справа № 208/8704/23
№ провадження 1-кп/208/81/24
УХВАЛА

10 жовтня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0001101 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселе Поле, Софіївського району, Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

По справі розпочато судовий розгляд, допитана потерпіла, свідок, частково оголошені матеріали справи.

Сторона обвинувачення відмовилась від допиту свідка ОСОБА_7 , так як на теперішній час його місцезнаходження не встановлено.

Обвинувачений зазначив, що свідок ОСОБА_7 може надати в суді показання на його користь, і тому він наполягає на його допиті. Адвокат підтримав думку підзахисного.

Судом ухвалено рішення про вжиття заходів щодо встановлення місцезнаходження свідка ОСОБА_7 та можливість його допиту в режимі відео конференції.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 не має сталих соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні корисливого тяжкого злочину в період відбуття покарання за попереднім вироком з іспитовим строком, що вказує на існування ризиків переховування від суду з огляду на міру покарання яка йому загрожує у разі визнання винним, вчинення іншого кримінального правопорушення. З урахуванням зазначених ризиків, прокурор вважає, що менш суворий ніж тримання під вартою запобіжний захід, не спроможний забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Адвокат ОСОБА_5 зазначила про недоведеність ризиків застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу. Просила застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту. Обвинувачений підтримав думку захисника.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження.

ЄСПЛ у рішеннях в справах «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції» неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано, в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Шапошник є раніше судимим за тяжкий корисливий злочин, обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину в період відбуття з випробуванням покарання у виді 5 років позбавлення волі за попереднім вироком. Суду не надано будь-яких даних про сталі соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність у нього постійного заробітку, і суд приходить до висновку про об`єктивність ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Знаходячись на свободі ОСОБА_8 може переховуватись від суду з огляду на міру покарання яка йому загрожує у разі визнання винним, яка у такому випадку є безальтернативною і суворою за мірою покарання, та за умов застосування у такому випадку ст. 71 КК України.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що жоден з інших запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити належну процесуальну поведінку Шапошник, і тому вважає необґрунтованими твердження захисника про можливість обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави, судом встановлена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 350 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 07.12.2024 року.

В задоволенні клопотання сторони захисту щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1