В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2024 р. Справа № 596/1426/24

Провадження № 1-кп/596/194/2024

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі:головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря

судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин угоду про примирення від 01 листопада 2024 року у кримінальному провадженні № 0000222 від 01 червня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження м. Чортків, Чортківського району, Тернопільської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , 2011 року народження, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», у період часу з 03.08.2023 року по 31.05.2024 року, перебуваючи за місцем спільного проживання з колишньою дружиною ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , що призвело до психологічних та фізичних страждань потерпілої, а саме: висловлювався до колишньої дружини ОСОБА_4 нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, наніс удар, чим завдав їй психологічних та фізичних страждань.

Так, 03.08.2023 року о 18 годині 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем спільного проживання з колишньою дружиною ОСОБА_4 , за вказаною адресою вчинив психологічне насильство щодо останньої, а саме, висловлювався нецензурними словами і погрожував фізичною розправою, чим завдав їй психологічних страждань.

Постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08.08.2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 22.08.2023 року приблизно о 18 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем спільного проживання з колишньою дружиною ОСОБА_4 , за вказаною адресою в ході словесної суперечки із останньою, яка виникла на грунті особистих непорозумінь, діючи умисно, з метою застосування фізичного насильства до останньої, кулаком лівої руки наніс один удар потерпілій ОСОБА_4 в задню частину голови, від чого вона відчула різкий фізичний біль у вказаній області. Внаслідок своїх умисних протиправних дій ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_4 фізичного болю та не спричинив при цьому тілесних ушкоджень.

Вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 15.09.2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Також, 18.12.2023 року о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем спільного проживання за вказаною адресою вчинив психологічне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , зокрема висловлювався нецензурними словами, чим завдав їй психологічних страждань.

Постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11.01.2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 31.05.2024 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем спільного проживання з колишньою дружиною ОСОБА_4 , за вказаною адресою вчинив психологічне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , зокрема, висловлювався нецензурними словами і погрожував фізичною розправою чим завдав їй психологічних страждань.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України. Його дії за цією статтею кваліфіковані вірно.

ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. Крім повного визнання своєї винуватості ОСОБА_5 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, з якими він погодився в судовому засіданні.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України 01 листопада 2024 року уклали угоду про примирення на тих умовах, що ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України, а також застосування обмежувального заходу, передбаченого п.5 ч.1 ст.91-1 КК України.

На момент підписання угоди про примирення потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.473 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2 КПК України) та в касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2 КПК України), про що їм було роз`яснено.

Обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1 КПК України, а потерпіла ОСОБА_4 погодилася з тим, що буде позбавлена права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення.

Обвинувачений розуміє, що в разі невиконання ним угоди про примирення (ст.476 КПК України) потерпіла ОСОБА_4 має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , визнав в повному обсязі свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України згідно сформульованого обвинувачення, а також з потерпілою ОСОБА_4 підтвердили факт примирення, просять затвердити укладену між ними угоду про примирення і призначити ОСОБА_5 покарання за ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України, а також застосування обмежувального заходу, передбаченого п.5 ч.1 ст.91-1 КК України.

За таких обставин, суд вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши обвинуваченого, потерпілу, думку прокурора, яка не заперечує щодо затвердження угоди про примирення, прийшов до висновку, що відповідно до п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України.

Також з`ясовано у потерпілої ОСОБА_4 , що вона розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ст. 126-1 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує умови угоди про примирення, укладеної 01 листопада 2024 року між ним та потерпілою ОСОБА_4 , і узгоджену сторонами міру покарання за ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України, а також застосування обмежувального заходу, передбаченого п.5 ч.1 ст.91-1 КК України. Вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - визнання вини у вчиненні злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, особи обвинуваченого, який характеризується посередньо за місцем проживання, за медичною допомогою до лікаря нарколога та лікаря психіатра КНП «Копичинецька комунальна лікарня» Копичинецької міської ради не звертався.

Перевіривши угоду на відповідність чинному законодавству, з`ясувавши питання, визначені в ч. 5 ст. 474 КПК України, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_4 суд вважає, що у суду відсутності підстави для відмови у її затвердженні.

Узгоджене сторонами покарання є таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 314 ч.3 п.1, 367-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 01 листопада 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 01 листопада 2024 року покарання у виді 1 (один) рік пробаційного нагляду.

В силу ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В силу п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід, відповідно до якого направити ОСОБА_5 для проходження програми для кривдників до Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, що за адресою м. Чортків, вул. Монастириська, 1, Тернопільська область.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України; зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілою з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1