Справа № 438/774/24
Провадження № 1-кп/438/70/2024
УХВАЛА

іменем України

09 липня 2024 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

відкритому судовому засіданні в залі Бориславського міського суду розглянувши кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001026 від 14.11.2023, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оттавіано, що у РеспубліціІталія, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,

за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , представник служби у справах дітей Бориславської міської ради Львівської області ОСОБА_8 -

в с т а н о в и в :

24 квітня 2024 року з Львівської обласної прокуратури до суду надійшов обвинувальний акт (з додатками) в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001026 від 14.11.2023, про обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Кримінальне провадження підсудне Бориславському міському суду Львівської області згідно з правилами підсудності, передбаченими ст. ст. 32, 33 КПК України.

Ухвалою Бориславського міського суду від 02.07.2024 підготовче провадження продовжено.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з підстав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК. Слідчим та прокурором порушено вимоги п. 1,2 ч. 1 ст. 91 КПК України, згідно яких «у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення», оскільки обов`язок доказування відповідно до ст. 92 КПК України покладено на слідчого та прокурора, які не виконали його.

Обвинувачений ОСОБА_3 , законний представник ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 поклались на думку суду.

Прокурор заперечував, в обґрунтування зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для повернення обвинувального акту відсутні.

Потерпіла ОСОБА_7 поклалась на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_9 в підготовче судове засідання не з`явилась, 02.07.2024 та 08.07.2024 через канцелярію Бориславського міського суду Львівської області, подала заяву про слухання справи без її участі, щодо прийнятого рішення покладається на думку суду.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту, приходить до висновку щодо наявності підстав для повернення обвинувального акту прокурору з огляду на наступне.

Підстави для повернення обвинувального акту прокурору визначені в п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, вказаною нормою закону визначено виключений перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам закону. Інші недоліки, допущені органом досудового розслідування та прокурором під час досудового розслідування, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК Україниобвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Відповідно п. 10 Постанови Верховного Суду України Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві № 8 від 24.10.2003 суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини щодо його вчинення, наскільки вони відомі слідчому та прокурору.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення. ЄСПЛ у справі Абрамян проти Росії більш грунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, оскільки деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення ЄСПЛ «Камінські проти Австрії», п. 79).

Відповідно обвинувального акту вкримінальному провадженні №0001026у відношенні ОСОБА_3 , його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто неповнолітній ОСОБА_3 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою яка керувала транспортним засобом, що спричинило ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження і тяжке тілесне ушкодження малолітнім потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Кримінальним правопорушенням, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами за ст.286 КК України є:

- за ч.1.Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, -

- за ч.2. Ті самі діяння, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.286 КК України, полягає в трьох складових, а саме: безпосередньо порушенні Правил безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспорту, настанні суспільно-небезпечних наслідків та в причинному зв`язку між порушенням Правил та спричиненими наслідками.

Відповідальність за ст.286 КК України настає тільки за наявності вини, тобто в тому разі, коли водій транспортного засобу за відповідних обставин передбачав або міг передбачити виникнення небезпечної ситуації.

Щодо суб`єктивної сторони злочину, то вона характеризується необережною формою вини до настання суспільно небезпечних наслідків. Щодо самого порушення, то вина може бути як умисною, так і необережною. Суб`єктивна сторона даного злочину визначається складністю об`єктивної сторони, яка характеризується діянням, наслідками та причинним зв`язком між ними. У зв`язку з цим психічне ставлення особи слід визначати як до факту порушення правил, так і до наслідків цього порушення. Порушення правил може бути вчинене з прямим умислом або зі злочинною недбалістю.

Порушення водієм транспортного засобу несправного мотоциклу, ОСОБА_3 яких Правил дорожнього руху України знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події та спричиненими потерпілим тілесних ушкодженьне встановлено. Формальне перелічення порушення пунктів Правил дорожнього руху України, наприклад: п.31.4 Правил, яке містить заборону експлуатації транспортних засобів за наявності технічних несправностей: 31.4.1 гальмової системи; 31.4.2 рульового керування; 31.4.3 зовнішніх світлових приладів… тощо, не дає можливості встановити які саме порушення знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даного ДТП та його наслідків. Не встановлено в яку пору доби відбулось ДТП, умови освітлення та можливість запобігти ОСОБА_3 даної події. Прокурором та слідчим не встановлено форму вини обвинуваченого як по експлуатації несправного мотоциклу так і порушення правил вибору безпечної швидкості руху, проїзду нерегульованого пішохідного переходу, його ставленням як до порушень правил, так і до наслідків цього порушення.

Потерпілими по справі вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , в той час як по встановленим обставинам та кваліфікації кримінального правопорушення зазначено, що спричинено ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження і тяжке тілесне ушкодження малолітнім потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Згідно ст.59 КПК України якщо потерпілим є неповнолітня особа або особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з нею залучається її законний представник. Питання участі законного представника потерпілого у кримінальному провадженні регулюється згідно з положеннями статті 44 цього Кодексу.

Відповідно до обвинувального акту від 27.03.2024 вкримінальному провадженні №0001026малолітні потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не визнані потерпілими та не мають законних представників.

Таким чином слідчим та прокурором порушено п.2, п.3 ч.2 ст. 291 КПК, а саме: обвинувальний акт повинен містити : 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Главою 38 «Кримінальне провадження щодо неповнолітніх» § 1. Загальні правила кримінального провадження щодо неповнолітніх встановлено порядок кримінального провадження щодо неповнолітніх. В

Відповідно ч.1 ст.484, ч.1 ст. 488 КПК порядок кримінального провадження щодо неповнолітніх визначається загальними правилами цього Кодексу з урахуванням особливостей, передбачених цією главою. Батьки або інші законні представники неповнолітнього беруть участь у кримінальному провадженні за участю неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого.

Обвинувальний акт від 27.03.2024 вкримінальному провадженні №0001026відносно ОСОБА_3 обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України не містить кваліфікацію дій обвинуваченого відносно потерпілої ОСОБА_7 , відсутні анкетні відомості кожного малолітнього потерпілого та їх законних представників. Також відсутні анкетні дані законного представника неповнолітнього обвинуваченого.

Слідчим та прокурором порушені вимоги п. 1,2 ч. 1 ст. 91 КПК України, згідно якого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення» .

Обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

У ньому не повно та не послідовно викладені фактичні обставини інкримінованого діяння щодо обвинуваченого, які прокурор вважає встановленими, як такі, що відповідають зазначеній правовій кваліфікації цього діяння, не виконані в повному обсязі процесуальні дії відносно неповнолітнього обвинуваченого та малолітніх потерпілих.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогами цього Кодексу.

На підставі викладеного, у відповідності з вимогами ч. 6 ст. 22 КПК України, яка передбачає, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, ст. 8 КПК України, яка передбачає верховенство права, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт складений з такими порушеннями КПК України, що позбавить прийняти суд законне рішення у даному кримінальному провадженні, та повертає його прокурору як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 3, 6, 8, 91,110, 291, 314, 337, 372, 395 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Обвинувальний акт, який надійшов від прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури від 27.03.2024 у кримінальному провадженні № №0001026 у відношенні: ОСОБА_3 , якого звинувачують органи досудового розслідування за ст. 286 ч.2 КК України, повернути до Львівської обласної прокуратури для приведення обвинувального акту у відповідності до вимог КПК України.

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Резолютивна частина ухвали постановлена, проголошена та вручена 09.07.2024. Повний текст виготовлений 10.07.2024.

Суддя ОСОБА_12