ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3131/24 Справа № 237/1087/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Мар`їнського районного суду Донецької області від 11.09.2024 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 11.09.2024 року,продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , з утриманням його у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» , тобто до 09.11.2024 року включно. Одночасно визначено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Із вказаною ухвалою не погодився захисник ОСОБА_6 та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що судом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК не доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, або може вчинити новий злочин. Вважає, що в ухвалі суду присутнє істотне порушення КПК України та норм європейського права та необґрунтована відмова в застосуванні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Вважає не обґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні. Вказує, що підзахисний має постійне місце проживання, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, матеріальна шкода не завдана, вина не доведена, вважає утримання ОСОБА_8 під вартою незаконне, а жоден ризик передбачений статті 177 КК України не доведений. Вважає, що суддя розглядаючи клопотання сторони захисту щодо застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави визначив занадто великий розмір застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 908400 гривень. Просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 відмовити. Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 194 КПК України. Визначити обвинуваченому ОСОБА_8 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Учасники судового розгляду про час та місце розгляджу апеляційної скарги повідомлені належним чином, клопотань про бажання приймати участь у судовому засіданні відповідно до ч.4 ст. 422-1 КПК України, від обвинуваченого, на адресу апеляційного суду не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе проводити судове засідання за відсутністю обвинуваченого.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.307 КК України.

Згідно матеріалів, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, обвинувачений ОСОБА_8 утримується під вартою з 12.10.2023 року.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 цього Кодексу, переховуватись від органів прокуратури та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність заявлених ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер скоєних кримінальних правопорушень згідно пред`явленого обвинувачення, особу обвинуваченого, який громадянин України, нe працює, раніше судимого: 19.10.2011 Мар`їнським районним судом Донецької області за ст.ст. 75, 76, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 19.12.2013 Мар`їнським районним судом Донецької області за ч. 1 ст. 70. ч. 1 ст. 164, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 21.08.2017 по відбуттю строку покарання; 05.12.2017 Мар`їнським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення меш суворого покарання по даному вироку більш суворим покаранням за вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 19.12.2013 остаточно визначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі, вважати покарання відбутим повністю, 09.10.2023 Мар`їнським районним судом Донецької області за ч. 1 ст. 369 КК України до штрафу розмірі 34000 гривень; відносно якого до Мар`їнського районного суду Донецької області спрямовано обвинувальні акти: 25.11.2020 за ч. 1 ст. 307 КК України; 30.12.2021 за ч. 1 ст. 309 КК України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Також судом враховано наявність ризиків, а саме переховуватися від суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_8 усвідомлюючи тяжкість скоєних злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії - особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років із конфіскацією майна, та можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі, на тривалий термін можуть переховуватись від суду.

Незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_8 відомі повні анкетні дані свідків та їх місце мешкання, у зв`язку з чим з метою уникнути покарання за скоєний злочин, ОСОБА_8 може шляхом вмовлянь або погроз впливати на них.

Вчинити інше кримінальне правопорушення, вказаний ризик обґрунтовується тим, що оскільки під час досудового розслідування встановлені факти систематичного вчинення ОСОБА_8 аналогічних злочинів, що задокументовано шляхом проведення негласних слідчих (розшукових) дій та ряду оперативних закупок наркотичних засобів, у зв`язку із чим ОСОБА_8 може продовжити вчинювати аналогічні злочини не маючи постійного місця роботи та джерела доходів, окрім незаконного, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів.

Крім того, суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, розглянув клопотання захисника ОСОБА_8 ОСОБА_6 в якому просив суд змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на домашній арешт або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, та враховуючи думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який у суді першої інстанції просили суд обрати менш тяжкий запобіжний захід домашній арешт.

Суд першої інстанції розглянув можливість застосування до ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та правильно прийшов до висновку, про неможливість, на даному етапі, зміни запобіжного заходу на більш м`який з урахуванням наявних ризиків.

Щодо обрання альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_8 , суд враховуючи стадію судового провадження, період перебування останнього під вартою, його процесуальну поведінку під час досудового розслідування та судового провадження, приймаючи до уваги ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на підставі ст.182 КПК України прийшов до висновку про доцільність встановлення альтернативного запобіжного заходу відповідно до наведених обставин. Визначено заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 908400 гривень.

Отже суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам, в тому числі вагомості наявних доказів, які вказують на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення останньому, у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.307 КК України. Таких обставин, як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, відсутністю підтвердження постійного джерела доходів та суспільно-корисливої діяльності, відсутність підтвердження міцних соціальних зв`язків.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, є безпідставними, оскільки він не одружений, не має на утриманні малолітніх/неповнолітніх/ дітей.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_8 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрані запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обговорюючи питання щодо зменшення обвинуваченому ОСОБА_8 розміру застави, слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції при визначенні розміру застави дотримався вимог діючого законодавства в повному обсязі, з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованого злочину та особи обвинуваченого.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає не переконливими доводи апеляційної скарги щодо можливості скасувати обраний запобіжного заходу, оскільки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Мар`їнського районного суду Донецької області від 11.09.2024 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді