УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор», клопотання про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000004 від 04.01.2023 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Республіки Азербайджан, громадянина України, з вищою освітою, працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, застосованого ухвалою слідчого судді від 26.09.2024 року, в порядку ст..201 КПК України.

Обґрунтовуючи доводи свого клопотання зазначає, що 26.09.2024 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього з визначенням розміру застави, що складає 6 661 600 грн..

Підозрюваний вказує, що повідомлення йому про підозру є необґрунтованим, а ризики визначені ст.177 КПК України, на наявність яких посилається сторона обвинувачення - відсутніми. У зв`язку з наведеним, просив змінити запобіжний захід відносно нього у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

У судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали доводи свого клопотання, яке просили задовольнити з підстав наведених у ньому. Також підозрюваний скаржився на незадовільний стан здоров`я та незабезпечення його належного лікування в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, вказував що на даний час ризики які були підставою для застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою не відпали та саме такий запобіжний захід є дієвим, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання підозрюваного про зміну запобіжного заходу.

Слідчий суддя, заслухавши захисника, підозрюваного, прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали, що стали підставою для обрання запобіжного заходу, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлекно, що слідчими Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000004 від 04.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617- VIII від 22.11.2018), ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617- VIII від 22.11.2018), ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України.

24.09.2024 у вказаному кримінальному проваджені ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617- VIII від 22.11.2018), ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617- VIII від 22.11.2018), ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190 КК України.

Того ж дня, тобто 24.09.2024 ОСОБА_5 відкрито матеріали досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2024 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 з визначенням розміру застави.

Статтею 7 КПК визначені загальні засади кримінального провадження, до яких пунктом 15 даної статті віднесена змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ст.22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами своїх правових позицій.

Відповідно до ст.201 КПК України підозрюваний, його захисник мають право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу. До клопотання додаються копії матеріалів, якими обґрунтовуються його доводи.

Виходячи із змісту зазначених процесуальних норм, на сторону кримінального провадження - ініціатора клопотання покладається обов`язок доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог та підстав для їх задоволення.

Оскільки, на думку захисників, стороною обвинувачення не доведена наявність в діях ОСОБА_5 ознак протиправних дій, слідчому судді мали би бути надані матеріали, які доводять дану обставину.

Однак будь-яких доказів на спростування висунутої ОСОБА_5 підозри, доведеності його непричетності до інкримінованих злочинів стороною захисту не надано.

З огляду на твердження про необхідність зміни запобіжного заходу та відсутність ризиків передбачених ст.177 КПК України, стороною захисту не надано жодного документу, що спростовували наявність таких ризиків.

На переконання слідчого судді, наявні у матеріалах клопотання документи не доводять відсутність тих ризиків, які враховувались під час застосування та продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Таким чином, стороною захисту не доведено наявність нових обставин, які б не розглядалися слідчим суддею під час застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що має наслідком відмову у задоволенні клопотання.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Будь-яких інших даних щодо наявності обставин, які не досліджувалися слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу, в тому числі можливість застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу чи скасування застосованого запобіжного заходу, та які б могли вплинути на прийняття рішення про зміну обраного запобіжного заходу, стороною захисту не наведено.

Крім того, діючим законодавством України передбачено охорону прав осіб, які утримуються під вартою, в тому числі право на належну медичну допомогу, обов?язок забезпечення якої покладено на адміністрацію місць попереднього ув?язнення.

Зокрема, відповідно до статті 1 Закону України «Про попереднє ув?язнення» тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Згідно статті 11 цього Закону медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

За змістом вимог статті 21 вказаного Закону адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити належну охорону та режим тримання осіб, взятих під варту; створити особам, взятим під варту, необхідні житлово-побутові умови відповідно до встановлених норм, забезпечити їх харчуванням та медичним обслуговуванням.

Таким чином необхідність надання підозрюваному необхідної спеціалізованої медичної допомоги, не унеможливлює утримання останнього під вартою, натомість зобов`язує адміністрацію Державної установи «Київській слідчий ізолятор» забезпечити ув`язненому належне медичне обслуговування та надання медичної допомоги у обсязі, необхідному для дотримання прав останнього, гарантованих статтею 49 Конституції України та статтею 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

В той же час, враховуючи скарги підозрюваного, слідчий суддя вважає за доцільне зобов`язати керівника ДУ «Київський слідчий ізолятор» та начальника філії ДУ « Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в місті Києві та Київській області за необхідності забезпечити надання підозрюваному ОСОБА_5 належної кваліфікованої медичної допомоги згідно встановленого діагнозу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 22, 193, 201, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, застосованого ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2024.

Зобов`язати керівника ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» забезпечити надання належної медичної допомоги підозрюваному ОСОБА_5 , та при необхідності з можливістю обстеження та проведення лікування у відповідному профільному медичному закладі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 19.11.2024 о 14 год. 15 хв.

Слідчий суддя: