465/5301/13-к
1-кс/465/1568/24
У Х В АЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого ВР ДТП СУ МВС України у Львівській області про закриття кримінального провадження від 29.07.2014, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розсовувань за №0000041 від 06.01.2013, -

ВСТАНОВИВ:

06.09.2024 ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Франківського районного суду м.Львова із скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого ВР ДТП СУ МВС України у Львівській області від 29.07.2014 про закриття кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розсовувань за №0000041 від 06.01.2013.

Вивчивши надані матеріали, приходжу до висновку, що скаргу слід повернути заявнику для звернення до належного суду, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень ст.306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень глави 26 КПК України.

Правила про підсудність випливають із основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК, а також засад організації судової влади, окреслених розділом 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Вони безпосередньо ґрунтуються на принципах побудови системи судів загальної юрисдикції, встановлених ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме територіальності, спеціалізації та інстанційності.

За приписами ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

З аналізу статей глави 26 КПК України, положень ст.32, ст.218 КПК України, вбачається, що територіальна підсудність скарг не визначена, водночас, відповідно до норм чинного кримінального процесуального закону клопотання, заяви, скарги, подані до суду під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Так, виходячи з того, що до повноважень слідчого судді, відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчих, прокурорів під час досудового розслідування подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до п.п.2 п.6 Інформаційного листа ВССУ № 1640/0/4-12 від 09.11.2012р. «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування», у випадку якщо скарга не відповідає вимогам закону, слідчий суддя виносить ухвалу про повернення скарги. Скарга не відповідає вимогам закону, зокрема, якщо: вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто подана з порушенням правил підсудності, встановлених ст. 218 КПК України.

Разом з тим, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 37; «Kreuz v. Poland», заява № 28249/95, п. 53; «Golder v. the United Kingdom», заява № 4451/70, п. 38, «Stanev v. Bulgaria», заява № 36760/06, п.п. 229-230).

До того ж, відповідно до висновків Верховного Суду, які відображені в ухвалі Верховного Суду від 22.04.2020 (провадження № 51-1901 впс 20, справа № 487/7605/19) територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ.

Як вбачається з матеріалів скарги, оскаржується постанова слідчого ВР ДТП слідчого управління Головного Управління МВС України у Львівській області про закриття кримінального провадження від 29.07.2014 (місцезнаходження: м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3).

Слідче управління ГУНП України у Львівській області знаходиться за адресою: 79007, м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3, яке за адміністративно-територіальним поділом відноситься до території Галицького району м. Львова.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що оскарження постанови слідчого ВР ДТП СУ МВС України у Львівській області про закриття кримінального провадження від 29.07.2014, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розсовувань за №0000041 від 06.01.2013, повинно бути подано до слідчого судді Галицького районного суду м.Львова, тобто за юридичною адресою Слідчого управління ГУНП України у Львівській області .

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

З огляду на вище наведене, а також враховуючи, що КПК України не надає слідчому судді права перенаправляти за підсудністю скарги, передбачені ст.303 КПК України, до іншого суду, відтак, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення скарги в порядку п.2 ч.2 ст.304 КПК України заявнику для подання до належного суду.

Вбачається за необхідне роз`яснити особі, яка звернулась зі скаргою, що згідно з ч.7 ст. 304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.9, 32, 33, 132, 303, 304, 305, 306, 395 Кримінального процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого ВР ДТП СУ МВС України у Львівській області від 29.07.2014 про закриття кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розсовувань за №0000041 від 06.01.2013,повернути особі, яка звернулась зі скаргою.

Копію ухвали про повернення скарги надати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчого судді в частині повернення скарги може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1