Провадження № 1-кп/344/500/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гусів, Калінінградської області, Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї сестри, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 є рідним братом ОСОБА_7 та вони спільно проживають за адресою АДРЕСА_1 .

Між ОСОБА_8 та його сестрою ОСОБА_7 склались особисті неприязні відносини, які супроводжувались постійними сварками, нецензурною лайкою, образами та вчиненням ОСОБА_8 відносно своєї сестри ОСОБА_7 домашнього насильства.

Так, 19.09.2022 року о 19 год. 45 хв. по місцю спільного проживання, за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 вчинив відносно ОСОБА_7 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, висловлювався нецензурно в її бік, погрожував фізичною розправою.

По вказаному факту, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, та направлено справу в суд для прийняття рішення. 29.11.2022 року, розглянувши вищевказані адміністративні матеріали, Івано-Франківський міський суд визнав винним ОСОБА_8 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства в сім`ї, ОСОБА_8 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і 14.02.2023 року близько 19 год. 10 хв. по місцю спільного проживання, ОСОБА_8 , вчинив відносно ОСОБА_7 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, висловлювався нецензурно в її бік, погрожував фізичною розправою.

По вказаному факту, працівниками поліції повторно було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України, та направлено вищевказані матеріали в суд для прийняття рішення. 04.04.2023 року, розглянувши вищевказані адміністративні матеріали, Івано-Франківський міський суд визнав винним ОСОБА_8 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Також, 10.05.2023 року близько 18 год. 00 хв. по місцю спільного проживання, ОСОБА_8 , вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_7 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, висловлювався нецензурно в її бік, погрожував фізичною розправою.

По зазначеному факту, працівниками поліції знову було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України, та направлено справу в суд для прийняття рішення. 05.07.2023 року, розглянувши вищевказані адміністративні матеріали, суд визнав винним ОСОБА_8 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Крім цього, незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_8 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та 10.05.2023 року близько 23 год. 30 хв. по місцю спільного проживання, ОСОБА_8 , вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_7 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, висловлювався нецензурно в її бік, погрожував фізичною розправою.

По вказаному факту, працівниками поліції вкотре було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України, та направлено справу в суд для прийняття рішення. 26.06.2023 року, розглянувши вищевказані адміністративні матеріали, суд визнав винним ОСОБА_8 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Не припиняючи своїх протиправних дій та продовжуючи свою протиправну поведінку, ОСОБА_8 знову вчинив психологічне насильство щодо своєї сестри ОСОБА_7 , що призвело до її психологічних страждань, що виразилось у зниженні самооцінки, погіршенні сну, зневірі у собі, відчаї та депресії при наступних обставинах.

Так, 27.08.2023 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи по місцю спільного проживання, за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї рідної сестри ОСОБА_7 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, висловлювався нецензурно в її бік, погрожував їй фізичною розправою, внаслідок чого остання зазнала психологічних страждань, у зв`язку з чим вона звернулася до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області із повідомлення про вчинення щодо неї її братом ОСОБА_8 домашнього насильства, що зафіксовано у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу події від 27.08.2023 та кваліфіковано органом досудового розслідування за ст. 126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення ОСОБА_8 домашнього насильства щодо своєї сестри ОСОБА_7 , що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Внаслідок умисних, систематичних, протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_7 завдано психологічних страждань, що виразилось у зниженні самооцінки, погіршенні сну, зневірі у собі, відчаї, депресії та негативних переживаннях.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України визнав повністю та беззастережно. Пояснив, що проживає разом із сестрою в одній квартирі. Бувають ситуації, коли вони з сестрою не можуть знайти спільної думки, тому в них виникають конфлікти. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суд суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї сестри, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вони проживають разом, але однак через те, що брат постійно зловживає алкоголем та в них виникають конфлікти. Просить карати обвинуваченого згідно закону.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений раніше не судимий, офіційно не працює, неодружений, на обліках в лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, щире каяття та відсутність негативних наслідків, що підтверджено також прокурором у судовому засіданні як обставини, що пом`якшують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_8 .

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Беручи до уваги викладене, враховуючи всі пом`якшувальні обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги положення ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання, та враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, слід призначити основне покарання в межах санкції статті 126-1 КК України.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, враховуючи відсутність у обвинуваченого сталого матеріального доходу, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме у виді громадських робіт, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд звертає додатково увагу на те, що оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, то буде мати можливість у вільний час виконувати безоплатно суспільно-корисні роботи. Одночасно, такий вид покарання застосується через органи пробації, якими передбачено проходження пробаційних програм, які передбачені для осіб, які засуджені до покарань не пов`язаних з позбавленням волі, що надасть можливість ОСОБА_8 змінити прокримінальне мислення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому на час судового розгляду не обирався, підстав для його обрання на даний час не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 129, 370, 373, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят ) годин.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_9