ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні надані матеріали справи у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0003185 від 15.08.2024 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 серпня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання слідчого СВ № 4 (м. Новоселиця) СВ Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене в. о. начальника Новоселицького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 - задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Чернівецькій слідчий ізолятор» на строк до 14 жовтня 2024 року включно.

Термін тримання під вартою ОСОБА_7 визначено рахувати із 15 серпня 2024 року з 17 години 15 хвилин.

Одночасно для забезпечення належного виконання обов`язків, передбачених КПК України, визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 233 600 (двісті тридцять три тисячі шістсот) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , обов`язки, передбачені пунктами 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний

ЄУНСС: 720/2347/24 Слідчий суддя: ОСОБА_9

Номер провадження: 11-сс/822/258/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, з якої вбачається, що він просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. у випадку залишення запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, просить зменшити останньому максимальний розмір альтернативного запобіжного заходу у виді застави з 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки вищевказана сума є непомірною для його підзахисного.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що наведені в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є лише припущенням сторони обвинувачення, які жодним чином не підтверджені.

Вважає, що зазначивши в клопотанні, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним відповідних процесуальних обов`язків, слідчий цей висновок ніяк не обґрунтував, а суд це питання взагалі залишив без уваги, що є суттєвим порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Вказує, що застосовуючи до ОСОБА_7 найсуворіший запобіжний захід, суд не врахував, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, його бездоганну поведінку, молодий вік, а відтак на думку апелянта, до підозрюваного може бути застосовано більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням піл вартою.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Також не надходила на адресу апеляційного суду і особиста заява від підозрюваного ОСОБА_7 про бажання бути присутнім при апеляційному розгляді апеляційної скарги його захисника.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника підозрюваного ОСОБА_7 , - адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, з підстав наведених у ній, позицію прокурора ОСОБА_5 , яка просила ухвалу районного суду, як законну залишити без змін, а апеляційну скаргу, як необґрунтовану без задоволення, дослідивши матеріали провадження, вивчивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , включаючи наявні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, в рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по вказаних матеріалах, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органи досудового слідства підозрюють ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 (дев`яти) років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а в матеріалах справи є достатньо доказів для його обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Із врахуванням вищенаведеного та вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя виніс законне та обґрунтоване рішення, обравши ОСОБА_7 саме такий запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою.

А тому, на думку колегії суддів, необґрунтованими є посилання захисника у апеляційній скарзі на те, що ухвала слідчого судді є незаконною.

Що стосується ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та зазначених в клопотанні слідчого, то колегія суддів вважає, що їх наявність доведена матеріалами кримінального провадження.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід обирається з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Також колегією суддів береться до уваги обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, молодий вік підозрюваного, відсутність міцних соціальних зв`язків, стан його здоров`я, відсутність будь яких фізичних чи психічних вад, відсутність офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність у останнього соціально-стримуючих факторів.

Із урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про те, що слідчим суддею було вірно враховано усі ці обставини і вірно зроблено висновок про наявність ризиків, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та санкцію інкримінованої статті і безальтернативний вид покарання. При цьому, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі, рішення у справах: «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, «Ілійков проти Болгарії». А також те, що останній обізнаний у методах незаконного перетину державного кордону України, а тому є вірогідність, що він може виїхати за межі України з метою не бути притягненим до кримінальної відповідальності); незаконно впливати на свідків, та інших осіб (оскільки відомостями та іншими обставинами, що підлягають доказуванню, володіють свідки, а тому з метою зміни показів на користь підозрюваного він може впливати на останніх); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (оскільки у останнього існуватиме реальна можливість вчиняти нові злочини, так як він матиме змогу здійснювати пошуки осіб, які бажають незаконно перетнути кордон України, крім цього організувати незаконний перетин для відшуканих осіб та отримати за це неправомірну вигоду).

Наведені вище докази, на думку колегії суддів, свідчать про те, що будь-які інші запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України та зазначених у клопотанні слідчого.

Посилання сторони захисту на те, що підозрюваний раніше не судимий, є особою молодого віку, - не є достатніми підставами для застосування до останнього іншого запобіжного заходу, аніж фактично обраний.

Апелювання сторони захисту про наявність достатніх підстав, які б свідчили про можливість застосування до його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, як і посилання на те, що слідчим суддею не враховано всіх даних про особу підозрюваного, суперечать матеріалам кримінального провадження та встановленим обставинам, викладеним в ухвалі.

Прохання захисника підозрюваного в поданій апеляційній скарзі про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із покладенням на нього певних обов`язків, є необґрунтованим, оскільки слідчим суддею, при обранні основного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не надано стороною захисту апеляційному суду і будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Апеляційний суд звертає увагу, що наявність постійного місця проживання відсутність судимостей, жодним чином не стали стримуючими факторами для останнього, з огляду на повідомлену йому підозру у вказаному кримінальному провадженні.

До того ж, слідчим суддею було визначено альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою - заставу, в межах передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підозрюваному ОСОБА_7 , обґрунтовано обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави у відповідності до вимог ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Підстав для зміни підозрюваному ОСОБА_7 обраного запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Переглядаючи рішення слідчого судді в частині визначеного розміру альтернативного запобіжного заходу, а саме застави, судова колегія бере до уваги те, що застава фактично є гарантією, що підозрюваний чи обвинувачений буде сумлінно виконувати визначені кримінально процесуальним законом обов`язки, а суд має визначити таку суму застави, яка б дисциплінувала і мотивувала останнього на їх виконання.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, визначаючи розмір застави взяв до уваги положення ст. 177, 178 КПК України та практику ЄСПЛ (справа «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010), справа «Punzelt v. Czech Republic» від 25.04.2000 р. (заява № 31315/96, пункт 86)), оскільки застава у вище вказаному розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановленні слідчим суддею, і з існуванням яких погоджується апеляційний суд та не є завідомо непомірною.

Твердження сторони захисту про те, що підозрюваний не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, будь-яким чином впливати на свідків, бажає встановити істину в даному кримінальному правопорушенні, має постійне місце проживання, а відтак до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням піл вартою, з огляду на характер, обставини та велику суспільну небезпечність кримінального правопорушення, за яким підозрюється останній, не є визначальними аргументами, які б давали можливість зменшити розмір визначеної судом першої інстанції застави.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали прийняттю у даному кримінальному провадженні законного та обґрунтованого рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 422, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 серпня 2024 року, якою клопотання слідчого, погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задоволено та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном до 14 жовтня 2024 року включно, із визначенням застави, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді:

____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3