Справа № 504/2405/24
Номер провадження 1-кп/504/607/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2024 рокус-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав матеріали справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000178 від 12.04.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця за національністю, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не маючого постійного місця реєстрації на території України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Близько 21:50 год. 08.04.2024, більш точний час не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи на станції технічного обслуговування, розташованій на території АЗС «ОККО» за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював ремонт автомобіля Jeep модель Patriot державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ринковою вартістю 364987,2 грн. (згідно висновку експерта № 1541 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 25.04.2024), що дорівнює 241 неоподатковуваному мінімуму доходів громадян (364987,2 грн. : 1514 грн. = 241), коли у нього виник злочинний умисел , спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, який належить ОСОБА_5 на праві власності та який її чоловік ОСОБА_7 залишив ОСОБА_6 за вказаною адресою для ремонту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , упевнившись, що діє таємно від власника транспортного засобу та інших осіб, маючи залишені йому ОСОБА_7 ключі від автомобіля, відкрив водійські двері та проник до салону автомобіля Jeep модель Patriot державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з використанням ключа запалювання, завів двигун, без дозволу власника, рушив на автомобілі з місця вчинення злочину, після чого користувався автомобілем на власний розсуд до 12.04.2024, коли автомобіль у нього був вилучений працівниками правоохоронного органу.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав у повному обсязі та суду показав, що навесні 2024, на СТО де він працював звернувся чоловік потерпілої з проханням зробити ремонт коробки перемикання передач на автомобілі Jeeр, він погодився провести ремонтні роботи та виконав ремонт, через деякий час клієнт повернув автомобіль зі скаргами, що коробка б`є помилку у комп`ютері та залишив автомобіль на СТО, маючи ключі від автомобіля, він через пізній час, не повідомляючи власника та не запитуючи згоди поїхав на автомобілі до себе до дому, де автомобіль залишався три дні, після чого до нього прибули працівники поліції та вилучили автомобіль. Про вчинене шкодує, цивільний позов потерпілої визнає у повному обсязі.

Допитана в ході судового засідання потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що вона є власницею автомобіля Jeep модель Patriot державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . В квітні 2024 року її чоловік поставив автомобіль на ремонт на СТО та домовився з ОСОБА_6 який мав полагодити коробку перемикання передач та провести інші роботи по автомобілю. За роботу було сплачено 29 950,00 грн. за роботу та на придбання витратних матеріалів. Після ремонту автомобіль було повернуто, але він нормально не їхав, постійно вибивалась помилка на комп`ютері, тому автомобіль було повернуто на СТО. Протягом трьох днів з дня залишення автомобіля на СТО жодних відомостей від майстра не поступало, контакт з ним був відсутній, керівництво СТО не знало куди він подівся з автомобілем, у зв`язку з чим вона з чоловіком звернулася до поліції з заявою, згодом автомобіль було знайдено за місцем проживання обвинуваченого та повернуто. Виплачену вартість ремонтних робіт, у зв`язку з тим, що вони були виконані не якісно вважає спричиненим збитками та заявляє вимогу про їх відшкодування. Також, просить стягнути з обвинуваченого завдану їй моральну шкоду, оскільки через відсутність автомобіля її звичний життєвий уклад змінився.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_8 надав суду клопотання про проведення судового розгляду справи без його участі.

Зі вступною промовою учасники процесу виступити відмовилися.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.66 КК України являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує висновки органу пробацї за результатом яких виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а також те, що ОСОБА_6 , на час скоєння кримінального правопорушення не судимий в силу ст. 89 КК України, визнав себе винним, визнав заявлений до нього цивільний позов, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, вартість викраденого майна відшкодована шляхом його повернення. Також, суд враховує, що обвинувачений вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 просив обрати обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна, з застосуванням положень ст. 75 КК України та звільненням обвинуваченого від покарання з випробуванням на строк 2 роки з покладенням обов`язків відповідно до положень ст. 76 КК України. Потерпіла ОСОБА_9 не заперечувала проти обрання обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не пов`язаного з позбавленням волі. Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав прокурора.

За таких обставин суд вважає, що при обранні ОСОБА_6 міри покарання у виді позбавлення волі, є можливим застосувати дію ст.75 КК України, з покладанням на обвинуваченого обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства.

Санкцією ч.2 ст. 289 КК України передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна, як альтернативний, а не обов`язковий вид покарання.

Постановою ККС ВС у справі № 195/122/16-к касаційний суд звернув увагу на те, що, вирішуючи питання про призначення засудженому додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд має виходити з наявності чи відсутності у діях винного корисливого мотиву.

Підстави для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд вважає відсутніми, оскільки мотивом заволодіння транспортним засобом слугувало бажання обвинуваченого доїхати до дому на автомобілі у пізній час доби.

Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Адвокатом ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов, за результатом якого потерпіла сторона просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої матеріальну шкоду у розмірі 29 950,00 грн.; стягнути з ОСОБА_6 суму завданої моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 заявлені до нього позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Суд бере до уваги роз`яснення п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 лютого 1995 року № 4, який зазначає, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, не повинен призводити до збагачення особи, але бути достатнім в світлі компенсації понесених втрат.

Потерпіла в ході судового розгляду зазначила, що зникнення її автомобіля та невідомість про місце його перебування призвели до зміни її звичного життєвого укладу.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує ступінь вини обвинуваченого, ступінь втрати та глибину переживання потерпілої, наслідки що настали, зміну звичайного життєвого укладу потерпілої, понесені нею потрясіння та моральні переживання, а також характер діяння особи, тому суд вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілій моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень. На думку суду, заявлена до стягнення сума є справедливою і співрозмірною.

Процесуальні витрати по справі на проведення судової трасологічної експертизи є підтвердженими та відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 .

Долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 371-373, 374, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 2 років іспитового строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі, а саме: двд-диск з записом з камер відеоспостереження АЗС «ОККО», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 залишити на зберіганні в матеріалах кримінальної справи; автомобіль марки Jeep, модель Patriot, реєстраційний номер НОМЕР_1 вважати повернутим власнику.

Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати на проведення судової трасологічної експертизи в розмірі 5 300,96 грн. в дохід держави.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_8 , заявлений в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_10 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 29 950, 00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1