Дата документу 26.07.2024Справа № 554/7465/24
Провадження № 1-кс/554/7865/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Москва, Московської області, російської федерації, громадянки України, із вищою освітою, не працюючої, розлученої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 121 КК України внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000532 від 11.07.2024,-

ВСТАНОВИВ :

Слідча звернулася до суду з вищезазначеним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 яке мотивує наступним.

У провадженні слідчого управління Головного управляння Національної поліції в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного 11.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000532 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 121 КК України, за таких обставин.

Досудовим розслідуванням установлено, що на початку липня 2024 року, на ґрунті тривалих неприязних відносин у ОСОБА_5 , виник умисел, на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Не маючи змоги заподіяти тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 самостійно, ОСОБА_5 , із метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, вирішла замовити вказаний злочин іншій особі, тобто вчинити умисне тяжке тілесне ушкодження на замовлення.

Підшукуючи виконавців, ОСОБА_5 , 08.07.2024 у м. Полтаві Полтавської обл. зустрілася із особою, відомості про яку змінені на підставі ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» на ОСОБА_8 (далі ОСОБА_8 ), якому розповіла про свої наміри та запропонувала підшукати особу, яка, за грошову винагороду, здійснить тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7

19.07.2024, близько 12:30, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 зустрілася із ОСОБА_8 та особою, відомості про яку змінені на підставі ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» на ОСОБА_9 (далі ОСОБА_9 ). Під час зустрічі ОСОБА_8 рекомендував ОСОБА_5 ОСОБА_9 як особу, яка вирішить усі її питання щодо нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_8 покинув зазначене місце, залишивши ОСОБА_5 та ОСОБА_9 наодинці.

Під час розмови ОСОБА_5 розповіла ОСОБА_9 про свої злочинні наміри нанести ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження та надала при цьому фото останнього, а також інформацію про його адресу проживання та його спосіб життя. Окрім цього ОСОБА_5 детально розповіла про схему руху останнього, уточнюючи при цьому спосіб нанесення тяжких тілесних ушкоджень, а саме ОСОБА_5 повідомила, що ОСОБА_7 необхідно було викрасти біля будинку де мешкає останній, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , забрати у останнього мобільний телефон, відвезти у безлюдне місце, де йому треба було нанести тяжкі тілесні ушкодження у вигляді залишення зору, при цьому здійснити це так щоб останній залишився живий. Окрім цього ОСОБА_5 не наголошувала на терміни виконання її замовлення.

При цьому ОСОБА_5 визначила розмір винагороди за нанесення тяжких тілесних ушкоджень, у вигляді залишення зору, ОСОБА_7 у сумі 500 доларів США, попередньо повідомивши, винагороду віддасть після підтвердження нанесення тяжких тілесних ушкоджень.

У подальшому працівниками правоохоронних органів імітоване нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , у вигляді пошкодження органів зору.

У подальшому працівниками правоохоронних органів імітоване викрадення та нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , у вигляді пошкодження очей, а ОСОБА_5 25.07.2024 за виконання замовлення передано грошові кошти в сумі 500 доларів США.

25.07.2024 р. слідчим за погодженням з прокурором згідно вимог ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 121 КК України, а саме закінчений замах на умисне тяжке тілесне ушкодження вчинене на замовлення.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 121 КК України, обґрунтовується зібраними на даному етапі досудового розслідування доказами.

Відтак, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі, і сторона обвинувачення вважає, що стосовно підозрюваної необхідно застосувати виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України - без застосування вказаного запобіжного заходу підозрювана може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики підтверджується такими фактами:

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , в аспекті кримінально-правової кваліфікації відноситься до категорії тяжких, а санкція ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 121 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років позбавлення волі. Отже, як ризики, які дають підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України, варто розцінювати ту обставину, що ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність покарання за скоєний злочин, яке їй загрожує, вказує на те, що вона може свідомо уникати відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення та переховуватись від органів досудового розслідування, суду. Поряд з цим, ОСОБА_5 офіційно не одружена, не має утриманців, не працевлаштована, що свідчить про слабкість її соціальних зв`язків. Таким чином, у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_5 може залишити місце проживання, що унеможливить виконання процесуальних рішень.

Перебуваючи на волі, підозрювана може перешкодити встановленню істини у справі, впливати на свідків та потерпілого з метою спонукання останніх до зміни раніше наданих показань або до відмови від їх надання. Свідки є знайомими підозрюваної, окрім цього треба зважити на те, що саме вони повідомили про плани підозрюваної, щодо вчинення тяжкого злочину. Також потерпілий відносно якого вчиняли злочин проживає в одному під`їзді з підозрюваною, окрім цього органом досудового розслідування встановлено, що раніше підозрювана вже замовляла вчинення аналогічного злочину, однак доведений він не був. При цьому, злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 супроводжувався із застосуванням насильства по відношенню до ОСОБА_7 . Таким чином, у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, підозрювана зможе застосувати заходи фізичного або психічного впливу до свідків злочину та потерпілого з метою спонукання останніх до зміни раніше наданих показань або до відмови від їх надання, що унеможливить якісне проведення досудового розслідування.

Відсутність будь-яких засобів для існування: офіційних джерел доходів, постійного або тимчасового місця роботи, заощаджень, соціальних зв`язків є неспростовним ризиком вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 у майбутньому. Перебуваючи на свободі ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки вчинене нею кримінальне правопорушення свідчить про те що підозрювана схильна до агресивної поведінки, і здатна завдати фізичної шкоди життю та здоров`ю іншої людини.

Сторона обвинувачення вважає, що без застосування вказаного запобіжного заходу запобігти настанню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливо.

При цьому, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою застосувати не можливо, з огляду на те, що:

1)особисте зобов`язання неможливо застосувати, оскільки вказаний запобіжний захід є найменш суворим запобіжним заходом з-поміж інших, передбачених ст. 176 КПК України і є неспіврозмірним із врахуванням інкримінованого, та не забезпечить належної поведінки підозрюваної під час здійснення досудового розслідування та подальшого судового розгляду та фактично виключає будь-який контроль за поведінкою підозрюваного за умови її перебування на свободі, що створить усі необхідні умови для настання вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України;

2)особиста порука неможливо застосувати у зв`язку з тим, що на адресу органу досудового розслідування та прокуратури не надходило письмових звернень від осіб, готових поручитися за підозрювану та забезпечити її належну процесуальну поведінку, що негативно характеризує її особу;

3)застава неможливо застосувати у зв`язку з тим, що на адресу органу досудового розслідування та прокуратури не надходило заяв або клопотань від підозрюваної, її захисника, рідних чи інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

4)домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що підозрювана підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків, а її перебування на свободі дасть їй усі можливості довести свій злочинний умисел до кінця, так як потерпілий являється її сусідом.

Відтак, з метою безперешкодного завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та звернення до суду з обвинувальним актом у найкоротший строк, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема своєчасної явки за викликом до слідчого, прокурора і суду, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є необхідність застосувати щодо підозрюваної, найсуворіший запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб. Запитуваний строк дозволить забезпечити якнайшвидше завершення досудового розслідування, виходячи з необхідності встановлення та допиту як свідків очевидців вчинення злочину, проведення судових медичної, імунологічної та дактилоскопічної експертиз, слідчих експериментів, збору документів, що характеризують особу підозрюваного, відкриття матеріалів досудового розслідування, розгляду та, за наявності підстав, виконання клопотань сторони захисту.

При цьому, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 є недоцільним, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства, щодо потерпілого.

В судовому засіданні прокурор та слідча підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Підозрювана та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, прохали обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. У разі задоволення клопотання слідчого, просили визначити розмір застави, як альтернативний запобіжний захід.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчої, підозрюваної, захисника та дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків , а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому же кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Судом встановлено, що у провадженні слідчого управління Головного управляння Національної поліції в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного 11.07.2024 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000532 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 121 КК України.

25.07.2024 р. о 15 год, 02 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

25.07.2024 р. слідчим за погодженням з прокурором згідно вимог ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 121 КК України.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

При цьому, згідно ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного.

У обґрунтування клопотання, як на підставу застосування вказаного запобіжного заходу, слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, тобто запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Проаналізувавши доводи прокурора в обґрунтування обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . слідчий суддя вважає, що ризики, визначені п.п. 1,2, 3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а саме: через усвідомлення втрати свободи, за скоєння нею злочину підозрювана ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на потерпілого та свідків, кримінального правопорушення; може вчинити інше кримінальне правопорушення, крім того слідчий суддя бере до уваги те, що остання, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом із тим, слідчий суддя вважає, що в клопотанні слідчого в повному обсязі необґрунтована неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання встановлених ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Зокрема, у клопотанні слідчий в обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу посилається на тяжкість та характер інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному чи обвинуваченому у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01.06.2006 Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Сам по собі характер інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, на переконання слідчого судді, також не є підставою для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та спростувати доводи сторони захисту.

Слідчим суддею враховується вік підозрюваної ОСОБА_5 , те, що вона раніше не судима, має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

Зазначені обставини значно зменшують існування встановлених ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначено у клопотанні, а також покласти на неї обов`язки, передбачені ч. 5 статті 194 КПК України.

З урахуванням наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначених даних щодо особи підозрюваної, які значно зменшують існування встановлених ризиків, слідчий суддя вважає можливим до ОСОБА_5 застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що буде достатнім для забезпечення її належної процесуальної поведінки та запобігання названим вище ризикам.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 193-194, 196, 197, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчої задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, у межах строку досудового розслідування.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати за кожною окремою вимогою слідчого та прокурора, суду у встановлений у вимозі час;

2) не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, за виключенням як за ініціативою слідчого чи прокурора в їх присутності.

Строк дії ухвали 60 днів.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 діб з моменту оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 29 липня 2024 року .

Слідчий суддя ОСОБА_1