Справа № 593/815/24
Провадження №1-кп/951/51/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Козова Тернопільського району у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000026 від 19.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Купчинці Козівського району Тернопільської області, громадянина України, українця, із базовою середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, не депутата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Козівського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження № 0000026 від 19.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, термін дії якого спливає 10.08.2024, оскільки розгляд справи у вказаному провадженні ще не проведено, а змінювати обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою вважає недоцільним, тому що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть усунути ризики, які були підставою для його застосування.

У своєму клопотанні прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» №2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, зокрема строк дії воєнного стану продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 №49/2024, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 14.02.2024 строком на 90 діб.

19.01.2024 у нічний період доби (точного часу досудовим слідством не встановлено), ОСОБА_4 перебував біля магазину «Маркет», що за адресою: АДРЕСА_1 . Знаючи, що магазин зачинений і всередині нікого немає, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: товаро-матеріальних цінностей з магазину «Маркет».

Реалізуючи свій злочинний умисел, 19.01.2024, у нічний період доби (точного часу досудовим слідством не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи біля вхідних дверей ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_1 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені, за допомогою фізичної сили, шляхом розбиття скла металопластикових дверей дерев`яною битою, проник всередину вказаного ресторану.

В подальшому ОСОБА_4 за допомогою фізичної сили шляхом розбиття скляних вставок дверей дерев`яною битою проник всередину суміжного з рестораном приміщення магазину «Маркет» та, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, таємно викрав товаро-матеріальні цінності, а саме: грошові кошти в сумі 5372 грн., 50 запальничок торговельної марки «ВІС» вартістю 1231,50 грн., 30 запальничок торговельної марки «FROG» вартістю 300 грн., 7 карток поповнення домашнього інтернету «ПЛІТОС» вартістю 1435 грн., після чого покинув приміщення магазину.

З викраденим майном ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 8338,50 грн.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 03.03.2024 в період часу з 11 години по 15 годину (точного часу досудовим слідством не встановлено), ОСОБА_4 перебував у приміщенні житлового будинку по місцю проживання ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_2 . Коли ОСОБА_8 заснув, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 03.03.2024 в період часу з 11 по 15 годину (точного часу досудовим слідством не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку по місцю проживання ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені, діючи умисно, шляхом вільного доступу, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, із приміщення спальної кімнати таємно викрав мобільний телефон торговельної марки «SAMSUNG A145F Galaxy А14» об`ємом 4/64 Gb чорного кольору без чохла ІМЕІ 1 НОМЕР_2 , ІМЕІ 2 НОМЕР_3 .

З викраденим майном ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 5111,16 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

18.04.2024 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та цього ж дня слідчим суддею Бережанського районного суду Тернопільської області щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17.06.2024 (включно), а ухвалою від 12.06.2024 продовжено його на 60 діб, тобто до 10.08.2024.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовільнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 із клопотанням прокурора не погодився та просив суд змінити обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився із думкою свого захисника та просив змінити обраний йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Суд, вивчивши заявлені клопотання, прийшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , слід продовжити, а клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну обраного щодо підзахисного запобіжного заходу на більш м`який, яким є домашній арешт, залишити без задоволення, зважаючи на таке.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Із оглянутих матеріалів справи встановлено, що 18.04.2024 обвинуваченому ОСОБА_4 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень та він раніше вже вчиняв умисні кримінальні правопорушення, що може свідчити про тенденцію до стійкої протиправної поведінки. Також встановлено, що він переховувався від слідства та з метою уникнення відповідальності за вчинене, може переховуватися від суду та перешкоджати встановленню істини у справі, з цих мотивів 18.04.2024 ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а ухвалою від 12.06.2024 продовжено його на 60 діб, тобто до 10.08.2024.

Метою застосування запобіжного заходу було забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам:

1)переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_4 ,, усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, оскільки, як встановлено, він не працевлаштований, неодружений, проживає сам, джерело його доходів невідомо, відтак у нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Також, повідомлення про підозру ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, було вручено його матері, оскільки останній переховувався від органу досудового розслідування, змінив місце свого проживання, яке не було відоме.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»;

2) незаконно впливати на свідків і потерпілих у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, обвинувачений ОСОБА_4 може впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, чинити відповідний тиск шляхом погрози та вмовляння, він може схиляти їх до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування, адже відповідно до положень ст. 42 КПК України має право ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні полягає у процедурі отримання свідчень від таких учасників кримінального процесу, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

У даній справі ризик впливу на свідків існує, тому що розгляд даного кримінального провадження ще не відбувся.

3) вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України). Про наявність цього ризику свідчать обставини про те, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, непрацевлаштований, джерела доходу відсутні, що може спонукати його до вчинення інших кримінальних правопорушень.

На думку суду стороною захисту не доведено, що встановлені і доведені при застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 ризики зменшилися або перестали існувати.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

А оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 10.08.2024, однак розгляд справи ще не проведено та наведені прокурором у клопотанні ризики є дійсними та триваючими, вони виключають на теперішній час зміну виду запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який і стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню його у місцях попереднього ув`язнення та будь-яких даних про зменшення чи відсутності ризиків для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не здобуто, тому суд вважає, що клопотання прокурора є підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Суд також вважає, що продовження обвинуваченому застосованого раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя.

Крім того, суд вважає, що застосований щодо обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на теперішній час не виходить за межі розумного строку, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, які згідно зі ст.12 КК України є тяжкими злочинами, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, він не має неповнолітніх дітей та інших осіб, щодо яких зобов`язаний був би здійснювати опіку чи піклування, а також не має постійного місця роботи, що свідчить про слабку міцність його соціальних зв`язків у місці його проживання та підтверджує той факт, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість вчинених ним злочинів та розмір покарання, яке йому загрожує, може переховуватися від суду та може незаконно впливати на потерпілих та свідків і таким чином перешкоджати розгляду кримінального провадження, тому враховуючи зазначене, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обраного обвинуваченому такого виду запобіжного заходу є виправданим.

Наявність декількох ризиків у сукупності унеможливлює застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, оскільки жоден з них не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ним своїх обов`язків. Тому, ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів.

Проаналізувавши наведене у сукупності суд приходить до переконання про те, що заперечення сторони захисту спростовуються матеріалами справи та доводами прокурора про реальне існування ризиків.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 194, 197, 199, 201, 331, ч.2 ст. 369, ст. 371, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовільнити.

Продовжити дію запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Купчинці Козівського району Тернопільської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб - до 04 жовтня 2024 року до 23 год. 59 хв.

Ухвала підлягає виконанню з моменту її проголошення та діє до 04 жовтня 2024 року включно.

Клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - залишити без задоволення.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику і направити для виконання начальнику ДУ «Чортківська установа виконання покарань» (№ 26) за місцем утримання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1