Справа № 541/2695/24
№ провадження 1-кп/541/281/2024
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000575 від 27.05.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, працює прийомоздавальником вантажу та багажу третього розряду станції «Миргород» регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В с т а н о в и в :

Наприкінці березня 2023 року, в денний час, більш точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_5 , проходячи дорогою по вул. Шляховиків в м. Миргороді, у лісосмузі виявив бойові припаси та вибуховий пристрій, а саме, патрони у кількості 170 штук та ручну гранату Ф-1, які знаходилися у полімерному пакеті.

Після цього, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що знайдені ним предмети являються бойовими припасами та вибуховим пристроєм, діючи в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, забрав вказані патрони та гранату, обернувши у своє володіння, тим самим незаконно придбав.

В подальшому, ОСОБА_5 , того ж дня переніс зазначені бойові припаси та вибуховий пристрій до свого гаражного приміщенні № НОМЕР_1 в кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_3 , тим самим незаконно носив і зберігав при собі, та в подальшому продовжив зберігати в належному йому гаражному приміщенні.

27.05.2024 в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду в приміщенні гаража № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_3 , яке значиться зареєстрованим у власності ОСОБА_5 , виявлено та у подальшому вилучено:

- об`єкти у зборі, які згідно висновку експерта №СЕ-19/117-24/9767-ВТХ від 11.06.2024 є уніфікованим запалом ручної гранати модернізованим УЗРГМ-2 та корпусом ручної осколкової гранати Ф-1, спорядженим всередині. У разі поєднання в єдину конструкцію корпусу ручної осколкової гранати Ф-1 і уніфікованого запала ручної гранати модернізованого УЗРГМ-2 вони будуть відноситись до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів);

- сто сімдесят патронів, які згідно висновку експерта №СЕ-19/117- 24/9765-БЛ від 20.06.2024 є бойовими припасами. Дані патрони є проміжними військовими патронами калібру 5,45x39мм, зразка 1974 року, виготовленими промисловим способом та придатними для стрільби.

Вказані бойові припаси та вибуховий пристрій ОСОБА_5 незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу при вищевказаних обставинах.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

У даному кримінальному провадженні 25 вересня 2024 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 , за участю його захисника ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій за ч.1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення і зобов`язалася беззастережно визнати свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення в суді.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Крім того, прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо, умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України, КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на те, що вона відповідає інтересам його підзахисного.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Абзацом 5 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Обвинувачений свою вину у скоєнні злочину визнав. Встановлено, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості є добровільним. Потерпілих від вчиненого кримінального правопорушення немає. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення в підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_4 , і призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання відшкодування витрат пов`язаних із залученням експерта вирішити відповідно до положень ст. 124 КПК України.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 475 КПК України, суд

У х в а л и в :

Затвердити угоду від 25 вересня 2024 року про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника адвоката ОСОБА_4 та прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судової вибухо-технічної та судово-балістичної експертиз, в сумі 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) грн. 40 коп.

Речові докази:

-уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ-2 з маркуванням 30-86 УЗРГМ-2 11; корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням знизу 107 26-85 Т; патрони, у кількості 170 шт., які зберігаються у спеціалізованій камері зберігання зброї та боєприпасів Миргородського РВП ГУНП в Полтавські області за адресою: АДРЕСА_4 (квитанції №89 від 13.06.2024та №90 від 22.06.2024) знищити;

-змиви з поверхні предметів, схожих на корпус та запал ручної гранати, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, що за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Якова Усика, 34 (квитанція №937) знищити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня.

СуддяОСОБА_1