Справа № 756/8168/24
Номер провадження № 1-кп/756/1410/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в спрощеному провадженні обвинувальний акт, затверджений 28.06.2024 у кримінальному провадженні, яке внесене 20.06.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000728, щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Победа Луганської області, громадянина України, який має неповну загальну середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше засуджений:

- Новоайдарським районним судом Луганської області вироком від 21.11.2011 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнений умовно-достроково 01.07.2013 на 5 місяців 2 дні;

- Подільським районним судом міста Києва вироком від 19.04.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 19.06.2024, близько о 16:30 год., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Макіївська, у районі будинку № 7 , на лавці побачив зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору. Оскільки ОСОБА_3 усвідомив, що знайдений ним пакунок містить психотропну речовину - 4-ММС, в останнього виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини для власного вживання без мети збуту.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_3 підібрав наведений зіп-пакет та поклав його до правої кишені своїх шортів, в які він був одягнутий в той час, чим незаконно придбав та розпочав зберігати, для особистого вживання, без мети збуту психотропну речовину - 4-ММС.

Того ж дня, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою м. Київ, вул. Макіївська, у районі будинку № 7 , був зупинений працівниками поліції. На запитання останніх щодо наявності у нього заборонених засобів чи речовин, ОСОБА_3 повідомив, що в його правій кишені шортів, в які був одягнений, знаходиться зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, а саме особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - 4-ММС.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучена під час огляду місця події та надана на дослідження порошкоподібна речовина, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС (метилметкатинон), вага 4-ММС (метилметкатинон) в речовині - складає 0,521 г.

1.2. Отже, ОСОБА_3 учинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, без мети збуту.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. 01.07.2024 до Оболонського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у якому міститься клопотання прокурора ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- матеріали кримінального провадження.

2.2. Як видно з наданих матеріалів, на час надходження обвинувального акту до суду щодо ОСОБА_3 не застосовано затримання після виявлення вчиненого кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

2.3. Відповідно до частин 1, 2 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

2.4. Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не неоспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням були встановлені наступні фактичні обставини, що 19.06.2024, близько о 16:30 год., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Макіївська, у районі будинку № 7 , на лавці побачив зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору. Оскільки ОСОБА_3 усвідомив, що знайдений ним пакунок містить психотропну речовину - 4-ММС, в останнього виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини для власного вживання без мети збуту.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_3 підібрав наведений зіп-пакет та поклав його до правої кишені своїх шортів, в які він був одягнутий в той час, чим незаконно придбав та розпочав зберігати, для особистого вживання, без мети збуту психотропну речовину - 4-ММС.

Того ж дня, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою м. Київ, вул. Макіївська, у районі будинку № 7 , був зупинений працівниками поліції. На запитання останніх щодо наявності у нього заборонених засобів чи речовин, ОСОБА_3 повідомив, що в його правій кишені шортів, в які був одягнений, знаходиться зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, а саме особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - 4-ММС.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучена під час огляду місця події та надана на дослідження порошкоподібна речовина, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС (метилметкатинон), вага 4-ММС (метилметкатинон) в речовині - складає 0,521 г.

2.5. Установлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

2.6. Отже, саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконного придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, без мети збуту.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_3 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, та відсутність обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

3.2. Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, ОСОБА_3 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про спосіб незаконного придбання, як і інші обставин вчинення кримінального правопорушення, а також надав дозвіл на спрощений розгляд кримінального провадження. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_3 як каяття, а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_3 , уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, та закріплена в обвинувальному акті.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд уважає, що підстави застосування положень статтей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

4.2. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.3. З урахуванням викладених обставин по справі, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, відсутності завданої матеріальної шкоди, особистості обвинуваченого, раніше судимий, має неповну загальну середню освіту, але не працює, що свідчить про відсутність сталого матеріального стану, обставини, що пом`якшує покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на два роки два місяці.

4.4. Зокрема, слід урахувати, що ОСОБА_3 був засуджений Подільським районним судом міста Києва вироком від 19.04.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання в виді позбавлення волі, але звільнений від його відбуття в порядку ст. 75 КК України строком на 3 роки. Ці обставини вказують на те, що нове кримінальне правопорушення ОСОБА_3 учинив в період іспитового строку, а отже ОСОБА_3 не може бути звільненим від відбуття покарання з іспитовим строком у порядку, передбаченого ч. 1 ст. 75 КК України.

4.5. Окрім того, указані обставини доводять, що суд має у порядку ч. 1 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків. Зокрема, ураховуючи обставини справи, особистість обвинуваченого, суд уважає можливим приєднати до покарання за цим вироком, частково невідбуте покарання за вироком Подільського районного суду міста Києва від 19.04.2023 у виді позбавлення волі строком на чотири роки, та остаточно призначити ОСОБА_3 , ураховуючи положення ст. 72 КК України, що двом дням обмеження волі відповідає один день позбавлення волі, покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць.

4.6. Призначення ОСОБА_3 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

4.7. Суд нагадує, що ним у вступній частині вироку вказано, що ОСОБА_3 засуджений Новоайдарським районним судом Луганської області вироком від 21.11.2011 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 3 роки. Оскільки строк погашення судимості за цим вироком перервався засудженням Корольовським районним судом м. Житомира вироком від 17.01.2019 за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання в виді 3 років позбавлення волі, який судом у вступній частині не зазначався в порядку ст. 89 КК України, бо строки погашення судимості за вказаним вироком на момент учинення кримінального правопорушення та засудження за попереднім вироком закінчились.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

5.2. Між тим, ураховуючи, перебування обвинуваченого під вартою до ухвалення попереднього вироку, слід зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 починаючи з 10.02.2023 до 19.04.2023 виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, а строк відбуття покарання обвинуваченому слід рахувати з дня затримання ОСОБА_3 .

5.3. Цивільний позов у провадженні не заявлений. Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № СЕ-19/111-24/36528-НЗПРАП від 24.06.2024 у сумі 3029 грн 12 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

5.4. Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема психотропну речовину - 4-ММС, масою 0,521 г., яка зберігається у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, слід знищити.

Керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 2 (два) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбуте ОСОБА_3 покарання за вироком Подільського районного суд міста Києва від 19.04.2023, ураховуючи положення ст. 72 КК України, що двом дням обмеження волі відповідає один день позбавлення волі, остаточно слід призначити ОСОБА_3 покарання в виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 за вироком Подільського районного суд міста Києва від 19.04.2023, зокрема з 10.02.2023 до 19.04.2023.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 за цим вироком рахувати з дня фактичного виконання - моменту затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати: за проведення експертизи № СЕ-19/111-24/36528-НЗПРАП від 24.06.2024 у сумі 3029 грн 12 коп. - стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази: психотропну речовину - 4-ММС, масою 0,521 г., яка зберігається у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання його копії.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1