ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2716/24 Справа № 180/800/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , зі змінами до неї, поданою на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 червня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, із середньою спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.08.2023 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до обмеження волі строком на 3 роки з іспитовим строком на 2 роки,

- 17.10.2023 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, відповідно до вироку Дніпровського апеляційного суду від 08.02.2024, вирок від 17.10.2023 скасовано у частині призначеного покарання та призначено покарання позбавлення волі строком на 5 років, вирок від 21.08.2023 ухвалено виконувати самостійно,

- 28.02.2024 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст.190 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком 5 років;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком 2 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання

до покарання, призначеного по даному вироку, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2024 року, остаточно призначено до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років три місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вирішено обчислювати з 25 березня 2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

На підставі ст.126 КПК України стягнуто з обвинуваченого процесуальні витрати, які були витрачені на проведення експертизи, -

встановила:

Вироком суду встановлено, що 15 січня 2024 року в обідній час доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 перебуваючи, з дозволу користувача ОСОБА_10 , у приміщенні кухні домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, викрав належний потерпілому ОСОБА_10 мобільний телефон чорного кольору марки Motorola» моделі «E13» -2/ НОМЕР_1 , в якому знаходилась сім-карта «Life» НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, ринкова вартість якого становить 2099 грн. 30 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.

24 січня 2024 року у вечірній час доби, приблизно о 19 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи біля магазину «У тата», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, зловживаючи довірою, заволодів належним ОСОБА_11 мобільним телефоном мари марки «Samsung» моделі «Galaxy A03s» - 32 Gb, в якому знаходились сім-карти «Vodafone» НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, ринкова вартість мобільного телефону становить 2446 грн. 50 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на вказану суму.

У зміненій апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду І інстанції скасувати, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що вартість предметів кримінальних посягань за кожне окремо кримінальне правопорушення, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 190 КК України не перевищує 2 неоподаткованих мінімуми доходів громадян, а тому з урахуванням положень ч.1 ст.5 КК України, ст.51 КУпАП із унесеними змінами ОСОБА_7 не підлягає кримінальній відповідальності за вказані діяння.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого, які проти задоволення апеляційної скарги не заперечували, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, яким ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, вартість майна якої на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того, колегія суддів бере до уваги правові висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що містяться в постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24), згідно яких, Закон №3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Відповідно п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2024 року становить 3028 гривень, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян складає 1514 гривень на 2024 рік, а два неоподаткованих мінімумів (ч.2 ст. 51 КУпАП) становить 3028 гривень.

Таким чином, з 09 серпня 2024 року кримінальна відповідальність за скоєння крадіжки, в тому числі й шахрайства, вчинені у 2024 році, настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, встановлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3028 гривні.

Згідно зі сформульованим обвинуваченням ОСОБА_7 , засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану; та в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою(шахрайство), вчинене повторно.

Як видно з матеріалів кримінального провадження та встановлених судом І інстанції обставин, діями ОСОБА_7 за епізодом від 15 січня 2024 року(крадіжка) заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 2099, 30 грн., а за епізодом від 24 січня 2024 року (шахрайство) у розмірі 2446, 50 грн.

З урахуванням положень ст. 5 КК України, а також тієї обставини, що вартість викраденого майна та майна набутого шахрайськими діями на час вчинення кримінальних правопорушень не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у встановлені в ході досудового розслідування дні 15 січня та 21 січня 2024 років, дії ОСОБА_7 не підпадають під кримінально карані діяння, передбачені Особливою частиною КК України.

За приписами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ законодавець змінив розміри шкоди для визначення діянь, при вчиненні яких настає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки чужого майна, колегія суддів вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_12 та змінена апеляційна скарга захисника підлягають задоволенню, а вирок скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 зі змінами до неї задовольнити.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 червня 2024 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст.190 КК України скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, з підстави втрати чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі на неї касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4