Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3978/24
Номер провадження 1-кп/711/402/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001607 від 10.05.2024, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Куп`янська, Харківської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001607 від 10.05.2024, стосовно ОСОБА_5 ,обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 , аргументовано обвинувачується у вчиненні кримінального праворушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану. Стосовно ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.05.2024 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Однак, вищевказаний строк даного запобіжного заходу найближчим часом закінчується. Наразі існують ризики передбачені ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Так, ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Крім того, ОСОБА_5 вчинив злочин та перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно застосовувати вплив на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, з метою схилення їх до дачі неправдивих показів, переслідуючи при цьому мету уникнення від кримінальної відповідальності та приховування можливих аналогічних фактів своєї злочинної діяльності. Стосовно переховування від правоохоронних органів та суду, то у зв`язку із вчиненням вказаного правопорушення та у зв`язку з тяжкістю покарання, якому може бути підданий обвинувачений, це може спонукати останнього до втечі. Окрім того, ОСОБА_5 не має постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків та джерел доходу, що також може спонукати останнього до втечі чи вчинення правопорушень. Стосовно ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, то вказане обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за майнові злочини, знову вчинив правопорушення проти власності, із наявною не погашеною згідно ст.89 КК України судимістю та під час іспитового строку, крім того, ОСОБА_5 вчинив злочин під час воєнного стану. У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан, запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, який на даний час продовжений. Беручи до уваги, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, і тому перебуваючи в статусі обвинуваченого може вчиняти тиск на свідків, потерпілого чи скоювати нові умисні злочини, переховуватися від органів поліції, суду, а також враховуючи відсутність офіційного працевлаштування та відсутність міцних сімейних та соціальних зв`язків, постійного місця проживання, враховуючи суспільно небезпечний характер діянь, з метою припинення злочинної діяльності та забезпечення його належної поведінки, виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного з ізоляцією особи від суспільства не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому просить суд продовжити стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з можливістю внесення застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян. У разі внесення застави покласти на обвинуваченого процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; докласти зусиль до пошуку роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора, щодо продовження строку запобіжного заходу стосовно його підзахисного заперечила. Вважає, що ризики наведені прокурором нічим не підтвердженні. Зокрема зауважив, що обвинувачений має постійне місце проживання, потерпіла сторона не має претензій, майно повернуто, злочин вчинено без застосування насильства. Враховуючи викладене просить суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника та просив суд застосувати стосовно нього більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими соціальними цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. При цьому, відповідно до ч.5 даної статті цього Кодексу, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 11.05.2024 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб до 08.07.2024, з можливістю внесення застави у розмірі 20 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 грн. 00 коп.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно з вимогами п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, зокрема окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд вважає, що на даній стадії судового розгляду за обставин викладених в обвинувальному акті та клопотанні про продовження запобіжного заходу прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри, щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачений міг вчинити дані злочини.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, вирішуючи справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального праворушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану. Сказане кримінальне правопорушення відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та у зв`язку з тяжкістю покарання, якому може бути підданий обвинувачений, це може спонукати останнього до втечі. Окрім того, ОСОБА_5 не має постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків та джерел доходу, що також може спонукати останнього до втечі чи вчинення правопорушень. Крім того, ОСОБА_5 вчинив злочин та перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно застосовувати вплив на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, з метою схилення їх до дачі неправдивих показів, переслідуючи при цьому мету уникнення від кримінальної відповідальності та приховування можливих аналогічних фактів своєї злочинної діяльності. Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за майнові злочини, знову вчинив правопорушення проти власності, із наявною не погашеною згідно ст. 89 КК України судимістю та під час іспитового строку, що свідчить про ризик вчинення останнім іншого кримінального правопорушення.

Беручи до уваги, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, і тому перебуваючи в статусі обвинуваченого може вчиняти тиск на свідків, потерпілого чи скоювати нові умисні злочини, переховуватися від органів поліції, суду, а також враховуючи відсутність офіційного працевлаштування та відсутність міцних сімейних та соціальних зв`язків, постійного місця проживання, враховуючи суспільно небезпечний характер діянь, з метою припинення злочинної діяльності та забезпечення його належної поведінки, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим ,та підлягає задоволення.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 з правом внесення застави, визначеної ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 11.05.2024, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також відсутністю підстав для зміни запобіжного заходу, суд вважає необхідним продовжити раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст.197 КПК України, а саме на 60 днів, тобто до 01.09.2024 включно, з можливістю внесення застави у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 (нуль) копійок. У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати за кожною вимогою прокурора та суду; не відлучатися із м. Черкаси без дозволу прокурора та суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; докласти зусиль до пошуку роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Суд приймає до уваги доводи сторони захисту, які викладені на користь обвинуваченого ОСОБА_5 , але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не відпали, а підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 183, 331, 369-372, 376КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 01.09.2024 року включно,з можливістю внесення застави у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 (нуль) копійок. У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати за кожною вимогою прокурора та суду; не відлучатися із м. Черкаси без дозволу прокурора та суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; докласти зусиль до пошуку роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити, що у разі не виконання даних обов`язків, згідно з ч.8 ст.182 КПК України, заставодавцем, а також якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до прокурора чи суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 5 діб з часу її проголошення.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1