Справа № 304/1235/24
Номер провадження 1-кп/298/77/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судових засідань, в смт. Великий Березний, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 від 23 квітня 2024 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого, АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, стрільця 1-го піхотного відділення 3-го піхотного взводу 3-ї піхотної роти, громадянина України, раніше не судимого,

-за ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, 14 серпня 2023 року ОСОБА_5 призваний за мобілізацією на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надалі 14 серпня 2023 року солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця 1 піхотного відділення 3 піхотного взводу 3 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби у відповідності до вимог ст.ст. 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, ст. 68 Конституції України, солдат ОСОБА_5 , зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України; свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги; віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; повинен постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою, як військовослужбовця судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України, в цілому.

Так, згідно п.1 Додатку №1 до Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII, не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України - Зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку N 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Згідно вимог п.1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 576 (надалі - Положення), дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Відповідно до вимог п.2 Положення - до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини І - II класу безпечності, збудники н лекційних захворювань І - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази. де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсинами).

Згідно п. 15 Положення визначено, що посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

У свою чергу, п.14 розділу І «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України» від 29.06.2005 (далі - Інструкція) визначено ряд правил поводження зі стрілецькою зброєю та боєприпасами, зокрема щодо заборони: зберігання поза розташуванням військової частини (удома, у гуртожитку, на робочому місці) стрілецької зброї, у тому числі й спортивної, та боєприпасів; мати при собі стрілецьку зброю під час перебування в санаторії, будинку відпочинку, у відпустці, на лікуванні, а також під час відвідування театрів, клубів та інших громадських місць, якщо перебування в них не пов`язане з несенням служби.

Також, відповідно до п. 2 розділу X Інструкції встановлено, що у разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі.

Однак, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, в порушень вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Положення про дозвільну систему та Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах У країни, вчинив незаконні дії щодо поводження із бойовими приписами з наступних обставин.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , маючи реальну можливість для здачі у вищевказаний передбачений законом спосіб боєприпасів, діючи з прямим ; числом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, без мети збуту, у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше 17.04.2024, в місці виконання службових обов`язків на позиції, що розташовується поблизу населеного пункту АДРЕСА_3 , віднайшов (придбав) нікому не належні бойові припаси, а саме: наступальну осколкову ручну гранату РГН з запалом ручної гранат УЗД та ручну осколкову гранату РГД-5 з запалом УЗРГМ для ручних гранат, які в подальшому перемістив (переніс) із зони бойових дій, та зберігав за своїм фактичним місцем проживання в АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу до моменту виявлення та вилучення 23.04.2024 працівниками поліції Відділення поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області під час проведення огляду.

Таким чином ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України незаконне поводження з бойовими припасами, а саме придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Разом з обвинувальним актом до суду надано угоду про визнання винуватості, укладену 20 травня 2024 між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_4 .

У відповідності до умов вказаної угоди, прокурор та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального правопорушення обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України.

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що ОСОБА_5 , у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, вчинив кримінальне правопорушення.

Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений, за участю захисника узгодили вид та розмір покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки, крім того, сторонами узгоджено застосування до ОСОБА_5 , звільнення від покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України із покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні повідомив, що вважає, що при укладенні вказаної угоди про визнання винуватості дотримані всі вимоги та правила КК України та КПК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді вид та розмір покарання.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 , повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз чи обіцянок. Також, обвинувачений зрозумів роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив угоду затвердити.

Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст. 472-473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що угоду слід затвердити.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Обмеження, які виключають можливість укладення угоди про визнання винуватості, відсутні.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Укладення угоди ініційовано одночасно з боку прокурора та обвинуваченого, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст.263 КК України.

Перевіривши угоду на відповідність нормам кримінального процесуального та кримінального законодавства, суд дійшов висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода не суперечить вимогам ст.472 КПК України, оскільки містить всі необхідні реквізити, а її умови щодо визначення міри покарання узгоджується із принципами призначення покарань та не перевищує міри покарання, визначені санкцієюч.1 ст.263 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , є винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який згідно із ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які б могли обтяжувати покарання ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, відсутні.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 ,і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Тому з ОСОБА_5 ,слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз, що підтверджуються розрахунком її вартості, зокрема, витрати на проведення судової вибухово-технічної експертиз від 06 травня 2024 року №СЕ-19/107-24/4555-ВТХ, №СЕ-19/107-24/4554-ВТХ, в сумі 9087, 36 гривень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 314 ч.3 п.1, 469, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 20 травня 2024 року про визнання винуватості, яка укладена між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеної в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000132 від 23 квітня 2024 року, щодо обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.263 КК України.

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 , звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 , обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Судові витрати, понесені у зв`язку із проведенням судових вибухово-технічних експертиз від 06 травня 2024 року №СЕ-19/107-24/4555-ВТХ, в розмірі 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривень, 68 копійок, №СЕ-19/107-24/4554-ВТХ, в розмірі 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривень, 68 копійок, в загальному розмірі 9087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) гривень 36 копійок, документально підтверджені стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази: корпус гранати з маркуванням «2375», запал до гранати з маркуванням «УЗРГМ 288-74; 583, корпус гранати РГН, предмет ззовні схожий на запал до гранати з маркуванням «УДЗ 334-36-88», а саме: залишки таких після проведення експертизи, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знищити.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Великоберезнянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий ОСОБА_1