справа № 631/1423/24
провадження № 1-кп/631/132/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді ОСОБА_1 , яка здійснює кримінальне провадження одноособово, за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду в селищі Нова Водолага Харківської області в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження та відповідно до положень частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України без фіксування судового провадження технічними засобами, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 серпня 2024 року під № 0000161 щодо обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харків, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку, передбаченому статтями 291, 293 та 302 Кримінального процесуального кодексу України, надійшов складений прокурором обвинувальний акт із доданими до нього документами разом із клопотаннями про його розгляд в порядку спрощеного провадження та матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 серпня 2024 року під № 0000161, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

При вирішенні питання щодо здійснення судового провадження у суді першої інстанції суд приймає до уваги, що обвинувальний акт у даному кримінальному проваджені надійшов до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

З цього приводу слід зазначити, що відповідно до положень частини 2 статті 12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 309 зазначеного кодифікованого закону України, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 відноситься до проступків.

Частинами 2 та 3 статті 381 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Прокурор, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду, він до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додає їх відповідні письмові заяви та матеріали досудового розслідування (частини 1 та 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України).

Вивчаючи матеріали кримінального провадження, суд упевнився, що до обвинувального акту долучено письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , складену 05 вересня 2024 року в присутності захисника ОСОБА_4 , яка діє відповідно до ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1193506 від 04 вересня 2024 року, в якій ОСОБА_3 зазначає про беззаперечне визнання ним своєї винуватості у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України та згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Також, у вказаній заяві підозрюваний зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, у цій заяві захисником ОСОБА_4 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним ОСОБА_3 , його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

За таких обставин, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у заяві про визнання винуватості, в присутності захисника беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що останньому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорювання встановлених досудовим розслідуванням обставини, враховуючи, що обвинуваченим надана згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, він правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд розглянув вказаний обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, відповідно до частини 2 статті 382 Кримінального процесуального кодексу України.

Як наслідок, обставини щодо учинення кримінального проступку установлені органом досудового розслідування сприймаються судом, як дійсні.

Тим самим, є установленими (дійсними) обставини відображені в обвинувальному акті, які не оспорюються учасниками судового провадження, а саме те, ОСОБА_3 маючи намір направлений на вчинення кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог Законів

України № 60/95-ВР від 15 лютого 1995 року «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та № 62/95-ВР від 15 лютого 1995 року «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», незаконно придбав, виготовив та зберігав без мети збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено.

Так, на початку серпня 2024 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не видалось за можливе, ОСОБА_3 перебуваючи на околиці АДРЕСА_2 , виявив у чагарниках кущ дикоростучої рослини коноплі, яку зірвав зі стеблами та листям, тим самим скоїв незаконне придбання наркотичного засобу.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_3 приніс вищевказані частини рослин коноплі до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де їх подрібнив та висушив, тим самим незаконно виготовив придбаний ним наркотичний засіб канабіс, який в подальшому незаконно з метою особистого вживання зберігав за місцем проживання до моменту виявлення працівниками поліції за наступних обставин.

10 серпня 2024 у період часу з 12 години 18 хвилин по 13 годину 02 хвилини в ході обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_3 у кімнаті зали житлового будинку у ситі, що лежало на кам`яній печі для опалення було виявлено газетний згорток, в якому знаходилася речовина рослинного походження у подрібненому та висушеному стані, яка відповідно до висновку експерта містить у своєму складі канабіс, який згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» віднесено до Таблиці ІІ списку 1 «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено».

Маса канабісу (в перерахунку на суху речовину) виявленого у ОСОБА_3 склала 16,0154 грам, що відноситься до невеликих розмірів наркотичних засобів, які знаходяться у незаконному обігу згідно Таблиці 1 Невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 серпня 2000 року № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прейскурантів, які знаходяться у незаконному обігу».

Таким чином, з`ясовано, що ОСОБА_3 своїми умисними діями здійснив незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, тобто скоїв кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України.

При цьому, суд, здійснивши кримінально-правову оцінку поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, через визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального проступку, передбаченому Кримінальним кодексом України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння, уважає таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 вірною, у зв`язку із чим останній підлягає кримінальному покаранню.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України та санкції частини 1 статті 309 Кримінального кодексу України, а також особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинене кримінальне правопорушення, яке кримінальним законом вважається проступком.

Вивчаючи особу винного ОСОБА_3 шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення кримінального правопорушення, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_3 має середню освіту, не одружений, даних щодо наявності на його утриманні неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків матеріали справи не містять, офіційно не працевлаштований, на життя заробляє тимчасовими заробітками.

За даними наявної документації ОСОБА_3 має задовільний стан здоров`я, до осіб з інвалідністю не відноситься, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність; має постійне місце реєстрації, проте фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де згідно довідки-характеристики, складеної 13 серпня 2024 року за № 125 старостою Охоченського старостинського округу № 5 Старовірівської сільської ради Красноградського району Харківської області ОСОБА_5 , характеризується негативно, як особа, яка коли вживає алкогольні напої стає агресивною, у громадському житті села участі не приймає, не працює.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимий, згідно повідомлення виконуючого обов`язки начальника Красноградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 від 02 вересня 2024 року № 24/19/2266-24 на обліку в Красноградському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області станом на 02 вересня 2024 року не перебуває.

В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 щире каяття.

Обставин, які відповідно до частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, на цю ситуацію, саме як обтяжуюча обставина, не поширюється, так як у діях особи наявний кримінальний проступок, а у пункті 11 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України мова йде тільки про «злочин», на відміну від пунктів 2 4, 6 9, 13 даної частини указаної статті наведеного Кодексу, де указується «кримінальне правопорушення».

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд виходить з положень частини 2 статті 61 Конституції України, яка визначає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив, що призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

У Рішенні від 15 червня 2022 року № 4-р(II)/2022 року Конституційний Суд України вказав, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди тощо.

Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (пункт 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022).

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені частиною 1 статті 368 Кримінального процесуального кодексу України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (постанова Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 161/7253/18).

Отже з урахуванням наведеного, при визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 з урахуванням приписів частини 2 статті 61 Конституції України, статті 65 Кримінального кодексу України, суд бере до уваги ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до приписів статті 12 Кримінального кодексу України, відноситься до проступку, враховує фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, масу вилученого наркотичного засобу, особу винного, який негативно характеризується за місцем мешкання, суспільно-корисною працею не займається, не має міцних соціальних зв`язків, проте повністю визнав свою провину, не намагався уникнути притягнення до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення, і усвідомив негативні наслідки своєї поведінки, в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимий, а також бере до уваги обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання й те, що кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не завдана.

Виходячи з приписів статті 50 Кримінального кодексу України, згідно з яких метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах, встановлених санкцією частини 1 статті 309 Кримінального кодексу України, у виді пробаційного нагляду.

Призначаючи саме такий вид покарання, суд приймає до уваги, що санкцією вказаної статті передбачено покарання у виді, в тому числі, штрафу та виправних робіт, однак суд вважає неможливим призначити ОСОБА_3 один із видів даних покарань, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, матеріали кримінального провадження, долучені до обвинувального акта, не містять відомостей про наявність законних джерел доходу у останнього. Окрім іншого суд ураховує обставини скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, його наслідки, а також обрані учасниками судового провадження позиції, викладені у їх заявах.

Відповідно до частини 1 статті 59-1 Кримінального кодексу України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду, у відповідності до приписів частини 2 статті 59-1 Кримінального кодексу України такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з приписами частини 3 статті 59-1 Кримінального кодексу України суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду обов`язки, зокрема, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, з урахуванням того, що відповідними наказами Міністерства юстиції України затверджено перелік пробаційних програм для суб`єктів пробації, які включають в себе заходи спрямовані на виправлення того чи іншого криміногенного фактору, яке стало причиною вчинення особою кримінального правопорушення, у тому числі «Попередження вживання психоактивних речовин» покликана забезпечити розвиток та підтримку навичок ефективного самоконтролю, усвідомлення необхідності стратегій зменшення шкоди від вживання психоактивних речовин та підвищення вмотивованості до відмови від їх вживання.

У цій справі, враховуючи фактичні дані про особу обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 пробаційний нагляд на строк 1 рік, який полягатиме в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства, а саме шляхом покладення на засудженого до пробаційного нагляду, згідно частин 2 та 3 статті 59-1 Кримінального кодексу України таких обов`язків: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин».

Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог частини 2 статті 65 Кримінального кодексу України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням ним нових кримінальних правопорушень.

На думку суду таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до положень статтей 22 та 26 Кримінального процесуального кодексу України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Долю речових доказів по справі слід вирішити в порядку, визначеному пунктом 3 частини 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлявся.

Частина 1 статті 126 Кримінального процесуального кодексу України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 118 Кримінального процесуального кодексу України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Частина 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язує суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки в рамках даного кримінального провадження Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України було проведено судову експертизу матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-24/23384-НЗПРАП від 21 серпня 2024 року, вартість якої складає 2271 гривня 84 копійок, тому з ОСОБА_3 слід стягнути витрати за проведення даної експертизи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 50, 51, 59-1, 65 67 та частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України, частиною 1 статті 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, а також статтями 31, 100, 118, 122, 291, 293, 302, 368 371, 373 376, 381, 382, 392, 393, 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України, і призначити йому по даній нормі закону покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Відповідно до частини 2 та пункту 4 частини 3 статті 59-1 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин».

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 згідно з частиною 1 статті 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі ухилення ним від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали до органів Національної поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні: паперовий конверт, який опечатано паперовою біркою на якій є відбиток круглої печатки № 50 та пояснювальні написи «Харківський НДЕКЦ МВС України»…Висновок № СЕ-19/121-24/23384-НЗПРАП від 21.08.2024 № КП (справи) 0000161… Вид експ. (досл.) 8.6 Вміст упаковки пакет з речовиною, ПІБ, підпис експерта (підпис) ОСОБА_7 Козубова QF.19/121-5.8-01.00.1 (редакція 05) від 29.01.2019», в середині якого знаходиться речовина рослинного походження, що містить у своєму складі канабіс, масою 16,0154 грам, який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Красноградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області (квитанція про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000161, номер книги обліку речових доказів 1187, порядковий номер 346) після набрання вироком законної сили знищити.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) гривня 84 копійки за виконання судової експертизи № СЕ-19/121-24/23384-НЗПРАП від 21 серпня 2024 року судовим експертом Харківського науково-дослідного експерно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_8 , стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платник податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 Кримінального процесуального кодексу України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1