, а потерпілу з отриманими тілесними ушкодженнями негайно госпіталізовано до лікарні, де їй надано невідкладну медичну допомогу.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_8 та кваліфікацію його дій, просила змінити вирок суду першої інстанції та пом`якшити її підзахисному призначене покарання. Послалась на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Вказала, що ОСОБА_8 свою вину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, не бажав настання смерті своєї співмешканки.

Заслухавши доповідь судді; захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; думку прокурора, котра просила вирок місцевого суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі захисником обвинуваченого не оспорюються.

Положеннями ст.ст.50, 65 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення, дані про його особу, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, притягувався до адміністративної відповідальності; не працює, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, у період з 05.01.2019 до 11.03.2023 п`ять разів доставлявся до диспансерного наркологічного відділення ЧОПНЛ з діагнозом: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Гостра інтоксикація неускладнена (алкогольне сп`яніння); відсутність обставин, які пом`якшують покарання; обставини, які обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння і вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах; та дійшов правильного висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі на строк, наближений до мінімального, передбачений санкцією ч.1 ст.115 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Отже, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання враховані, тому доводи про суворість покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4