Провадження № 1-кп/947/155/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду у спеціальному судовому проваджені на підставі ст.323 КПК України за відсутністю обвинуваченої (in absentia), яка переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, кримінальне провадження №0000296 від 08.08.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кривий Ріг, на час вчинення кримінального правопорушення - громадянки України, з вищою освітою, раніше не судимої, виконувала обов`язки директора у Комунальному некомерційному підприємстві «Новотроїцька центральна лікарня» Новотроїцької селищної ради Генічеської територіальної громади Херсонської області, останнє відоме місце проживання (реєстрації) на території України: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Генічевської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи громадянкою України, перебуваючи на тимчасово окупованій збройними силами російської федерації території Херсонської області, а саме: у смт.Новотроїцьке, Генічеського району, Херсонської області, не пізніше липня 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, яка до 24.02.2022 року виконувала обов`язки директора у Комунальному некомерційному підприємстві «Новотроїцька центральна лікарня» Новотроїцької селищної ради Генічеської територіальної громади Херсонської області (далі - КНП «НЦЛ» НСР ГТГ ХО), розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно та свідомо, маючи злочинний умисел, направлений на колабораційну діяльність з державою агресором - Російської Федерації та на сприяння окупаційній владі держави - агресора, добровільно, з метою завдання шкоди Україні, всупереч законодавству України про охорону здоров`я, Статуту КНП «НЦЛ» НСР ГТГ ХО, посадових інструкцій, вступила в злочинну змову з представниками окупаційної влади, отримавши від них пропозицію, зайняла посаду керівника, а саме, тимчасового виконувачої обов`язків головного лікаря Державної бюджетної установи охорони здоров`я Херсонської області «Новотроїцька центральна лікарня» (мовою оригіналу - «временно исполняющий обязанности главного врача Государственного бюджетного учреждения здравоохранения Херсонской области «Новотроицкая центральная больница»), тобто у закладі, який відноситься до окупаційної адміністрації держави-агресора, який зареєстрований 08.06.2022 мовою оригіналу «в єдиному государственному реестре юридических лиц военногражданской администрации Херсонской области» та яка повязана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Вказані умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує ч.5 ст.111-5 КК України за ознаками: колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судові засідання не прибувала, причини неявки не повідомляла. Вона неодноразово викликалася до суду шляхом публікації повісток про виклик в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр»), на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, на офіційному веб-сайті Київського районного суду м.Одеси. Їй також направлялися повістки про виклик до суду за останнім відомим місцем її проживання чи перебування за адресою: АДРЕСА_1 , а також шляхом вручення повісток її захиснику адвокату ОСОБА_5 для передачі обвинуваченій.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 03.10.2023 було задоволено письмове клопотання прокурора та вирішено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинувальним актом, який на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 12.04.2023 складений у межах спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000296 від 08.08.2022 відносно ОСОБА_3 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Суд, дослідивши надані прокурором докази, у т.ч. вислухавши показання свідків, оцінивши доводи обвинувачення та захисту, вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, доведена.

Так, свідок ОСОБА_6 , допитана в судовому засіданні, показала, що станом на березень 2022 року вона працювала лікарем психіатром в Комунальному некомерційному підприємстві «Новотроїцька центральна лікарня» Новотроїцької селищної ради Генічеської територіальної громади Херсонської області. ОСОБА_3 на той же час була ВО головного лікаря цієї лікарні. Коли відбулася окупація Херсонщини у 2022 році, то нова влада запросила її, ОСОБА_6 , на співбесіду для продовження роботи в цій же лікарні. Вона нікуди не поїхала, але їй відомо, що ОСОБА_3 їздила на співбесіду до нових представників влади від Російського мінздраву. Офіційних документів з цього приводу свідок не бачила, але бачила герб Російської Федерації на офіційних бланках лікарні. На загальних зборах лікувального закладу, які відбулися, приблизно в червні 2022 року, ОСОБА_3 закликала написати всім лікарям заяву на співпрацю з новим керівництвом лікарні, а також розповідала про збільшення фінансування закладу, збільшення заробітної плати лікарям і медичному персоналу тощо. Вона, ОСОБА_6 , не погодилася на запропоновані умови та виїхала з окупованої території Херсонщини на територію України, приблизно в серпні 2022 року. Після того як вона виїхала, більше пропозицій він ОСОБА_3 до неї не надходило. Свідок також достовірно не знає, яку посаду ОСОБА_3 стала займати в лікарні після окупації Херсонщини, але зі слів інших лікарів ОСОБА_3 залишилася на посаді головного лікаря тієї ж лікарні.

Свідок ОСОБА_7 , допитана в судовому засіданні показала, що станом на лютий 2022 року іона працювала лікарем в Комунальному некомерційному підприємстві «Новотроїцька центральна лікарня» Новотроїцької селищної ради Генічеської територіальної громади Херсонської області. ОСОБА_3 була ВО головного лікаря цієї лікарні. 24.02.2022 вона, ОСОБА_7 , покинула Херсонщину та виїхала на нове постійне місце мешкання на території України. Вона спілкувалася з керівництвом лікарні, а саме з ОСОБА_3 через мобільний телефон за допомогою месенджерів. 19.07.2022 вона отримала від ОСОБА_3 повідомлення з запрошенням працювати в медичному закладі, який був підпорядкований владі Російської Федерації. Одночасно із запрошенням ОСОБА_3 надіслала їй на телефон бланки заяв з символікою Російської Федерації на працевлаштування у медичному закладі. Вона, ОСОБА_7 , відмовилася. Роздруківки таких бланків вона надала слідчому. Після цього більше вони не спілкувалися. Вона зі слів інших лікарів обізнана про те, що ОСОБА_3 продовжила працювати в лікарні на посаді головного лікаря.

Свідок ОСОБА_8 , допитана в судовому засіданні показала, що станом на червень 2022 року вона працювала лікарем-анестезіологом у відділені реанімації інтенсивної терапії в Комунальному некомерційному підприємстві «Новотроїцька центральна лікарня» Новотроїцької селищної ради Генічеської територіальної громади Херсонської області. ОСОБА_3 була ВО головного лікаря цієї лікарні. 24.02.2022 селище було окуповане військами Російською Федерацією. Медичний заклад продовжував працювати і виконувати свої функції. Окупаційні війська і влада медичний персонал не чіпали. В травні-липні 2022 почала відбуватися реорганізація лікарні, яку проводила ОСОБА_3 разом з головним бухгалтером. ОСОБА_3 добровільно поїхала на зустріч з начальником департаменту охорони здоров`я Херсонської області, який підпорядковувався Російській Федерації. Після того, як ОСОБА_3 повернулася, вона на зборах медичних працівників лікарні повідомила, що лікарня переходить під юрисдикцію Російської Федерації та запропонувала написати заяви про прийняття на роботу до новоствореної установи, а інакше буде звільнення. ОСОБА_3 агітувала всіх лікарів написати заяви про прийняття на роботу. Вона, ОСОБА_8 , вирішила написати заяву на відпустку, але ОСОБА_3 не підписала цю заяву. Тим лікарям, які виїхали, розсилалися зразки документів на месенджери. Тих, хто не написав заяви про перехід до нової установи до 01.09.2022, автоматично звільнили з роботи. Після цього свідок переїхала на нове місце проживання на територію України.

Свідок ОСОБА_9 , допитана в судовому засіданні, показала, що станом на травень 2022 року вона працювала лікарем-терапевтом у Комунальному некомерційному підприємстві «Новотроїцька центральна лікарня» Новотроїцької селищної ради Генічеської територіальної громади Херсонської області. ОСОБА_3 була ВО головного лікаря цієї лікарні. Після окупації Херсонщини вона, ОСОБА_9 , відразу виїхала. Наразі проживає в іншому місці на території України. Їй відомо, що ОСОБА_3 почала співпрацювати з окупаційною владою. 17.07.2022 їй на мобільний телефон ОСОБА_3 надіслала зразки заяв російською мовою про прийняття на роботу до новоствореної у зв`язку з реорганізацією лікарні. Заяву треба було писати на ім`я головного лікаря цієї лікарні ОСОБА_3 . Вона, ОСОБА_9 , відмовилася писати таку заяву, а тому її звільнили з роботи.

Свідок ОСОБА_10 , допитана в судовому засіданні, показала, що в 2022 році вона працювала в Державній установі «Херсонський обласний центр контролю та профілактики хвороб». Установа, в якій вона працювала, після окупації Херсонщини в лютому 2022 році, була зайнята МОЗ Херсонської області РФ, в якій був відділ кадрів. Після деокупації частини Херсонщини, росіяни тікали та залишили в цих приміщеннях документи. Коли прибули представники правоохоронних органів України, то на другому поверсі у відділі кадрів правоохоронці знайшли папку з документами ОСОБА_3 . Хто така ОСОБА_3 та ким вона працювала, їй не відомо.

В судовому засіданні був досліджений CD-диск з відеозаписом допиту свідка ОСОБА_11 (т.1 а.п.229-248), який був допитаний під час досудового розслідування в порядку ст.615 КПК України. Свідок показав, що станом на серпень 2022 року він працював заступником директора Комунального некомерційного підприємства «Новотроїцька центральна лікарня» Новотроїцької селищної ради Генічеської територіальної громади Херсонської області. ОСОБА_3 працювала виконуючою обов`язки директора цієї медичної установи. Вона за посадою займалася фінансовими, кадровими та господарськими питаннями у лікарні. Наприкінці червня 2022 ОСОБА_3 зателефонувала йому та пояснила, що їй телефонували з новоствореного Міністерства охорони здоров`я окупаційної влади та запросили до м.Херсону зі всіма правовстановлюючими документами лікарні, куди вона кілька разів їздила. Ніякого примусу на неї, на його погляд, не було. Вона поводилася добровільно. Після повернення з Херсону ОСОБА_3 повідомила, що лікарня буде переоформлюватися відповідно до законодавства Російської Федерації, тобто буде змінюватися статут, всі документи будуть перекладатися на російську мову. ОСОБА_3 переоформила лікарню, агітувала працівників на отримання матеріального забезпечення в російських рублях, проводила збори лікарського колективу, де ОСОБА_3 повідомила, що лікарня не буде фінансуватися Україною, тому їм необхідно співпрацювати з окупаційною владою та отримувати гроші в рублях. Збори трудового колективу ОСОБА_3 провела в середині липня 2022 року. На його думку, ОСОБА_3 почала співпрацювати з окупаційною владою добровільно. На зборах трудового колективу лікарні ОСОБА_3 запропонувала всім підписати заяви про те, що вони погоджуються працювати в новоствореному закладі на умовах окупаційної влади та отримувати оплату в російських рублях. З цього приводу був виданий наказ №1-лс від 13.07.2022 «об организации трудовых отношений в ГБУЗ Херсонской области « ІНФОРМАЦІЯ_2 », підписаний ТВО головного лікаря цієї установи ОСОБА_3 , на якому міститья гербова печатка РФ. Переважна частина колективу лікарні не стала співпрацювати із окупантами і не подали заяв, та виїхали на підконтрольну Україні іншу територію. Сам він у серпні 2022 року виїхав також з окупованої території.

Судом також були досліджені письмові докази:

-витяг з ЄРДР про реєстрацію кримінального правопорушення (т.1 а.п.108-111);

-заява про вчинення злочину з вимогою притягнути ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності (т.1 а.п.112);

-копія наказу №1-ос від 13.07.2022 виконуючого обов`язки головного лікаря державної бюджетного організації охорони здоров`я Херсонської області «Новотроїцька центральна лікарня» ОСОБА_3 (т.1 а.п.124-125);

-копія бланку заяви про прийняття на роботу (т.1 а.п.126);

-Протокол огляду мережі Інтернет від 06.01.2023 із додатком у виді CD-диску, яким оглянута публікація у соціальній мережі Інтернет, а саме в каналі «Телеграм» з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де наявні публікація про колабораціонізм, відповідно до якої ОСОБА_3 , головний лікар ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка співпрацює з окупантами, змушує персонал лікарні підписувати заяви на співпрацю з ними та отримувати заробітну плату в рублях, (т.1 а.п.130-135);

-протокол огляду від 18.01.2023 із додатком у виді «Выписки из Единого государственного реестра юридических лиц РФ», та CD-диску, яким оглянута інформація розміщена на Інтернет-потралі «За честный бизнес», на якому розміщено інформацією про контрагентів, які розміщені на території Російської Федерації, у т.ч. щодо державної бюджетної організації охорони здоров`я Херсонської області «Новотроїцька центральна лікарня», уповноваженою особою якої значиться ОСОБА_3 (т.1 а.п.136-165);

-протокол огляду документів від 25.01.2023 із додатком у виді CD-диску, яким оглянуті документи, необхідні для оформлення на роботу (т.1 а.п.166-170);

-протокол огляду від 28.01.2023 із додатком у виді CD-диску, яким оглянутий інформація розміщена на Інтернет ресурсі, на якому виявлено інформацію стосовно протиправної діяльності ОСОБА_3 у бюджетній організації охорони здоров`я Херсонської області «Новотроїцька центральна лікарня» (т.1 а.п.171-176);

-протокол огляду речей та документів від 06.02.2023, яким оглянутий паперовий конверт жовтого кольору, в якому знаходяться пакет документів кадрового органу щодо працевлаштування ОСОБА_3 у бюджетну організацію охорони здоров`я Херсонської області «Новотроїцька центральна лікарня»: заяви, автобіографія, фотокартки, копії документів, що посвідчують особу, копія трудової книжки, копія документів щодо освіти тощо (т.1 а.п.177-178);

-протокол огляду від 14.02.2023 із додатком у виді CD-диску, яким оглянутий мобільний додаток месенджеру «Телеграм» з публікацією, що розміщена 31.08.2022 об 11.32 год. сторінкою «База зрадників Херсону», де зафіксовано фото ОСОБА_3 з відповідним текстом (т.1 а.п.179-184);

-протокол огляду від 10.03.2023 з фототаблицею, яким оглянутий мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy M21», який добровільно наданий для огляду свідком ОСОБА_11 , на якому зберіглися скріншоти з документами, які надсилала йому ОСОБА_3 (т.1 а.п.185-186-191);

-роздруківка скріншотів документів з мобільного телефону свідка ОСОБА_11 (т.1 а.п.246-248);

-протокол огляду від 03.03.2023 із додатком у виді CD-диску, яким оглянутий мобільний додаток месенджеру «Телеграм» з публікацією, що розміщена 31.08.2022 на сторінці «База зрадників Херсону», де зафіксовано фото ОСОБА_3 з відповідним текстом (т.1 а.п.192-196);

-документи стосовно ідентифікації особи ОСОБА_3 , особова картка, характеризуючи її документи, копія яких зберігається на CD-диску (т.1 а.п.202-212);

-роздруківка скріншотів документів з мобільного телефону свідка ОСОБА_7 (т.1 а.п.227-228).

Судом також дослідженні процесуальні рішення слідчого і прокурора, а також слідчого судді щодо організації спеціального досудового розслідування і вжитих заходів забезпечення кримінального провадження з метою перевірки дотримання належної правової процедури під час спеціального досудового розслідування.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_12 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питань щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними, неналежними чи недопустимими.

Разом з тим, сторона захисту вважає, що досліджені в суді докази не доводять вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а тому просить виправдати ОСОБА_3 за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Доводи сторони захисту спростовуються наведеною сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів. При цьому судом не встановлені порушення норм КПК України під час досудового розслідування, які можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими.

Проаналізувавши досліджені докази у справі в сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими встановлені судом обставини та винність ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення. Суд сприймає, як належні та достатні докази показання свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , оскільки їх покази були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, а саме: щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та щодо особи, яка їх вчинила. Покази цих свідків були логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами. Судом також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинувачену. Крім того, зазначені свідки були у встановленому КПК України порядку попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України та приведені до присяги.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду прокурором, є вагомими для того, щоб визнати обвинувачену винною по пред`явленому обвинуваченню, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч.3 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Судом також встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченої, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Також судом у повному обсязі було забезпечено змагальність процесу.

Таким чином, дослідивши в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 в інкримінованому їй злочину та кваліфікація її дій, доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, з вищою освітою, офіційно працевлаштована, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також характер, мотиви, обставини вчиненого злочину.

Обставин справи, які у відповідності до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої, згідно КПК України, в ході судового розгляду не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до п.11 ч.1 ст.67 КК України, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з правовими орієнтирами, визначеними у ст.ст.50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченою злочину проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, яка посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави та дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченої, дають підстави для призначення ОСОБА_3 покарання у межах санкцій інкримінованої їй статті, з конфіскацією майна.

Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до ст.100 КПК України, а арешту майна відповідно до ст.174 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.323, 369-370, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, на підставі якої призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (П`ять) років, з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно господарських функцій в органах державної влади і в органах місцевого самоврядування на строк 10 (Десять) років, з конфіскацією всього належного їй майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня її фактичного затримання в порядку виконання вироку або її добровільної явки до установи виконання покарань для відбування покарання.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день проголошення його резолютивної частини. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Вирок суду опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Суддя ОСОБА_1