Справа № 442/6320/24
Провадження № 1-в/442/280/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника адміністрації - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в режимі відеоконференції з ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» заяву щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, з середньою освітою, до арешту не працював, раніше судимого: 26.04.2016 Іршавським районним судом Закарпатської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки.

засудженого: 17.07.2018 Іршавським районним судом Закарпатської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 289, ст.70, ст.71 КК України до 5 років 02 місяців позбавлення волі, -

встановив:

До Дрогобицького міськрайонного суду надійшла заява щодо умовно-дострокового звільнення від засудженого ОСОБА_5 Адміністрацією ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40», надано матеріали особової справи №27-Р-20.

Представник адміністрації ДВК №40 заяву не підтримала з тих підстав, що засуджений не довів своє виправлення про що зазначено у висновку про ступінь виправлення засудженого, прокурор заяву не підтримав. Засуджений заяву підтримав та просить його звільнити .

З матеріалів особової справи засудженого встановлено, що він вчинив умисний тяжкий злочин. З оглянутої характеристики встановлено, що під час відбування покарання у місцях попереднього ув`язнення та позбавлення волі засуджений характеризується наступним чином: утримуючись у ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)»» порушень режиму тримання не допускав, дисциплінарним стягненням не підлягав, і не заохочувався. 11.03.2020 прибув для відбування покарання до державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)». В основному дотримується встановлених вимог режиму відбування покарання, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався. Дотримується правил пожежної безпеки, бере особисту участь у проведенні виховних заходів, які проводяться в установі, зробив для себе правильні висновки. Легковажно ставиться до вчиненого, мінімізує наслідки своїх дій, не відшкодував шкоду та не намагався її відшкодувати, хоча мав джерело доходу. Має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє яким чином їх втілити в життя, рівень вчинення повторного правопорушення оцінено як «середній», ризик небезпеки для суспільства «середній»

Вину у скоєному злочині визнав повністю.

Прокурор заперечує щодо умовно-дострокового звільнення засудженого оскільки, поведінка засудженого не може свідчити про його готовність до самокерованої правослухняної поведінки, оскільки протягом усього часу відбування покарання він не заохочувався, не працював.

Згідно положень п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 № 2 суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування

Статтею 537 КПК України передбачено, зокрема, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст. 81 КК України застосовується суддею районного (міського) суду за місцем відбуття покарання засудженим за спільним поданням органу, що відає відбуванням покаранням, і спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх, а також за клопотанням (заявою) засудженого, його адвоката чи захисника.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Згідно з кримінально-процесуальним законодавством умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи те, що основним критерієм умовно дострокового звільнення від відбування покарання, є не тільки відбуття певної частини покарання, що в даному випадку становить 2/3 від терміну покарання, а й ставлення до праці й сумлінна поведінка, ставлення до скоєного злочину, участь в суспільно-корисному житті колонії, програмах диференційованого впливу, відшкодування завданих злочином збитків. Стаття 81 КК України не містить імперативної вказівки на її застосування, а носить рекомендаційний характер і застосовується судом за наявності усіх умов передбачених даною статтею і доказів того, що засуджений дійсно заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Судом не отримано належного переконання про наявність в поведінці засудженого позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити засудженому ОСОБА_5 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду впродовж семи днів через Дрогобицький міськрайсуд Львівської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1