ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1850/24 Справа № 202/3499/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника третьої особи, щодо

майна якої вирішується питання

про арешт адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2024 року про арешт майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 серпня 2024 року задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 , та в рамках кримінального провадження №0001152 від 02.09.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України (далі-КК) накладено арешт на вилучене в ході обшуку автомобіля марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_11 , яким користується підозрюваний ОСОБА_12 , майно, а саме на:

- автомобіль марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщено на штраф-майданчик за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ключ-брелок від автомобіля марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із забороною володіння, користування, розпорядження вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку та зберіганням на території відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 22, з урахуванням вимог Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

В апеляційній скарзі представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвокат ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю та протиправністю.

В обґрунтування зазначає, що 20 серпня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2024 року працівниками поліції було проведено обшук автомобіля марки BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_11 , який продав вказаний транспортний засіб ОСОБА_8 на підставі договору комісії №6112/24/1942 від 10.06.2024 року та договору купівлі-продажу транспортного засобу від 11.06.2024 року, після чого вказаний транспортний засіб було вилучено. Разом з тим, ані власник транспортного засобу ОСОБА_11 , ані особа, яка придбала у нього вищевказаний транспортний засіб ОСОБА_8 , не мають жодного відношення до даного кримінального провадження, не є підозрюваними, потерпілими або свідками.

Крім того вказує, що автомобіль марки BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору та ключ-брелок не використовувалися при подіях 21.08.2023 року, не є речовими доказами по справі, тому, що не є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі не є предметами, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, цінностями та іншими речами, набутими кримінально-протиправним шляхом або отриманими юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Водночас наголошує, що слідчий суддя жодним чином не повідомляв власників майна про день, час та місце розгляду клопотання, а також, що до Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувана ухвала була направлена лише 23.09.2024 року, а оприлюднена 25.09.2024 року, тобто майже через місяць, що вказує на наявність в діях слідчого судді ознак дисциплінарних проступків, передбачених п.п. а п.1 ч.1 та п.2 ч.1 ст.106 ЗУ Про судоустрій і статус суддів (незаконна відмова в доступі до правосуддя або інше істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а також несвоєчасне надання суддею копії судового рішення для її внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень).

Окрім того, незважаючи на адвокатський запит апелянта, який був отриманий судом першої інстанції 25.09.2024 року, до цього часу ухвала слідчого судді ані власникам майна, ані представнику, вручена не була.

Разом з тим звертає увагу, що 20.08.2024 року ОСОБА_8 лікувався після перелому ноги, у зв`язку з чим попрохав свого знайомого ОСОБА_12 забрати автомобіль, щоб він змін його використовувати для власних цілей, але автомобіль був вилучений працівниками поліції.

Враховуючи вищевикладене, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_7 просить апеляційний суд поновити строк на подання апеляційної скарги, скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2024 року, відмовити у задоволенні клопотання слідчого у повному обсязі та направити до Вищої Ради Правосуддя інформацію про наявність в діях слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ознак дисциплінарних проступків, передбачених п.п. а п.1 ч.1 та п.2 ч.1 ст.106 ЗУ Про судоустрій і статус суддів (незаконна відмова в доступі до правосуддя або інше істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а також несвоєчасне надання суддею копії судового рішення для її внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень).

В судове засідання апеляційного суду третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_8 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_7 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні у повному обсязі, просив скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.2, абз. 2 ч.3 ст.395 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як убачається з матеріалів судового провадження розгляд клопотання слідчого про арешт майна та ухвалення слідчим суддею оскаржуваного рішення відбулися 26 серпня 2024 року без виклику третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_8 та його представника - адвоката ОСОБА_7 (а.с.52-54), та копія прийнятого рішення останнім не направлялася.

Як зазначає апелянт про наявність оскаржуваної ухвали йому стало відомо 25 вересня 2024 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень та 28 вересня 2024 року подано апеляційну скаргу, тобто в межах визначеного строку на апеляційне оскарження, а тому колегія суддів констатує, що апелянтом процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення слідчого судді не пропущено.

Згідно п.9 ч.1 ст.309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема, арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею не дотримано з огляду на таке.

Обґрунтовуючи своє рішення про накладення арешту на вилучені в ході обшуку автомобіль марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстровано за ОСОБА_11 та яким користується підозрюваний ОСОБА_12 , та ключ-брелок від автомобіля марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідчий суддя послався на положення п.1 ч.2 ст.170 КПК та в ухвалі зазначив, що вказане у клопотанні майно має доказове значення у даному кримінальному провадженні, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення і може бути використане як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, є необхідність накладення арешту на вищезазначене майно.

Між тим з такими висновками слідчого судді не погоджується колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

За загальними правилами, передбаченими ч.3 ст.132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.167 та ч.2 ст.168 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

- підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

- призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

- є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

- одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Положеннями ч.ч.1,2,5,6 статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд, відповідно до ч.1 ст.173 КПК, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0001152 від 02.09.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189, ч.2 ст.289 КК (а.с.7-12).

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2024 року надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу марки «BMW», білого кольору, д.н. НОМЕР_1 , право власності на яке, згідно з реєстраційною карткою ТЗ зареєстровано за ОСОБА_11 , та перебуває у користуванні ОСОБА_12 , з метою відшукання та вилучення: запчастин транспортного засобу марки «Kia Sorento» реєстраційний номер НОМЕР_3 (Польща, Варшава), 2004 р.в., сірого кольору, VIN: НОМЕР_4 , його номерних знаків, запчастин транспортного засобу Audi A6 реєстраційний номер НОМЕР_5 (Польща, Ольштин), 1997 р.в., чорного кольору, VIN: НОМЕР_6 , його номерних знаків, електронних пристроїв для втручання в роботу технічних засобів охорони зазначених транспортних засобів; належних ОСОБА_12 , мобільних телефонів, сім-карток мобільних операторів, чорнових записів; карток пам`яті, інформації, яка міститься на мобільних телефонах та електронних накопичувачах інформації з приводу приватного листування, передачі фото- та відео зображень, переказів грошових коштів шляхом транзакцій, інших речей, предметів та документів, які мають значення для повного, всебічного та об`єктивного проведення досудового розслідування (а.с.15-18).

Відповідно до протоколу обшуку від 20.08.2024 року в ході проведення обшуку автомобіля марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , нічого виявлено не було, а після завершення обшуку було вилучено транспортний засіб марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключ-брелок від нього (а.с.19-21).

20.08.2024 ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.146, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189, ч.2 ст.289 КК (а.с.23-47).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 власником автомобілю марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_11 (а.с.59).

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 11.06.2024 року (а.с.61-61зв.) ОСОБА_8 придбав у ТОВ СТВ АВТО транспортний засіб марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Зі змісту клопотання слідчого про арешт майна (а.с.1-6) вбачається, що ним порушується питання про накладення арешту на вилучені в ході обшуку автомобіля марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_11 , яким користується підозрюваний ОСОБА_12 , автомобіль марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщено на штрафмайданчик за адресою: АДРЕСА_1 ; ключ-брелок від автомобіля марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК, за якими передбачено покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції констатує, що слідчий суддя, всупереч положенням п.18 ч.1 ст.3, ст.22, ч.3 ст.26 та статтями 171-173 КПК, вийшов за межі клопотання слідчого та наклав арешт на вилучене в ході проведення обшуку майно, яке належить третій особі ОСОБА_11 , відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК з метою забезпечення збереження речових доказів, яка не була заявлена у клопотанні слідчого, тобто слідчий суддя перебрав на себе не властиві йому функції сторони обвинувачення, тим самим вийшов за межі своєї компетенції та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.59 КК покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Проте, як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 власником автомобілю марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_11 , а згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 11.06.2024 року власником вищевказаного транспортного засобу є ОСОБА_8 , які не мають процесуального статусу у даному кримінальному провадженні та не є підозрюваними, тобто зазначений транспортний засіб жодним чином не може підлягати конфіскації, як додатковий вид покарання.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що автомобіль марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 належить ОСОБА_11 , а згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 11.06.2024 року належить ОСОБА_8 не може підлягати конфіскації, оскільки отриманий добросовісним набувачем та виключає ознаки майна, що підлягає для застосування такого заходу кримінального провадження, як арешт майна.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки слідчого судді, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та суд припустився істотних порушень кримінального процесуального закону, що відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.411 та ч.1 ст.412 КПК, є підставою для скасування судового рішення слідчого судді.

Водночас щодо доводів апелянта про повідомлення Вищій Раді Правосуддя інформації про наявність в діях слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 ознак дисциплінарних проступків, передбачених п.п. а п.1 ч.1 та п.2 ч.1 ст.106 ЗУ Про судоустрій і статус суддів, колегія суддів зазначає, що представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_7 не позбавлений процесуального права самостійно звернутися до Вищої Ради Правосуддя зі скаргою про вчинення слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 дисциплінарних проступків під час ухвалення даного рішення.

Відповідно до положень ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2024 року про арешт майна скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про арешт майна вилученого в ході обшуку автомобіля марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_11 , яким користується підозрюваний ОСОБА_12 ,а саме: автомобілю марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщено на штраф-майданчик за адресою: АДРЕСА_1 ; ключа-брелка від автомобіля марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в рамках кримінального провадження №0001152 від 02.09.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 та ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 412, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2024 року про арешт майна - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про арешт майна вилученого в ході обшуку автомобіля марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_11 , яким користується підозрюваний ОСОБА_12 , а саме: автомобілю марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщено на штраф-майданчик за адресою: АДРЕСА_1 ; ключ-брелка від автомобіля марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в рамках кримінального провадження №0001152 від 02.09.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК.

Автомобіль марки «BMW», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ключ-брелок від нього - негайно повернути власнику - ОСОБА_11 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4