Справа № 183/2633/24
№ 1-кп/183/1387/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у закритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001511 відносно неповнолітнього:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, маючого базову середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Так, 10 листопада 2023 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_3 перебував у кухонному приміщенні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час перебували його батько ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вживали алкогольні напої. О 22 годині 00 хвилин ОСОБА_10 , у зв`язку із втомою та алкогольним сп`янінням пішла відпочивати в спальне приміщення за вищевказаною адресою, де заснула. В цей момент у неповнолітнього ОСОБА_3 виник прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а саме: мобільного телефону марки «Samsung Galaxy M12», 4/64 GB, блакитного кольору, який належав ОСОБА_10 та знаходився в кухонному приміщенні вказаного домоволодіння за вищезазначеною адресою.

Реалізуючи свій прямий умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), скориставшись тим, що ніхто не спостерігає за його діями, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, впевнившись, що його дії носять таємний характер та залишаються непомітними для оточуючих, неповнолітній ОСОБА_3 вимкнув мобільний телефон марки «Samsung Galaxy MI2», 4/64 GB, блакитного кольору, який належить ОСОБА_10 , та поклав його собі в кишеню штанів, тим самим таємно викрав вказаний телефон.

Далі неповнолітній ОСОБА_3 залишив місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 3479 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 обставини викладені в обвинувальному акті не оспорював, повністю їх підтвердив. Розуміє, що скоїв злочин, зазначив, що більше такого не вчинить, буде вчитися та працювати. У скоєному щиро кається.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що в подальшому ОСОБА_3 не буде вчиняти таких дій.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд провадження за її відсутності, в якій зазначила, що не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Питання щодо покарання ОСОБА_3 залишила на розсуд суду.

У судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні було досліджено досудову доповідь відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до якої встановлено, що родина ОСОБА_3 є неповною, батьки розлучені, але підтримують добрі стосунки, що позитивно впливають на останнього. Однак відповідно до характеристика з Роздорського ліцею під час навчання батьки обвинуваченого не систематично цікавились навчанням дитини. Згідно з характеристики Роздорської селищної ради ОСОБА_6 , самоусунулась від виховання ОСОБА_3 , тричі притягувалась до адміністративної відповідальності за ухилення батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання та виховання неповнолітньої дитини. Сім`я перебувала під соціальним супроводом, як сім`я, яка потрапила в складні життєві обставини.

Під час підготовки досудової доповіді, органом пробації встановлено, що виправлення неповнолітнього ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе з покладенням на нього відповідних обов`язків на підставі ст.76 КПК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.

З урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_3 вину визнав повністю, несудимий, на обліку у лікарів не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, шкоду, завдану його діями потерпілій не відшкодував, при цьому, потерпіла не наполягала на призначенні ОСОБА_3 суворого покарання, що у сукупності із обставинами, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дає суду підстави для призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 104 КК України, яке на думку суду буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Питання щодо обрання та зміни запобіжного заходу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

Неповнолітнього ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75, 104 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ по кримінальному провадженню:

-договір про надання фінансового кредиту та застави №230095568 від 13.11.2023, який зберігається в матеріалах кримінального провадження №0001511 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити ОСОБА_3 та прокурору негайно.

Суддя ОСОБА_1