№ 1-кс/755/2498/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшої слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Луганської обл., м. Сватове, громадянину України, українцю, із середньо-спеціальною освітою, розлученому, маючому зі слів дитину 2021 р.н., військовослужбовцю, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання на території м. Києва та на даний час ухвалено вирок Дніпровським районним судом м. Києва від 01.07.2024 року за ч. 2 ст. 309, ст. ст. 71, 72 КК України до 1 року 1 дня позбавлення волі в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002586 від 21.07.2024 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старша слідча СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Клопотання погоджено з прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, за процесуального керівництва Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002586 від 21.07.2024 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 призваний на військову служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та в подальшому, призначений на посаду старшого навідника кулеметного відділення взводу вогневої підтримки 2 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 .

Статтею 1 Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 року та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12.05.2015 року, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з чим, в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з 24 лютого 2022 року розпочався воєнний стан, який діяв на момент вчинення кримінального правопорушення та діє до теперішнього часу.

Водночас, через низькі морально-ділові якості, свідомо нехтуючи введеним на території України воєнним станом, ОСОБА_5 , будучи засудженим за вчинення кримінальних правопорушень, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 21.07.2024 року, близько 09 години 15 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , помітив на лавці раніше незнайомого йому ОСОБА_8 , поряд з яким знаходився рюкзак чорного кольору з особистими речами, після чого, у ОСОБА_5 виник кримінально противоправний умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, який він вирішив реалізувати шляхом відкритого викрадення майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання майно, яке перебувало в рюкзаку, що належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свої кримінально-противоправні наміри, направлені на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_5 підбіг до рюкзака потерпілого ОСОБА_8 , який впав на землю, рукою підняв його та почав бігти. У подальшому, не зважаючи на присутність потерпілого, який усвідомлював відкритий характер викрадення його майна та почав його переслідувати, ОСОБА_5 дістав з рюкзака потерпілого мобільний телефон марки «Redmi Note 13», кольору «midhight black», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , вартістю 7999,00 грн., поклав його до власних речей, тим самим, відкрито викрав його, а рюкзак з іншим його вмістом викинув під час руху. У подальшому, ОСОБА_5 , з вищевказаним відкрито викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 7999 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому в період воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

21 липня 2024 року, о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України у підземному переході за адресою: АДРЕСА_3 .

22 липня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколами допитів свідків; протоколом допиту потерпілого; протоколом огляду місця події від 21.07.2024 року; протоколом огляду відеозапису; протоколами проведення впізнання за фотознімками; протоколом затримання та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , згідно з ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а також, наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавленням волі на строк до десяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі не застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній може переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, а відтак, встановлена наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу, з метою забезпечення безперешкодного, повного та всебічного судового розгляду даного кримінального провадження, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність спроб втечі підозрюваного після вчинення кримінального правопорушення та можливо належна його поведінка в подальшому будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка, наразі, обумовлена не його правосвідомістю, а наявністю запобіжного заходу та оперативними діями органу досудового розслідування, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.

Крім того, слід зазначити, що підозрюваний був затриманий у порядку ст. 208 КПК України не безпосередньо біля місця скоєння ним кримінального правопорушення, а у підземному переході за адресою: АДРЕСА_3 , що на відстані декількох кілометрів

Зокрема, підозрюваний може вплинути на свідків та потерпілого, відомості про яких, зокрема, місце роботи та проживання, йому стали відомі. Зазначене фактично створить умови для здійснення впливу на потерпілого та безпосередніх свідків, у тому числі, шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

Крім того, підозрюваний, не має тісних соціальних зв`язків, постійного місця проживання на території м. Києва, засуджений за вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та не має постійного заробітку.

Крім того, бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного, що утворює окремий склад тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ст. 407, 408 КК України.

Також, сторона обвинувачення наголошує на наявність ризику реальності вчинення інших кримінальних правопорушень з огляду на судимості ОСОБА_5 , який неодноразово засуджений та наразі, маючий непогашену судимість за обвинувальним вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11.07.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 місяця арешту та за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2024 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі й на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 день в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, у подальшому, може вплинути на хід досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що ОСОБА_5 , не будучи позбавленим можливості вільного пересування та вибору місця проживання, може вчиняти злочини або спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду і поза межами м. Києва. Згідно з п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Неможливість застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що перебуваючи на свободі, може впливати на свідків, які ще не допитані у суді. Крім цього, підозрюваний не має визначеного місця проживання на території м. Києва та не має стабільних соціальних зв`язків, а тому, в органу досудового розслідування на даний час відсутні об`єктивні переконання у тому, що підозрюваний буде належним чином виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням суду про застосування саме цього запобіжного заходу.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає позиціям Європейського суду з прав людини, а також на те, що на даний час, існують перелічені вище ризики, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення вважає необхідним застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, прохав застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки підозра є обґрунтованою та підтверджується зібраними письмовими доказами, долученими до клопотання, зокрема, існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що останній, будучи обізнаний із санкцією статті, що йому інкримінується, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, може впливати на потерпілого та свідків, оскільки йому відомі їх анкетні дані. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий, а тому, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його процесуальну поведінку.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки воно є необґрунтованим як і саме повідомлення про підозру, оскільки його підзахисний телефон не викрадав і взяв рюкзак ймовірного потерпілого помилково, так як думав, що даний рюкзак є його, тобто, умислу вчиняти кримінальне правопорушення у ОСОБА_5 не було, а тому, є неможливим застосування до останнього будь-якого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, зазначивши, що повідомлення про підозру є необґрунтованим.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За правилами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Статтею 184 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу до кожної особи потребує внесення окремого клопотання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 5 ст. 193 КПК України, будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Судом було встановлено, що 21.07.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002586 були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання слідчої погоджене із прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання та якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України.

22 липня 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, наявними доказами, зокрема: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0002586 від 21.07.2024 року; рапортом працівника поліції; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.07.2024 року; протоколами огляду місця події від 21.07.2024 року; протоколом допиту потерпілого від 21.07.2024 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.07.2024 року; протоколами допиту свідка від 21.07.2024 року; постановою про визнання та приєднання речових доказів від 21.07.2024 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.07.2024 року; повідомленням про підозру від 22.07.2024 року.

Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відтак, враховуючи наявні у слідчого судді матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Крім того, у судовому засіданні стороною захисту, відповідно до положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про необґрунтованість пред`явленої підозри та щодо незадовільного стану здоров`я підозрюваного.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі й вагомість наявних доказів про можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Слідчий суддя, також враховує, що за злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років та є тяжким, у розумінні ст. 12 КК України.

Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання слідчої про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 183, 176-178, 186, 191, 193-196, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшої слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 18 вересня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 181 680 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089), у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки: не відлучатись за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі порушення ним обов`язків, покладених на нього в цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: