Провадження №1-кс/201/4399/2024
УХВАЛА

Іменем України

14 жовтня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполі Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 ,погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003406 від 09 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про арешт майна підозрюваного.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполі Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003406, внесеному до ЄРДР 09 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 06 жовтня 2024 року громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний телефон марки «ZTE A7030», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , зі встановленою сім-карткою абоненту «Водафон» НОМЕР_3 , за допомогою месенджер «Telegram», поширив абоненту на ім`я « ОСОБА_6 », никнейм « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на номер НОМЕР_4 інформацію військового характеру, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом ЗС України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

В ході затримання ОСОБА_5 , 09 жовтня 2024, в порядку ст. 615 КПК України, останнім було добровільно надано належні йому мобільні телефони:

1) «ZTE A7030», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , зі встановленою сім-карткою абоненту «Водафон» НОМЕР_3 ;

2) мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 12» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 ;

3) мобільний телефон «Neffos» (у виключеному стані);

4) мобільний телефон «Nokia 5.3» ІМЕІ 1: НОМЕР_7 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_8 ; 5) мобільний телефон «POCO C40», ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ 2: НОМЕР_10 .

Постановою слідчого від 09 жовтня 2024 року вищевказані предмети визнано речовими доказами, долучено до матеріалів даного кримінального провадження як такі, що можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи, що згідно з ч. 5 ст. 237 КПК України, вилучена річ, що має значення для кримінального провадження, вважається тимчасово вилученим майном, яке в подальшому в ході розслідування може бути використаним як доказ вчиненого кримінального правопорушення, на вилучені 09 жовтня 2024 року в ході затримання мобільні телефони слідчий просив накласти арешт. В даний час вищевказані предмети перебувають у службовому приміщенні СВ 2 управління (з дислокацією у АДРЕСА_2 .

Крім того, слідчий зазначив, що накладення арешту на зазначене майно сприятиме запобіганню його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі (а.м. 25).

У заяві від 10 жовтня 2024 року ОСОБА_5 просив розглядати клопотання про арешт майна без його участі (а.с.24).

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом.

На підставі ч. 4 ст. 163 КПК України, неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Враховуючи неприбуття заявника та підозрюваного у судове засідання для розгляду клопотання, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, дійшов наступних висновків.

Як свідчать матеріали клопотання, слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполі Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003406, внесене до ЄРДР 09 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК Українии (а.м.4).

У ході досудового розслідування встановлено, що 06 жовтня 2024 року громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний телефон марки «ZTE A7030», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , зі встановленою сім-карткою абоненту «Водафон» НОМЕР_3 , за допомогою месенджер «Telegram», поширив абоненту на ім`я « ОСОБА_6 », никнейм « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на номер НОМЕР_4 інформацію військового характеру, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом ЗС України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

В ході затримання ОСОБА_5 , 09 жовтня 2024 року , в порядку ст. 615 КПК України, останнім було добровільно надано належні йому мобільні телефони:

1) «ZTE A7030», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , зі встановленою сім-карткою абоненту «Водафон» НОМЕР_3 ;

2) мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 12» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 ;

3) мобільний телефон «Neffos» (у виключеному стані);

4) мобільний телефон «Nokia 5.3» ІМЕІ 1: НОМЕР_7 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_8 ; 5) мобільний телефон «POCO C40», ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ 2: НОМЕР_10 .

Постановою слідчого від 09 жовтня 2024 року вищевказані предмети визнано речовими доказами, долучено як речові докази до матеріалів даного кримінального провадження та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполі Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях.

Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 91 КПК України сама подія кримінального правопорушення підлягає доказуванню, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Разом с тим, для досягнення дієвості кримінального провадження, положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення такого провадження. Як вбачається із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості, є арешт майна.

Одним з таких заходів є саме арешт майна, що застосовується не тільки для тимчасового позбавлення підозрюваного та обвинуваченого можливості відчужувати певне майно, а й може являти собою заборону для іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 7 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Виходячи з інформації, викладеної у клопотанні, а також додаткових матеріалів, долучених слідчим, з урахування стадії досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, питання арешту якого порушується слідчим, відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України, може бути предметом кримінального правопорушення, є знаряддям вчинення кримінально протиправних дій, у зв`язку з чим вважає необхідним накласти арешт на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів для їх подальшого дослідження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, добровільно видане 09 жовтня 2024 року, а саме на:

1) мобільний тедефон «ZTE A7030», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , зі встановленою сім-карткою абоненту «Водафон» НОМЕР_3 ;

2) мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 12» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 ;

3) мобільний телефон «Neffos» (у виключеному стані);

4) мобільний телефон «Nokia 5.3» ІМЕІ 1: НОМЕР_7 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_8 ;

5) мобільний телефон «POCO C40», ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ 2: НОМЕР_10 .

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1