ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/658/24 Номер провадження 11-кп/814/1617/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000219, за апеляційною скаргою прокурора Лохвицького відділу Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 29 квітня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду закрито кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лохвиця, Лохвицького району, Полтавської області, громадянина України, бурильника ПП «Українська сервісна бурова компанія -1», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, із повною вищою освітою, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, яке відповідно до вимог ст. 477 КПК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення та в підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 заявив клопотання про те, що він відмовляється від підтримання обвинувачення стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України, просить суд закрити кримінальне провадження.

Згідно з оскаржуваною ухвалою: 21.03.2024 близько 08:15 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , побачив, що між його матір`ю ОСОБА_11 та її чоловіком ОСОБА_9 , який прийшов до господарства ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, у приміщенні веранди за вказаною адресою виник словесний конфлікт на побутовому підґрунті. Зробивши їм усне зауваження, ОСОБА_7 пішов до приміщення спальної кімнати житлового будинку. Через деякий час ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні спальної кімнати, знову почув, що між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 відбувається конфлікт та пройшов до приміщення кухні будинку за вказаною адресою, в якому перебували ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , побачив, що в ході продовження конфлікту ОСОБА_9 схопив ОСОБА_11 за одяг. В цей момент, бажаючи захистити свою матір , ОСОБА_7 правою рукою схопив ОСОБА_9 за одяг та наніс йому один удар долонею лівої руки в ділянку правого вуха та повалив його на підлогу. Піднявшись на ноги ОСОБА_9 почав висловлюватися на адресу ОСОБА_11 нецензурною лайкою та висловив в її сторону погрози фізичної розправи. В цей час, ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, спрямованим на нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кулаком лівої руки в ділянку ребер з правої сторони та один удар кулаком лівої руки в ділянку правого ока ОСОБА_9 , внаслідок чого останній упав на підлогу. Внаслідок вчинення вище вказаних протиправних дій ОСОБА_7 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №66 від 02.04.2024, ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: перша група - підшкірний крововилив в ділянці нижнього та верхнього повік правого ока, який може бути оцінений як легке тілесне ушкодження, друга група - перелом 8,9 ребер праворуч, які можуть бути оцінені як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Лохвицького відділу Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу районного суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що рішення про закриття даного кримінального провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки суперечить змісту вказаної норми КПК України.

Вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 за місцем свого проживання спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_9 , який проживає в іншому місці, під час сварки останнього із своєю дружиною ОСОБА_11 , яка є матір`ю ОСОБА_7 .

Зазначає, що в даному випадку, незалежно від наявності чи відсутності факту спільного проживання та незалежно від того, чи проживає особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється на таких осіб, оскільки вони є родичами.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційні вимоги та просив їх задовольнити. Обвинувачений, його захисник та потерпілий заперечили проти доводів апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції у повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Згідно з пунктами «a», «b» § 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально поінформованим про характер та причини обвинувачення, висунутого проти нього, і мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Наведені гарантії стосуються всіх обставин, які належать до предмета доказування у кримінальному провадженні в силу ст. 91 КПК (тобто й такого важливого елемента обвинувачення, як вчинення злочину, пов`язаного з домашнім насильством, що обтяжує покарання і з урахуванням процесуальної заборони, закріпленої в п. 7 ч. 1 ст. 284 вказаного Кодексу, тягне за собою правові наслідки). При цьому відповідно до ст. 92 КПК тягар доказування згаданих обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Отже, обов`язковою умовою визнання судом злочину незалежно від його родового чи безпосереднього об`єкта пов`язаним із домашнім насильством, є відображення зазначеного у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) із встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин (ступінь родинних відносин або спорідненості між потерпілим та винуватцем, характер насильства тощо). За відсутності цього гарантоване право на захист істотно порушено і, беручи до уваги імперативність приписів п. 19 ч. 1 ст. 7, частин 3, 6 ст. 22, ч. 1 ст. 337 КПК, унеможливлює застосування згаданого інституту заборони закриття кримінального провадження щодо злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 КК.

У апеляційній скарзі доводи прокурора зводяться до тверджень про неправомірне закриття кримінального провадження через внесені 11 січня 2019 року до ст. 284 КПК зміни та факт вчинення ОСОБА_7 злочину стосовно чоловіка його матері (по суті вітчима, хоча в обвинувальному акті цього не зазначено).

Однак, вчинення злочину стосовно члена сім`ї або іншої особи, зазначеної в ч. 2 ст. 3 Закону № 2227-VIII, автоматично не скасовує гарантій права на захист. Якщо сторона обвинувачення вважає, що суспільно небезпечне діяння пов`язано саме з домашнім насильством, вона про це обов`язково має зазначити у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті, а на обґрунтування своєї позиції надати відповідні докази. Інакше підозрюваний (обвинувачений) буде позбавлений процесуальної можливості ефективно захищатися та спростувати висунуте обвинувачення.

Крім того, ч. 1 ст. 337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Засада диспозитивності, правила ст. 22 КПК вимагають від суду під час здійснення розгляду справи зберігати об`єктивність та неупередженість; функції суду та державного обвинувачення є несумісними.

Натомість, як убачається з матеріалів цієї справи, в обвинувальному акті не міститься жодних посилань на вчинення ОСОБА_7 злочину, пов`язаного з домашнім насильством. У вказаному процесуальному документі слідчі органи також констатували відсутність обтяжуючих обставин.

Оскільки органами досудового розслідування ОСОБА_7 не інкримінувалося вчинення злочину, пов`язаного з домашнім насильством, він не був обізнаний із таким обвинуваченням і не мав можливості захищатися від нього.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги сторони обвинувачення і залишаючи без змін оспорюване рішення, апеляційний суд насамперед враховує наведене та вимоги ст. 337 КПК, яких місцевий суд дотримався.

Така позиція апеляційного суду повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № справа № 453/225/19 від 12.02.2020.

З огляду на викладе, судом правильно враховано положення ст. 477 КПК України, відповідно до яких кримінальне провадження за ч.1 ст.122 КК України є провадженням у формі приватного обвинувачення, а отже може бути закрите на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_9 підтвердив свою відмову від обвинувачення та просив ухвалу суду залишити без змін.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Лохвицького відділу Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 29 квітня 2024 року про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4