Номер провадження: 11-сс/813/1404/24
Справа № 505/872/24 1-кс/505/1317/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайсуду Одеської обл. від 29.08.2024 якою в межах к/п №0000131 від 07.02.2024 відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживаючий: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 27.10.2024 із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання ст. слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 та було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 27.10.2024 із утриманням у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України із визначенням застави у розмірі 170 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 514 760 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, врахував його суспільну небезпеку та наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу, який водночас не є для підозрюваного безальтернативним.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою, такою, що порушує усталену практику ЄСПЛ з таких підстав:

- підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою, оскільки у повідомленні про підозру не встановлено у чому саме полягає вина ОСОБА_9 , обґрунтування того, в чому полягає нібито попередня змова ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та відсутнє будь-яке обґрунтування умислу ОСОБА_7 щодо придбання та зберігання наркотичних речовин з метою їх збуту. Водночас, у діях ОСОБА_7 відсутні будь-які дії, які спрямовані на придбання та зберігання наркотичних речовин з метою збуту та дії ОСОБА_7 за попередньою змовою групи осіб. Відтак, фактично наявність таких кваліфікуючих ознак, як «з метою збуту» та «за попередньою змовою групи осіб» є припущення органу досудового розслідування. З матеріалів, які долучені до клопотання вбачається, що причетність до можливого незаконного обігу наркотичних речовин з метою збуту мають інші особи, однак не ОСОБА_7 . Відтак, дії ОСОБА_7 мали б кваліфікуватися за ч. 2 ст. 309 КК України, та запобіжний захід у виді тримання у відповідності до ст. 183 КПК України відносно ОСОБА_7 взагалі не міг би бути застосований;

- заявлені органом досудового розслідування ризики не доведені. Водночас, припущення того, що у разі визнання ОСОБА_7 винним, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі не дає підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, оскільки суперечить ст. 62 Конституції України. Перетнути державний кордон ОСОБА_7 не має можливості, оскільки є військовозобов`язаним.

- посилання слідчого судді відносно того, що ОСОБА_7 може знищити або сховати докази або вчинити інше кримінальне правопорушення є виключно припущеннями, оскільки в його будинку був проведений обшук та жодного предмета, який би свідчив про його причетність до незаконного обігу наркотичних засобів виявлено не було, окрім того він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності;

- клопотання слідчого та ухвала слідчого судді не містить достатнього обґрунтування неможливості завершити досудове розслідування у встановлений КПК України строк;

- ухвала слідчого судді всупереч вимог КПК України не містить обґрунтування неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу щодо підозрюваного;

- підозрюваний ОСОБА_7 має місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, яку виховує без матері, є ФОП, позитивно характеризується за місцем роботи і за місцем проживання;

- розмір застави є необґрунтованим, виключний випадок не доведений жодним чином, посилання на те, що він мав доходи від незаконного обігу наркотичних згортків у кількості 750 штук, де вартість одного складає 450 грн. є надуманими з огляду на відсутність обґрунтованої підозри, окрім того калькуляція уявного прибутку виходить із необґрунтованих цифр;

За таких обставин, захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 29.08.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту або визначити заставу у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_11 направила на адресу апеляційного суду клопотання, в якому просила розглядати апеляційну скаргу за її відсутності, проти її задоволення заперечувала.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі з огляду на такі обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до клопотання слідчого, у невстановлений слідством час, але не пізніше 12 год. 28 хв., 29.05.2024, ОСОБА_10 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, розробив план збуту наркотичного засобу на території Подільського району, Одеської обл., для реалізації якого залучив ОСОБА_7 , на що останній погодився.

Відповідно до розробленого ОСОБА_10 плану, ОСОБА_7 повинен отримати від нього поштове відправлення, в якому міститься попередньо розфасований наркотичний засіб та збути його шляхом розкладання в загальнодоступних місцях згортків (закладок) для наркозалежних осіб, після чого фотозображення із зазначенням координат місця розташування вказаного наркотичного засобу надіслати ОСОБА_10 у особисті повідомлення акаунту в месенджері «Телеграм» із абонентським номером телефону іноземної держави: НОМЕР_1 , який попередньо створив ОСОБА_10 для отримання координат місця розташування вказаного наркотичного засобу та надання їх в подальшому наркозалежним особам.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на придбання, зберігання, та збут наркотичного засобу, ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів, всупереч вимог ст.ст. 6, 12 Закону України від 15.02.1995 «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» у невстановлений слідством час, але не пізніше 29.05.2024, діючи умисно, маючи спільний умисел та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи в невстановленому місці наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон.

В подальшому, продовжуючи свою незаконну діяльність, спрямовану на незаконний збут наркотичного засобу, розуміючи та усвідомлюючи в повній мірі протиправність та караність своїх дій, посягаючи на встановлені та охоронювані законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, діючи умисно та з корисливих мотивів, ОСОБА_10 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, здійснив розподіл наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону до двадцяти п`яти полімерних згортків, шляхом насипання визначеної кількості наркотичного засобу до фрагменту полімерної плівки, замотуючи липкою їх стрічкою.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконний збут наркотичного засобу, розуміючи та усвідомлюючи в повній мірі протиправність та караність своїх дій, діючи умисно та з корисливих мотивів ОСОБА_10 , з метою реалізації розробленого ним плану, 29.05.2024, о 12 год. 28 хв, використовуючи послуги експрес-доставки ТОВ «Нова Пошта», здійснив пересилання наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону, розфасований до двадцяти п`яти згортків із відділення №1 ТОВ «Нова Пошта», що розташоване за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Випасне, вул. Кишинівська, 159 а, до відділення №1 ТОВ «Нова Пошта», що розташоване за адресою: Одеська область, Подільський район, м. Балта, вул. Садова, 24, для ОСОБА_7 , використовуючи при цьому дані відправника, які не відповідають дійсності, а саме прізвище, ім`я, по-батькові та номер мобільного телефону, з метаю його подальшого збуту ОСОБА_7 на території

АДРЕСА_4 реалізацію свого спільного злочинного умислу, спрямованого на збут наркотичного засобу, всупереч вимог діючого законодавства, ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою із громадянином ОСОБА_10 та відповідно до розробленого останнім плану, маючи спільний умисел та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 30.05.2024, приблизно о 15 год. 45 хв., прибув до відділення №1 ТОВ «Нова Пошта», що розташоване за адресою: Одеська область, Подільський район, м. Балта, вул. Садова, 24, де отримав поштове відправлення, із попередньо сформованою товарно-транспортною накладною №7323, в середині якої знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, розфасований до 25 полімерних згортків, тим самим здійснив його придбання та почав зберігати наркотичний засіб при собі з метою подальшого збуту.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується: протоколом затримання ОСОБА_7 від 30.05.2024, за результатами якого вилучено мобільний телефон марки «X-treme»; протоколом огляду предмета від 01.06.2024, а саме мобільного телефону марки «X-treme», за результатами якого виявлено листування з громадянином ОСОБА_10 та інформацію щодо поштових відправлень; протоколом огляду від 30.05.2024, за результатами якого вилучено картонну коробку із товарно-транспортною накладною №7323, в середині якої виявлено 50 згортків із наркотичним засобом; протоколом обшуку від 30.05.2024 автомобіля ОСОБА_7 , в ході проведення якого вилучено належний йому автомобіль; протоколом обшуку від 30.05.2024, за адресою: АДРЕСА_5 , в ході проведення якого вилучено наркотичні речовини загальною вагою близько 200 г., а також приладдя для фасування.

На підставі аналізу матеріалів провадження, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання його імперативних завдань.

Надаючи оцінку доводам захисника відносно того, що у даному провадженні вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Апеляційний суд вважає передчасними доводи захисника щодо порушення ст. 62 Конституції України, оскільки на даній стадії не вирішується питання доведеності вини особи, при цьому, стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

Апеляційний суд, не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_7 , однак з огляду на те, що запобіжний захід застосовується за умови наявності обґрунтованої підозри, у контексті доводів захисника відносно відсутності кваліфікуючої ознаки «з метою збуту» приймає до уваги кількість вилученої речовини та вилучення пристрою для фасування.

Окрім того, слідчий обґрунтував своє клопотання серед іншого протоколом огляду предметів, а саме мобільного телефону ОСОБА_7 , в якому містяться листування щодо поштових відправлень.

Водночас, захисник не позбавлений можливості окремо оскаржити повідомлення про підозру.

Що стосується наявності ризиків у вказаному кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, визначені в п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Існування вказаних ризиків обумовлене тяжкістю покарання, яке може бути призначене підозрюваному ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим та тією обставиною, що інкримінований злочин за версією органу досудового розслідування вчинений за попередньою змовою групою осію, що свідчить про можливість перешкоджати кримінальному провадженню та впливати на свідків та інших підозрюваних.

Колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що органом досудового розслідування не встановлені всі особи, які причетні до вчинення інкримінованого злочину, зокрема особи, які виготовляли наркотичний засіб метадон, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.3) ч.1 ст. 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Апеляційний суд враховує аргументи захисту відносно того, що підозрюваний ОСОБА_7 має місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, яку виховує без матері, є ФОП, позитивно характеризується за місцем роботи і за місцем проживання, водночас зауважує, що зазначені обставини поза розумним сумнівом не спростовують існування ризиків, більш того не стали для підозрюваного стримуючим фактом при імовірному виборі неправомірної поведінки.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Окрім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Що стосується аргументів захисника з приводу того, що клопотання слідчого та ухвала слідчого судді не містить достатнього обґрунтування неможливості завершити досудове розслідування у встановлений КПК України строк, колегія суддів наголошує, що предметом апеляційного перегляду є виключно питання щодо продовження строку запобіжного заходу.

Відтак, апеляційний суд на підставі аналізу наданих матеріалів, приходить до висновку про те, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що з огляду на обґрунтованість підозри та наявність ризиків дії та поведінка підозрюваного ОСОБА_7 на теперішній час потребують виняткового контролю, який здатний забезпечити лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, який водночас не є для підозрюваного безальтернативним.

Що стосується доводів захисника відносно непомірного розміру застави, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Оскаржуваною ухвалою підозрюваному ОСОБА_7 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 170 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 514 760 грн.

Водночас, на підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину) забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Окрім того, позиція ЄСПЛ стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру цілковито прослідковується в рішенні у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, в якому Суд зазначає, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі».

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

В даному випадку слідчий суддя вказаних вище вимог закону дотримався та при визначенні застави, врахував суспільну небезпеку інкримінованого злочину, його корисливий мотив та імовірний дохід, який був отриманий підозрюваними, відомості про особу ОСОБА_7 , який має соціальні зв`язки, є ФОП, постійне місце проживання, що саме такий розмір застави здатен забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що на даному етапі досудового розслідування підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави на підставі абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, який зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської обл. від 29.08.2024,якою в межах к/п №0000131 від 07.02.2024відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 27.10.2024, із визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4