Провадження № 1-кс/592/4671/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про поновлення процесуального строку та арешт тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання дізнавача, погоджене з прокурором про накладення арешту на майно, яке мотивується тим, що у провадженні СД Сумського РУП ГУНП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001029 за ч. 1 ст. 309 КК України. В ході дізнання встановлено, що надійшло повідомлення від працівника поліції, про те, що 27.06.2024 близько 17:30 год., під час проведення розшукових заходів із розшуку гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час поверхневої перевірки було виявлено в кишені штанів зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору. (ЖЄО 35801 від 27.06.2024). Під час огляду місця події 27 червня 2024 року, на ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_1 , у гр. ОСОБА_4 , було вилучено: зіп-пакет з білою кристалічною речовиною, який вилучено та поміщено до спец пакету PSP 1027014. Щодо вказаних речей необхідно провести відповідні експертні дослідження, в ході яких, можливо, буде встановлено, що ці речі вилучені законом з обігу.

Тому дізнавач просить суд поновити процесуальний строк та накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

Вивчивши клопотання та додані матеріали, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч. ч. 1 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчине

Згідно вимог ч.5 ст.171 КПК України клопотання дізнавача, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як вбачається із матеріалів клопотання протокол огляду місця події був складений 27.06.2024 року, під час якого було вилучено зіп-пакет з білою кристалічною речовиною (а.с.5-9)

Згідно з системою автоматизованого розподілу суду, клопотання від дізнавача надійшло до суду 10.07.2024 року.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що по кримінальному провадженні № 0001029 від 27.06.2024 група дізнавачів нараховує три дізнавачі та два прокурори (а.с.3)

Дізнавач сектору дізнання Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 просить суд поновити пропущений процесуальний строк, проте не зазначає з яких саме поважних причин він був пропущений.

Виходячи з вище зазначеного, суд приходить до висновку, що строк подачі клопотання пропущений на дванадцять днів, дізнавач не навів у клопотанні обґрунтованих мотивів, з яких би слідчий суддя міг зробити висновок про поважність пропуску строку звернення до суду і в разі визнання їх поважними, поновив би цей строк і розглянув клопотання по суті.

Тому, з урахуванням положень норм чинного законодавства, які регулюють строк та порядок звернення до суду із клопотанням про накладання арешту на майно, у задоволенні клопотання на даний час слід відмовити.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1