Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3565/24
Провадження № 1-в/553/461/2024
У Х В А Л А

Іменем України

14.11.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання органу пробації відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Київського районного суду м. Полтави від 24.04.2024 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком один рік,

про приведення вироку у відповідність до вимог закону,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Полтави звернулася провідний інспектор Подільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_5 з поданням про приведення вироку суду відносно ОСОБА_4 відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 року, та яким внесені зміни до ст.51 КУпАП.

Представник органу пробації надала заяву про підтримання подання.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду подання повідомлений належним чином, повісткою.

Прокурор не заперечує проти задоволення подання органу пробації про приведення вироку суду відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 .

Суд, вивчивши подання та матеріали особової справи засудженого, беручи до уваги думку прокурора, який не заперечував проти його задоволення, вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджено вироком Київського районного суду м. Полтави від 24.04.2024 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком один рік.

Вказаним вироком ОСОБА_4 засуджено за вчинення 09.02.2024 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене в умовах воєнного стану. При цьому вартість вираденого майна становила 627,24 грн.

Вирок набув законної сили 25.05.2024 та 06.06.2024 був прийнятий до виконання Подільським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації».

09 серпня 2024 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18 липня 2024 року, яким було внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст.51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

У зв`язку зі змінами внесеними до ст.51 КУпАП Законом України №3886-1Х від 18.07.2024 року, після 09 серпня 2024 року, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У 2024 році, тобто на момент вчинення діяння, розмір податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України становив 1 514,00 грн., тобто для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість, відповідно до чинних норм законодавства, для 2024 року повинна перевищувати 3028,00 грн.

Відповідно до ч.7 ст.42 Закону України «Про правотворчу діяльність» у разі викладення структурного елемента нормативно-правового акта в новій редакції попередня його редакція втрачає чинність з дня набрання чинності новою редакцією цього структурного елемента.

Таким чином, діяння за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 наразі не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності одним із фактів, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання, є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплена ч.2 ст.74 КК України.

Так, частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст.5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК України).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч.2 ст.74 КК України підстава, застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинене діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, особа звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України чи виконання вироку відстрочене згідно ст.536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання.

Вказана підстава є обов`язковою для застосування судом.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

За наведених обставин, оскільки на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, та враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджений за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку про наявність фактичних та правових підстав підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Подільського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» про приведення вироку у відповідність до вимог закону, - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 24.04.2024 року, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1