УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2825/24

18 липня 2024 року

Слідчий суддя Костопільського районного суду Рівненської області

Грипіч Л.А.,

вивчивши матеріали скарги адвоката Ганіної Марії Дмитрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 про звільнення незаконно утримуваної особи, в порядку ст.206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2024 року в провадження слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області Грипіч Л.А. надійшла скарга адвоката Ганіної Марії Дмитрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 про звільнення незаконно утримуваної особи, в порядку ст.206 КПК України, у якій адвокат просить зобов`язати керівника військової частини НОМЕР_1 негайно звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на території військової частини НОМЕР_2 .

В обґрунтування скарги адвокат Ганіна М.Д. покликається на те, що 17 липня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизно о 10:00 год, самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 . Того ж дня близько 15:00 ОСОБА_1 повідомив своїй доньці ОСОБА_2 , що його незаконно утримують проти його волі в Жидачівському центрі комплектування, а також повідомив про намір перенаправлення його до навчального центру військової частини НОМЕР_1 у Рівненській області. Вказує, що ОСОБА_1 повістку на проходження військово-лікарської комісії не підписував, згоду не надавав.

Зазначає, що у вечірній час ОСОБА_1 було примусово відправлено до роти сержантського взводу військової частини НОМЕР_1 у Рівненській області. Сам ОСОБА_1 не розуміє на підставі чого його не відпускають та незаконно утримують, а тому останній, починаючи з приблизно 15:00 17 липня 2024 року та до цього часу незаконно утримується на території навчального центру військової частини НОМЕР_3 , у зв`язку з чим скаржник ОСОБА_2 , яка діє в інтересах батька ОСОБА_1 змушена звернутися до суду із скаргою про звільнення незаконно утримуваної особи, в порядку ст. 206 КПК України.

Покликаючись на ст.206 КПК України, просить задоволити скаргу.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п.10 ч.1 ст.3 КПК України кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Зі змісту вказаних норм Кодексу вбачається, що розгляду в порядку ст.206 КПК України підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин, а зокрема у разі затримання особи та її утримання в межах кримінального провадження за відсутності відповідного рішення суду.

При цьому слідчий суддя враховує, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Тобто, службові (посадові) особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки здійснюють повноваження, у даному випадку, щодо призову громадян на військову службу під час мобілізації і нормами кримінального процесуального законодавства не наділені повноваженнями на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

За вказаних адвокатом Ганіною М.Д. обставин вбачається, що ОСОБА_1 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Слідчий суддя також враховує, що призов громадян на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу та особисту недоторканість гарантоване Конституцією України, а є обов`язком громадянина України на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Суд також враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним, а тому реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що у разі порушення прав чи інтересів ОСОБА_1 службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними із мобілізацією, останній не позбавлений права звернутись для судового захисту із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.304 КПК України, скарга повертається, якщо: скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу та скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Враховуючи вищенаведене слідчий суддя вважає, що скаргу адвоката Ганіної Марії Дмитрівни, подану в порядку ст.206 КПК України, слід повернути особі, яка її подала.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.170, 171, 173, 174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Матеріали скарги адвоката Ганіної Марії Дмитрівни, поданої в інтересах ОСОБА_1 , про звільнення незаконно утримуваної особи, в порядку ст.206 КПК України, повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяЛ. А. Грипіч