Дата документу 23.09.2024 Справа № 334/7197/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/7197/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/639/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 5 вересня 2024 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого вищу освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 1 листопада 2024 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий ВР ЗСТ СВ Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, строком до 3 листопада 2024 року включно.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, за наступних обставин.

3 вересня 2024 року приблизно о 18 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 , будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами, перебуваючи у стані змішаного сп`яніння (алкогольного та наркотичного), керуючи автомобілем «Honda Accord» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Чарівної зі сторони вул. Цитрусової в напрямку вул. Полякова в м. Запоріжжі. В салоні автомобілю «Honda Accord» перебували пасажири ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В цей же час водій ОСОБА_12 , керуючи автомобілем «Кіа Forte» реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснюючи рух по проїзній частині вул. Чарівної в попутному для ОСОБА_7 напрямі, в районі перехрестя з вул. Бочарова, з метою виконання лівого повороту, зупинив керований ним транспортний засіб для надання переваги в русі зустрічному маршрутному автобусу «Рута» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_13 .

Під час руху ОСОБА_7 , маючи об`єктивну спроможність виявити попутний транспортний засіб «Кіа Forte», який стояв в межах смуги його руху попереду, діючи в порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, а саме п. 12.3, де вказано: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» своєчасних заходів для зменшення швидкості свого руху аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу не застосував, внаслідок чого допустив зіткнення передньою правою частиною кузова свого автомобіля із задньою лівою частиною автомобілю «Кіа Forte».

Внаслідок зазначеного зіткнення відбулось відкидання автомобілю «Honda Accord» на смугу зустрічного руху, де сталось зіткнення задньої частини вказаного автомобілю із передньою лівою частиною зустрічного автобусу «Рута», який спровокував подальший некерований рух автобусу на смуги зустрічного для нього руху та послідуюче зіткнення із автомобілем «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_14 .

В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобілю «Honda Accord» отримали наступні тілесні ушкодження:

- ОСОБА_10 , відповідно до довідки з КНП «МЛЕ та ШМД» у вигляді: «тяжкої поєднаної відкритої проникаючої ЧМТ: забою головного мозку тяжкого ступеня, геморагічного вогнища забою правої лобної частки, САК, перелому кісток склепіння, основи та лицьового черепа, пневмоцефалії, гемосинусу, набряку головного мозку, забійної рани м`яких тканин голови, стабільного перелому СІ хребця, з підвивиху зуба С2, перелому задньої дужки С7 хребця праворуч», що відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження;

- ОСОБА_11 , відповідно до довідки з КНП «МЛЕ та ШМД» у вигляді: «поєднаної травми, забійних ран виличної ділянки справа, множинних переломів ребр з обох боків, травматичного пристінкового пневмотораксу зліва, контузії легень», що відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень кваліфікуються як тілесні ушкодження не менш ніж середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

3 вересня 2024 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001807 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України КК України (а.с. 7).

3 вересня 2024 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 26-28).

4 вересня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України (а.с. 8-10).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, встановити помірний розмір застави.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що підозрюваний ОСОБА_7 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, свою вину у вчиненні злочину визнає, не погоджується з кваліфікацією діяння, не заперечує, що вчинив правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, вчинив необдумано, що призвело до шкоди потерпілим, бажає відшкодувати завдану шкоду потерпілим.

Звертає увагу на те, що в оскаржуваній ухвалі не було прийнято до уваги, що підозрюваний має місце постійного проживання в м. Запоріжжя, де проживає з цивільною дружиною та має матір на утриманні, готовий співпрацювати зі слідством.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 підтримав подану ним апеляційну скаргу та вказав, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідності, має хвору матір.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що визнає провину, розкаюється та просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що дасть йому можливість допомагати потерпілим.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вказала, що підозрюваний раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП та жодного призначеного йому штрафу не сплатив. Зазначила, що підозрюваний сів за кермо, будучі в стані змішаного сп`яніння (алкогольного та наркотичного).

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32; у рішенні в справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175) термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України підтверджуються наступними доказами:

- відомостями, отриманими з протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди від 3 вересня 2024 року (а.с. 16-24);

- відомостями, отриманими з протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 4 вересня 2024 року (а.с. 31-35);

- відомостями, отриманими з протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 4 вересня 2024 року (а.с. 36-40);

- відомостями, отриманими з протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 4 вересня 2024 року (а.с. 41-45);

- довідкою, виданою КНП «МЛЕ та ШМД» від 3 вересня 2024 року про встановлення діагнозу ОСОБА_10 (а.с. 55).

Із наведеного вбачається, що вказані докази можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується.

Таким чином, наявні у матеріалах провадження докази у своїй сукупності є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в частині наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводиться відповідними доказами.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, у зв`язку із чим, враховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні підтверджується тим, що наразі потерпілі та свідки не допитані судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, у той час як КПК встановлена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК), а тому будучі обізнаним про анкетні дані потерпілих та свідків, підозрюваний ОСОБА_7 може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Крім того, як випливає із протоколу допиту ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_11 є його цивільною дружиною, а потерпілий ОСОБА_10 є його знайомим, у зв`язку із чим перебуваючи на волі, підозрюваний зможе безперешкодно, маючи можливі дружні відносини з ОСОБА_10 та фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_11 впливати на вказаних осіб з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

З приводу ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, то він обумовлюється тим, що ОСОБА_7 будучи на волі може затягувати досудове розслідування шляхом своїх неявок до слідчого для проведення слідчих дій та його допиту, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

На користь ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що як випливає із матеріалів провадження, ОСОБА_7 щонайменше 29 разів притягувався до адміністративної відповідальності, з яких щонайменше 12 разів за ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, а тому враховуючи фактичні обставини злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, які інкримінуються ОСОБА_7 , він має високу схильність до вчинення аналогічних правопорушень проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Відтак, на переконання апеляційного суду, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими, підтвердженими та спростовують доводи апеляційної скарги.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 має на утриманні матір та має постійне місце проживання, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, врахувавши обґрунтованість пред`явленої останньому підозри, наявність вказаних ризиків, а тому законних підстав для скасування ухвали, апеляційний суд не вбачає.

Крім того, судом першої інстанції розглянуто питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 будь - якого більш м`якого та альтернативного запобіжного заходу і апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що на даний час достатнім та необхідним є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 5 вересня 2024 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 1 листопада 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4