Справа № 136/1389/24
провадження №1-кп/136/49/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000195 від 03.07.2024, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журава, Липовецького р-ну, Вінницької обл., українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 на початку листопада 2023 року, більш точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, без здачі іспитів та не отримуючи посвідчення водія у встановленому законом порядку, у мережі Інтернет домовився з невстановленою в ході досудового розслідування особою про виготовлення та подальше придбання з метою використання у власних цілях посвідчення водія на власне ім`я.

Після цього, у листопаді 2023 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_2 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, всупереч встановленому порядку отримання посвідчення водія, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», достовірно розуміючи, що такі дії відбуваються в порушення встановленої законодавством України процедури та що він сприяє таким чином виготовленню підробленого документа, передав тій самій невстановленій досудовим розслідуванням особі для виготовлення посвідчення водія, тобто офіційного документа, свою фотокартку та персональні дані у вигляді анкетних відомостей, а також кошти в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп., чим сприяв вчиненню іншою особою підроблення посвідчення, яке видається установою та надає права, з метою його подальшого використання у власних цілях. Після цього за короткий період часу невстановлена особа передала на виконання попередньої домовленості ОСОБА_2 посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виготовлене на його ім`я.

Згідно висновку експерта № 2135/24/21 від 08.07.2024, складеного за результатами проведення судово-технічної експертизи, наданий на дослідження бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке було вилучене у ОСОБА_2 , працівниками поліції, не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України, виготовлено не за технологією та не в умовах поліграфічного підприємства, що здійснює їх офіційний випуск.

Такі умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, а саме - пособництво у підроблені посвідчення, яке видається установою та надає права, з метою використання його іншою особою.

Крім того, 03.07.2024 близько 00 години 40 хвилин, ОСОБА_2 їхав за кермом автомобіля ВАЗ 21063, 1990 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 .

У цей час, у зв`язку із порушенням ОСОБА_2 вимог ч.2 ст. 121 КУпАП, його було зупинено інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , який виконував свої службові обов`язки, визначені Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», а також посадовою інструкцією, на підставі п. 1 п.п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», з метою припинення даного адміністративного правопорушення та оформлення відповідних матеріалів. Після зупинки ОСОБА_4 висловив ОСОБА_2 вимогу пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Після цього, ОСОБА_2 , достовірно знаючи, що наявне у нього посвідчення водія серії НОМЕР_1 є підробленим та він його у встановленому законом порядку не отримував, умисно передав його працівнику поліції для перевірки, тим самим використавши завідомо підроблений документ.

Згідно висновку експерта № 2135/24/21 від 08.07.2024, складеного за результатами проведення судово-технічної експертизи, наданий на дослідження бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке було вилучене у ОСОБА_2 працівниками поліції, не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України, виготовлено не за технологією та не в умовах поліграфічногопідприємства, що здійснює їх офіційний випуск.

Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме - використання завідомо підробленого документа.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 , отримавши 16.07.2024 копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчинення кримінальних проступків, їх кваліфікацію, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України, за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 подав письмову заяву від 16.07.2024 про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні.

Крім цього, відповідно до вимог ч. 1 ст.302 КПК України прокурором в обвинувальному акті заявлено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілий у кримінальному провадженні відсутній.

Ураховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами частини другої статті 381, ст.382 КПК України.

Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку на підставі встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження у поданих заявах, беручи до уваги беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості в інкримінованих йому діяннях та вважає, що події кримінальних проступків передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України мали місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні ним вказаних кримінальних проступків знайшла своє підтвердження й доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 правильно кваліфіковано за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України як пособництво у підроблені посвідчення, яке видається установою та надає права, з метою використання його іншою особою та за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїв кримінальні правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України належить до категорії кримінальних проступків, раніше несудимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України та обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_2 вид та міру покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винуватого, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкцій ч.1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, у виді штрафу.

Вказане покарання слід призначити за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень та визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Призначення ж іншого, більш суворого виду покарання, на думку суду, є недоцільним, зважаючи на характеризуючі особу дані, визнання вини та відношення останнього до скоєного. Саме така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в неї звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

Питання про арешт майна, що накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 05.07.2024 слід вирішити відповідно до ст.174 КПК України.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. 65, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, ст.ст. 368, 374, 381, 382, 394, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення у вигляді кримінальних проступку передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 400 (чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень 00 коп.

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення у вигляді кримінальних проступку передбаченого ч.4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 400 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот).

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 05.07.2024 на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Речові докази по справі, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також компакт диск DVD-R із відеозаписом з нагрудної камери інспектора ГРПП ОСОБА_3 , що знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000195 від 03.07.2024 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 3 407 (три тисячі чотириста сім) гривень 76 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, у порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1