Справа № 148/2337/24
Провадження №1-кп/148/184/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту - обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина кримінальне провадження № 0000103, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прибірськ Іванківського району Київської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого слюсарем "МХП ЛОГІСТИКА", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про встановлений чинним законодавством порядок складання іспитів для отримання права на керування транспортними засобами, у жовтні 2022 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у м. Бар Вінницької області, де проходив військову службу, у соціальній мережі «Фейсбук», побачив оголошення про виготовлення посвідчень водія різних категорій. Після чого шляхом листування в зазначеній соціальній мережі домовився з невстановленою дізнанням особою про виготовлення та подальше придбання за грошові кошти в сумі 12000 гривень посвідчення водія з категоріями ОСОБА_6 ; «С1» та « ОСОБА_7 .

У той же день ОСОБА_4 надав шляхом листування у соціальній мережі вищевказаній невідомій особі свої анкетні дані: особистий фотознімок та фотознімок власного підпису, після чого у невстановлений під час досудового розслідування день та час, невстановлена особа підробила посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 07.10.2022 ТСЦ 8042 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із категоріями ОСОБА_6 ; «С1» та «С».

В жовтні 2022 року у відділенні Нової Пошти у м. Бар Вінницької області ОСОБА_4 отримав відправлення від невстановленої особи, в якій було посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 07.10.2022 ТС ІД 8042 на ім`я ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , із категоріями ОСОБА_6 , «СІ» та ОСОБА_8 , яке у подальшому він зберігав при собі з метою його подальшого використання.

Згідно висновку судової технічної експертизи документів №СЕ-19/102-24/19410-ДД від 27.09.2024 бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , яке заповнене на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 07.10.2022 ТСЦ 8042, не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України. У бланку посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , яке заповнене на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 07.10.2022 ТСЦ 8042, штрихи фонових зображень (захисної сітки), бланкового тексту, штрихи серії і номеру бланку та вихідних даних підприємства-виробника нанесено струминним способом друку.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, - а саме пособництво у підробленні посвідчення, яке видасться установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем.

Окрім того, ОСОБА_4 в жовтні 2022 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, з метою незаконного отримання посвідчення водія, без передбаченого законом дозволу, попередньо домовившись із невстановленою особою за грошову винагороду, незаконно придбав у вказаної особи підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 07.10.2022 ТСЦ 8042 на його ім`я, для подальшого його використання за призначенням, яке отримане в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340 (зі змінами та доповненнями) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами».

У подальшому ОСОБА_4 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 25.09.2024 близько 19:15 год., керуючи автомобілем марки Opel моделі Cadet, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був зупинений ПОГ ВВГ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області по вул. Центральній у с. Білоусівка Тульчинського району Вінницької област. Під час перевірки останнім документів, достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, ОСОБА_4 , діючи умисно, надав для перевірки працівнику поліції посвідчення водія зі своїм фото, видане на його ім`я, серії НОМЕР_1 , таким чином використавши завідомо підроблений документ.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №СЕ-19/102-24/19410-ДД від 27.09.2024 бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , яке заповнене на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 07.10.2022 ТСЦ 8042, не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України. У бланку посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 . яке заповнене на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 07.10.2022 ТСЦ 8042, штрихи фонових зображень (захисної сітки), бланкового тексту, штрихи серії і номеру бланку та вихідних даних підприємства-виробника нанесено струминним способом друку.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, яка укладена 10.10.2024 між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

За змістом даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений: за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень. Остаточного покарання, яке слід призначити відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

В угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також зазначені наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання, при цьому вказав, що угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу.

Захисник ОСОБА_5 підтвердив позицію обвинуваченого, заявив про відсутність будь-якого впливу на його підзахисного, добровільність укладення ним угоди, а тому просив затвердити угоду у кримінальному провадженні.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання.

Суд, вислухавши обвинуваченого, захисника, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, доходить наступних висновків.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

У пункті 2 ч. 1 ст. 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно положень ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій та переходить до розгляду угоди.

Згідно ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Так, подана на затвердження угода про визнання винуватості у повній мірі відповідає вимогам ст. 472 КПК України щодо її форми та змісту, датована та підписана відповідними сторонами, включаючи захисника, участь якого з моменту її ініціювання є обов`язковою.

Кримінальні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у вчиненні яких обвинувачено ОСОБА_4 за максимальною санкцією відповідно до визначеної у ст. 12 КК України класифікації є кримінальними проступками, можливість застосування угоди про визнання винуватості щодо яких прямо передбачена законом.

Погоджене сторонами угоди покарання перебуває в межах санкцій ч. 5 ст. 27, ч. 1

ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення

ч. 4 ст. 474 КПК України та повністю усвідомлює наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, за результатом чого не отримано заяв сторін про відмову від угоди про визнання винуватості.

Суд також переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним і воно не стало наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Отже, в підготовчому судовому засіданні судом встановлено відповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального та кримінального закону, визначено правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненням якого шкода заподіяна лише суспільним інтересам, тяжкість даного кримінальних правопорушення передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не виявлено обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним; чи виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є очевидно неможливим; не виявлено відсутності фактичних підстав для визнання винуватості, що у сукупності дає підстави для висновку про відсутність в даному конкретному випадку застережених законом підстав для відмови у затвердженні умов угоди про визнання винуватості.

З огляду на викладене, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

Також судом враховується, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 10.10.2024 між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394, 473-475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 10.10.2024, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000103 від 25.09.2024.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами угоди покарання: - за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.; - за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 07.10.2022 року ТСЦ 8042, яке поміщено до спеціального пакету Національної поліції України WAR 1239093, яке зберігається при матеріалах кримінального провадження №0000083, - знищити, скасувавши з нього арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.09.2024.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 3183,60 грн. (три тисячі вісімдесят три гривні шістдесят копійок) витрат на залучення експерта.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1