Справа № 183/238/24
№ 1-кп/183/1246/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00002178 від 12.12.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івано-Михайлівка Новомосковського р-ну Дніпропетровської обл., громадянина України, одруженого, не працює, має середню освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався.

Так, 10 грудня 2023 року приблизно о 12 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 , перебував біля банкомату АТ КБ «Приватбанк», що розташований по вул. Лесі Українки, 32, с. Голубівка, Новомосковський район, Дніпропетровської області, де побачив, що ОСОБА_5 здійснює операції за допомогою пластикової банківської картки № НОМЕР_1 в банкоматі за вказаною адресою. В подальшому ОСОБА_4 відійшов на певну відстань від банкомату та побачив, як ОСОБА_5 залишив банкомат, при цьому свою банківську картку № НОМЕР_1 до кишені штанів не поклав, а з необережності упустив її на землю та пішов. В цей же день, час та місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на привласнення офіційного документу, а саме вищезазначеної банківської картки з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 не вживаючи будь яких заходів для повернення знайденого ним майна, усвідомлюючи те, що знайдена ним банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом, з корисливих мотивів, взяв зазначену пластикову банківську картку № НОМЕР_1 банку АТ КБ «Приватбанк», що належить ОСОБА_5 та яка згідно ст. 1 ЗУ «Про інформацію», ст.ст.1, 14, 15 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. 51 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, з безконтактною технологією оплати, забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN коду та таким чином привласнив її з корисливих мотивів, з метою подальшому заволодіння усіма грошовими коштами, що знаходились на той час на рахунку вказаної банківської картки.

В подальшому, ОСОБА_4 , утримуючи вищезазначений офіційний документ при собі, з метою подальшого використання, з місця вчинення кримінального правопорушення втік та розпорядився ним на власний розсуд (далі Епізод № 1).

Таким чином, за Епізодом № 1 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційного документу.

В подальшому, ОСОБА_4 , 10 грудня 2023 року о 13 годині 01 хвилині, знаходячись за адресою: по АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, використовуючи пластикову карту АТ КБ «ПриватБанк», та яка належить ОСОБА_5 , як платіжний засіб, розраховувався за придбаний товар у суб`єктів господарської діяльності, використовуючи пластикову карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , через безконтактну платіжну систему «Pay Pass» здійснив покупку товарів в магазині «Продукти», розташованому за вищевказаною адресою, на суму 380 гривень 50 копійок (далі Епізод № 2).

Таким чином, за Епізодом № 2 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 , 10 грудня 2023 року о 13 годині 42 хвилині, знаходячись за адресою: по АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, використовуючи пластикову карту АТ КБ «ПриватБанк», та яка належить ОСОБА_5 , як платіжний засіб, розраховувався за придбаний товар у суб`єктів господарської діяльності, використовуючи пластикову карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , через безконтактну платіжну систему «Pay Pass» здійснив покупку товарів в магазині «Продукти», розташованому за вищевказаною адресою, на суму 390 гривень (далі Епізод № 3).

Таким чином, за Епізодом № 3 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 , 11 грудня 2023 року о 13 годині 55 хвилині, знаходячись за адресою: по АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, використовуючи пластикову карту АТ КБ «ПриватБанк», та яка належить ОСОБА_5 , як платіжний засіб, розраховувався за придбаний товар у суб`єктів господарської діяльності, використовуючи пластикову карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , через безконтактну платіжну систему «Pay Pass» здійснив покупку товарів в магазині «Продукти», розташованому за вищевказаною адресою, на суму 327 гривень (далі Епізод № 4).

Таким чином, за Епізодом № 4 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 , 11 грудня 2023 року о 14 годині 09 хвилині, знаходячись за адресою: по АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, використовуючи пластикову карту АТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_5 , як платіжний засіб, розраховувався за придбаний товар у суб`єктів господарської діяльності, використовуючи пластикову карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , через безконтактну платіжну систему «Pay Pass» здійснив покупку товарів в магазині «Продукти», розташованому за вищевказаною адресою, на суму 398 гривень (далі Епізод № 5).

Таким чином, за Епізодом № 5 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованих йому діянь та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 ..

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за:

-Епізодом № 1 за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу;

-Епізодом № 2 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану;

-Епізодом № 3 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану;

-Епізодом № 4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану;

-Епізодом № 5 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нетяжкий та тяжкі злочини.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.

Обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому судом визнається рецидив кримінальних правопорушень.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, одружений, має двох неповнолітніх дітей, раніше судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є нетяжким та тяжкими злочинами, кількість епізодів кримінальних правопорушень (п`ять), не відшкодування шкоди потерпілому, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої обставини та наявність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень (відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України) необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2023 р. у справі № 183/12403/23 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті (ч. 5 ст. 71 КК України).

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 5 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2023 р. у справі № 183/12403/23.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався та підстави для його застосування відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

*за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;

*за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2023 р. у справі № 183/12403/23, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.

Початок строку відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі відраховувати з дня ухвалення вироку суду, тобто з 10 липня 2024 року.

Речові докази: банківську картку банку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка передана потерпілому ОСОБА_5 , залишити у останнього та вважати переданою за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду , через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1