Справа № 183/4225/24
№ 1-кп/183/1474/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2024 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000842 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Меліоративне, Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2022 року народження, військовослужбовця, призваного по мобілізації, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

-12 вересня 2023 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 309 КК України до покарання виді штрафу, що становить 17 000 гривень;

-08 листопада 2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання виді штрафу, що становить 17 000 гривень;

-18 січня 2024 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

05 березня 2024 року приблизно о 11 годині 20 хвилин, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , прийшов за місцем мешкання раніше знайомого чоловіка ОСОБА_6 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 з метою повернення боргу.

Перебуваючи у приміщенні вище вказаної квартири, що розташована за вище вказаною адресою між військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виникла словесна перепалка, з приводу повернення боргу, де у ОСОБА_3 раптово виник прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_3 05 березня 2024 року приблизно о 11 годині 30 хвилин, перебуваючи у приміщенні квартири діючи умисно, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_6 та наніс два удари долонею правої руки в обличчя, від якого останній впав на підлогу на спину. Після цього, ОСОБА_3 наніс близько п`яти ударів рукою в область голови ОСОБА_6 , від чого останній втратив свідомість. Діями ОСОБА_7 ОСОБА_6 спричинені тяжкі та небезпечні для життя тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, що ускладнилася набряком головного мозку, від яких ОСОБА_6 18 березня 2024 року помер у приміщенні відділення реанімації № НОМЕР_2 КЗ «Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І. Мечникова».

За викладених вище обставин, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини, щиро розкаявся та повідомив суду, що дійсно наносив удари потерпілому в область голови, в чому щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_8 надав до суду письмову заяву. Відповідно до якої судовий розгляд просив проводи без його участі, зазначив, що показання не бажає давати, питання з приводу покарання обвинуваченого залишив на розсуд суду, цивільний позов не заявляв.

Суд вважає винуватість ОСОБА_3 у вчиненому злочині встановленою та доведеною дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме на підставі:

-висновку експерта №1307м від 19.03.2024 року, відповідно до якого, встановлено, що при проведені судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_6 , встановлено, що смерть настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку та ускладнилася набряком головного мозку. При експертизі трупу ОСОБА_6 виявлено: синець на верхній повіці лівого ока, синець на верхній повіці правого ока, синець на верхній повіці правого ока з переходом на праву виличну ділянку, синець на підборідді ліворуч, садно в ділянці правої вушної раковини, крововилив на внутрішній поверхні м`яких покривних тканин голови, крововиливи під оболонки та в речовину головного мозку, ділянки забоїв головного мозку. Виявлені при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли незадовго до надходження потерпілого у лікувальний заклад від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), що стосовно до живих осіб, відносяться до Тяжких тілесних ушкоджень (згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 р.).

При експертизі трупа виявлено: Темно-червоного кольору крововилив на задній поверхні тулуба по лопатковій лінії ліворуч на рівні 8 ребра. Виявлені при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли незадовго до надходження потерпілого у лікувальний заклад від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), що стосовно до живих осіб, відносяться до Легких тілесних ушкоджень (згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 р.);

-висновку експерта №1307м/675-Е від 19.03.2024 року, відповідно до якого, встановлено, що при проведені судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_6 , встановлено, що смерть настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку та ускладнилася набряком головного мозку. При експертизі трупу виявлено: синець на верхній повіці лівого ока, синець на верхній повіці правого ока, синець на верхній повіці правого ока з переходом на прави, виличну ділянку, синець на підборідді ліворуч, садно в ділянці правої вушної раковині крововилив на внутрішній поверхні м`яких покривних тканин голови, крововиливи під оболонки та в речовину головного мозку, ділянки забоїв головного мозку. Виявлені при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли незадовго до надходження потерпілого у лікувальний заклад від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), що стосовно до живих осіб, відносяться до Тяжких тілесних ушкоджень (згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 р.). Виявлені тілесні ушкодження перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті. При експертизі трупа виявлено: Темно-червоного кольору крововилив на задній поверхні тулуба по лопатковій лінії ліворуч на рівні 8 ребра. Виявлені при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли незадовго до надходження потерпілого у лікувальний заклад від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), що стосовно до живих осіб, відносяться до Легких тілесних ушкоджень (згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 р.). Виявленні тілесні ушкодження не перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті. Судово-токсикологічне дослідження крові з трупа не проводилось у зв`язку з тривалим перебуванням потерпілого на стаціонарному лікуванні. Даних про дослідження крові на наявність алкоголю при надходженні до стаціонару в медичній карті немає. За життя ОСОБА_6 страждав на застійну серозно-гнійну пневмонію, серозно-гнійний бронхіт, персистуючий гепатит та перед цироз печінки;

-висновку експерта №557/925-БД від 01.04.2024 року, відповідно до якого встановлено, що групова приналежність крові потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Всі вище перелічені докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Таким чином, суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає - щире каяття.

При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.

Обставиною, які обтяжують покарання суд визнає рецидив злочинів.

Крім того, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії тяжких з суспільно небезпечними наслідками у вигляді смерті, враховуючи те, що ОСОБА_3 , хоча і визнав вину у скоєному злочині, однак, легковажно поставився до настання можливих наслідків, небезпечних для життя особи, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, дає суду підстави для призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі та відсутності підстав для застосування ст. 69, 75 КК України.

З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст.121 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом також встановлено, що вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12.09.2023 року ОСОБА_3 був визнаваний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу, що становить 17 000 гривень, який на момент винесення вироку не був сплачений.

Крім того, встановлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.11.2023 року ОСОБА_3 був визнаваний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу, що становить 17 000 гривень, який на момент винесення вироку не був сплачений.

Крім того, встановлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.01.2024 року ОСОБА_3 був визнаваний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.

Оскільки нове кримінальне правопорушення за зазначеним кримінальним провадженням обвинувачений ОСОБА_3 вчинив після ухвалення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.01.2024 року ,але до повного відбуття покарання, суд на підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднує невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.01.2024 року.

В кримінальному провадженні цивільний позов до обвинуваченого не заявлявся.

У даному кримінальному провадженні до ОСОБА_3 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.

Відповідно до ст. 100, ч. 4 ст. 174 КПК України суд вирішує питання щодо речових доказів, на які було накладено арешт ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.03.2024 (183/2161/24, 1-кс/183/480/24).

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 121 України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років.

На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу призначеного вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12.09.2023 року виконувати самостійно.

На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.11.2023 року виконувати самостійно.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.01.2024 року та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 1 (один) місяць.

Початок строку покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання 06.03.2024 року.

Зарахувати в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 06.03.2024 по 25.10.2024 включно.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Арешт на майно, який було накладено ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.03.2024 (183/2161/24, 1-кс/183/480/24) скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-жилетка чорного кольору з биркою «Colin`s», розмір L, штани спортивні синього кольору з биркою «Medium», кофта чорного кольору, на передній частині якої наявний надпис «Future» з биркою «JackJones», які зберігаються в камері зберігання речових доказів Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку вручити ОСОБА_3 та прокурору негайно.

Суддя ОСОБА_1