Провадження 1-кс/557/307/2024
Справа 557/1919/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року с-ще Гоща

Слідчий суддя Гощанського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заступника начальника СВ відділення поліції № 5 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сміла Черкаської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, раніше несудимої, непрацюючої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000277 від 27 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2024 року заступник начальника СВ відділення поліції № 5 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в період доби щодо ОСОБА_5 , яке погоджене з прокурором.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється в тому, що діючи із прямим умислом, реалізовуючи свій злочинний намір направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, 27 листопада 2024 року, приблизно о 00 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по місцю свого проживання на АДРЕСА_1 , в ході словесної сварки з братом ОСОБА_6 , яка виникла під час спільного розпивання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин нанесла останньому один удар ножем в ділянку тулуба зліва, в результаті чого спричинила потерпілому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини зліва з пошкодженням верхньої долі лівої легені, ускладнене гемопневмотораксом, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

27 листопада 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Необхідність у застосуванні до ОСОБА_5 такого запобіжного заходу, як домашній арешт, заступник начальника СВ відділення поліції № 5 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 мотивує існуванням ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, остання посилається на те, що підозрювана ОСОБА_5 з моменту повідомлення їй про підозру усвідомлює, що вчинила тяжкий злочин, за яке передбачено покарання на строк від п`яти до воськи років, а тому може переховуватися від органів досудового розслідування та ухилятися від слідства, переїхати до іншої області чи району, тим самим затягувати та перешкоджати проведенню всебічного і об`єктивного досудового розслідування.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення орган досудового розслідування обґрунтовує характером вчинення злочину. Зокрема, слідча посилається на те, що в даному кримінальному провадженні всі докази, в тому числі речові, ще не встановлені і відповідно не дослідженні. Відтак, у разі застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу не пов`язаного з домашнім арештом, остання, будучи обізнаною про обставини кримінального правопорушення, матиме реальну можливість вчинити дії спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей, що мають важливе значення для досудового розслідування та відомості, які в них містяться можуть бути доказами під час судового розгляду.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у клопотанні зазначено, що враховуючи те, що підозрювана може незаконно впливати на потерпілого, свідкі, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, з метою їх схиляння до дачі неправдивих свідчень, шляхом умовлянь, вчинення тиску та /або будь-яким іншим чином вплинути на цих осіб, а також з метою, серед іншого, зміни показань, як під час досудового розслідування, так і в судовому розгляді, про обставини провадження, оскільки ОСОБА_5 з потерпілим є рідними братом та сестрою, що мешкають за однією адресою, крім того, на даний момент не проведені необхідні експертизи та слідчий експеримент, для виконання яких необхідні спеціаліст та експерти.

У судовому засіданні заступник начальника відділення поліції № 5 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримали з підстав та доводів викладених у ньому та просили застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений час доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., в межах строку проведення досудового розслідування, з покладенням відповідних обов`язків.

Підозрювана ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання та застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу, а також додані до нього матеріали, заслухавши позиції учасників, слідчий суддя дійшла наступного висновку.

Установлено, що ОСОБА_5 має зареєстроване фактичне місце проживання, непрацююча, раніше несудима, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, в місці постійного проживання, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», тому в оцінці цього питання суд керується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ визначення «обґрунтованої підозри» надано, зокрема, у рішенні «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom», згідно з яким «…існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Втім, що саме може бути розцінене як «обґрунтоване», буде залежати від усіх обставин справи» [15, § 32]. Таке формулювання ЄСПЛ також підтверджено в таких рішеннях, як «Нечипорук і Йонкало проти України», «Erdagoz v. Turkey», «Labita v. Italy», «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» та доповнено вказівкою на те, що «факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи» [16, §§ 34, 36], і так само «висунення обвинувачення» [17, § 184].

Слідчий суддя констатує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, і діянням ОСОБА_5 надана правова кваліфікація за вказаною частиною зазначеної статті КК України.

27 листопада 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Так, у п. 175 рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява №42310/04) вказано, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

Слідчим суддею зазначається, що наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідча та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказано у клопотанні.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваної ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваній ініціатор клопотання послалась на існування ризиків того, що вона може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів та спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Вказаний ризик судом оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваної (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється, серед іншого, можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (за злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого, підозрюється ОСОБА_5 , передбачено виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років). Вказане особливо сильно підвищує ризик переховування від суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Таким чином, встановлені обставини у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження підтверджують наявність означеного вище ризику.

Щодо існування ризику незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів та спуціалістів у цьому ж кримінальному провадженні.

Суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Тобто, оскільки ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Це стосується і ризику впливу на експертів та спеціалістів у даному кримінальному провадження, так як на даний час необхідні експертизи та слідчий експеримент, ще не проведені.

Таким чином, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчої та прокурора про існування ризику незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів та спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні.

Обґрунтованими, на переконання слідчого судді, є також доводи клопотання щодо існування на даній стадії досудового розслідування ризику того, що підозрювана може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки реєстрація даного кримінального провадження у ЄРДР мала місце лише 27 листопада 2024 року і досудове розслідування триває незначний час.

Враховуючи вище викладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, слідчий суддя вважає, що обрання запобіжного заходу відносно підозрюваної у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваній залишати житло у певний період доби є на даній стадії досудового розслідування доцільним, з огляду в тому числі і на обґрунтованість клопотання в частині неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігти зазначеним у клопотання ризикам.

При обранні запобіжного заходу слідчим суддею враховується також вік, стан здоров`я підозрюваної, те, що остання є непрацюючою, а також відсутність негативних характеристик щодо її особи по місцю проживання.

Слідчий суддя переконана, що такий запобіжний захід як домашній арешт із забороною залишати житло в певний період доби забезпечить на даній стадії досудового розслідування дотримання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на неї на строк не більше двох місяців обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193-196, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №5 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, строком по 25 січня 2025 року включно, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступного дня, з покладенням на неї обов`язку прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, крім відвідування закладів охорони здоров`я;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, експертами та спеціалістами у даному кримінальному провадженні;

-носити електронний засіб контролю;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Дані обов`язки покласти на підозрювану до 25 січня 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваній, що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 28 листопада 2024 року о 10 год. 20 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_7