Справа № 134/1898/24
УХВАЛА

Іменем України

31 жовтня 2024 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника державної установи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Крижопіль в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, до засудження працюючого водієм в ПП «ОНУР», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, про застосування до нього Закону України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

в с т а н о в и в :

Засуджений ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Крижопільський виправний центр (№113)», звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить звільнити його від подальшого відбування покарання за ст.186 ч. 1, ч. 2 КК України, посилаючись на внесення змін Законом України № 11068.

Засуджений в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, оскільки він працевлаштований на ТОВ «Вінницька птахофабрика»

Прокурор вважає, що відсутні підстави для задоволення вказаної заяви, оскільки ст.186 КК України не підлягає застосуванню відповідно до внесених змін Законом № 3886 ІХ, який набув чинності 09.08.2024 року.

В судовому засіданні представник адміністрації щодо заяви засудженого покладається на розсуд суду.

Вивчивши матеріали, які наявні в особовій справі засудженого, заслухавши пояснення вказаних учасників, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 грудня 2021 року ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Крижопільський виправний центр (№113)», засуджено за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК, на підставі ч.1 ст. 70, ч. 1 с. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_5 , остаточне покарання визначено у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Так згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2024 року засудженому Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області від 24.12.2021 ОСОБА_5 невідбуту частину покарання у виді 2 років 2 місяців 18 днів позбавлення волі замінено більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 2 роки 2 місяці 18 днів.

Згідно з п. 13 ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно до КК України відповідальність за ст. 186, зокрема частини 1, настає за вчинення особою грабіжа відкритого викрадення чужого майна, частини 2 грабіжа, поєднаного з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб.

Кримінальне правопорушення, передбачене за ч. ч. 1, 2 ст. 186 КК України, за вчинення якого ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 грудня 2021 року, відповідно до вимог закону не є такими, що входить до поняття «дрібного викрадення чужого майна», тому підстави для звільнення ОСОБА_5 від покарання за вказаним вироком відсутні.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 та звільнення його від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, яке призначено вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 24 грудня 2021 року у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, невідбута частина якого, а саме покарання у виді 2 років 2 місяців 18 днів позбавлення волі, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2024 року замінена більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 2 роки 2 місяці 18 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим у той же термін після отримання її копії.

Суддя