Справа № 509/3519/24
УХВАЛА

02 жовтня 2024 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000128 від 08.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває зазначене кримінальне провадження на стадії підготовчого провадження.

До обвинуваченого на стадії досудового розслідування застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.06.2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізоютор №21" на строк до 24 серпня 2024 року без визначення розміру застави.

Вказану ухвалу суду скасовано згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 07.08.2024 року та постановлено нову, якою обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізоютор" без визначення розміру застави терміном на 60 діб до 06.10.2024 року.

Закінчити судовоий розгляд даного кримінального провадження в строк до 06.10.2024 року неможливо.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

17.09.2024 року прокурор ОСОБА_3 подав до суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів без права визначення застави, посилаючись на обгрунтованість обвинувачення, продовження існування встановлених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та відсутністю підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання з викладених в ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав суду письмове заперечення щодо клопотання прокурора, просив в його задоволенні відмовити, оскільки даний обвинувальний акт взагалі не підлягає розгляду, так як було порушено підслідність під час досудового розслідування. Крім того, зауважував, що саме клопотання заявлене у формі, яке також не підлягає розгляду, оскільки запобіжний захід вже обрано, однак прокурор просить повторно його обрати, а не продовжити строк дії запобіжного заходу. Також клопотання містить неправильну дату народження обвинуваченого (неіснуючу), а саме: "03.19.1982", замість правильної дати - 03.10.1982. Вказане, на думку обвинуваченого свідчить про формальний підхід прокурора до заявленого клопотання. Також зазначав, що обвинувачення необгрунтоване сфальсифіковане, посилаючись на письмові докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які судом не долучено з огляду на стадію розгляду судом кримінального провадження - підготовче судове засідання. Обвинувачений також заявляв про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з таким підходм до заявлених ризиків, вважає, що кожен має перебувати під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 також заперечувала проти клопотання прокурора, посилаючись на незрозумілість обвинувачення та заявлених ризиків, просила дослідити письмові докази, надані обвинуваченим, а не вірити словам прокурора. Просила застасувати заставу, як альтернативний запобіжний захід.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення, виходячи з наступного.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.08.2024 року скасовано ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 216.06.2024 року про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та постановлено нову, якою клопотання прокурора задоволено та обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізоютор" без визначення розміру застави терміном на 60 діб до 06.10.2024 року.

У вказаній ухвалі апеляційної інстанції встановлено наявність існування в даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які обумовлені наступним:

- відповідно до пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливого тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років позбавленням волі, з конфіскацією майна або без такої, тому, усвідомлюючи можливість призначення покарання, останній може переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Крім того, апеляційним судом було ретельно вивчено особу обвинуваченого, який перебував на посаді старшого оперуповноваженого в особливо вадливих справах 8 відділу головного відділу захисту національної державності УСБУ в Одеській області, тому останній у ході несення служби набув службові та неформальні зв`язки, які може використати для безперешкодно перетину державний кордон України;

- на даний час обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 290 КПК України, ознайомлений з усіма матеріалами кримінального провадження, зокрема з протоколами допиту свідків, які ймовірно будуть викликані судом для допиту, тому з урахуванням того, що свої висновки суд обґрунтовує лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отримав у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, апеляційний суд дійшов висновку про існування достатньої ймовірності ризику впливу підозрюваного на свідків, з метою уникнення від кримінальної відповідальності;

- характер інкримінованого кримінального правопорушення - проти національної безпеки України в умовах воєнного стану, свідчить про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність обрання запобіжних заходів є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання, сукупністю даних про матеріальний та соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Згідно з ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Під час розгляду клопотання прокурора судом встановлено, що підстави продовження дії виключного запобіжного заходу обвинуваченому є цілком обґрунтованими, встановлені ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений зможе переховуватися від суду, чинити вплив на свідків в даному кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Встановлені ризики на час розгляду клопотання прокурора не зменшились та продовжують існувати.

Продовження існування вказаних ризиків свідчить про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, можуть негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного судового розгляду, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

Щодо посилань обвинуваченого на невідповідність форми клопотання прокурора та наявність у ньому зазначення невірної дати народження обвинуваченого ОСОБА_4 , суд зауважує, що дійсно обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під дією запобіжного заходу у виді триманні під вартою та у разі необхідності продовження строку дії вказаного запобіжного заходу прокурор має звернутися до суду з відповідним клопотанням - про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак, враховуючи зміст поданого прокурорм ОСОБА_3 клопотання від 17.09.2024 року, яке містить доводи про продовження існування встановлених ризиків та відсутність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, суд вважає заявлену прокурором форму клопотання - у виді обрання запобіжного заходу, як технічну помилку, та розглядає подане клопотання як продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Щодо технічної помилки в клопотанні при зазначенні дати народження обвинуваченого, суд зауважує, що дана помилка не впливає на суть клопотання та не може вплинути на результат його рзгляду. Крім того, в резолютивній частині клопотання зазначено вірну дату народження обвинуваченого ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наявні матеріали кримінального провадження не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою. Стороною захисту не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Окрім того, приймаючи до уваги характер вчинення кримінального правопорушення та покарання, яке може бути призначене обвинуваченому лише у виді позбавлення волі, на даний час є доцільним продовження віжносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку передбаченого діючим КПК України, з метою забезпечення судового провадження та виконання завдань кримінального судочинства, а саме швидкого, повного та неупередженого судового розгляду.

Крім того, суд, керуючись положеннями п. 1 ч. 4 ст. 183 КК України, не визначає розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, оскільки вказаною нормою закону передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 193, 194, 331, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 30.11.2024 року включно, в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 04.10.2024 року.

Головуючий: ОСОБА_1