Справа № 201/9986/2
Провадження № 1-кс/201/3478/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

захисника адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором Донецької обласної прокуратури, ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Донецьк, Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 1 ст. 258-3 КК України, внесене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000317 від 05 лютого 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 та ч. 1 ст. 258-3 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що указом самопроголошеного голови «ДНР» ОСОБА_7 від 22 лютого 2016 року №42 «Про призначення», який містить окремі ознаки розпорядчого акту, проте у відповідності до законодавства України є нікчемним, 23 лютого 2016 року ОСОБА_6 призначено на посаду виконуючої обов`язки міністра закордонних справ ДНР».

Так, громадянка України ОСОБА_6 , починаючи з 23 лютого 2016 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, переслідуючи мету вчинення протиправних дій, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також з метою створення в очах міжнародної спільноти та місцевих мешканців образу «ДНР» як легітимного державного утворення, займаючи посаду «Міністра закордонних справ ДНР», як глава зовнішньополітичного відомства, представляла так звану «ДНР» на двосторонніх та багатосторонніх переговорах, як з представниками самої РФ, так і з представниками інших лояльних до РФ держав, підписувала міжнародні договори, розподіляла обов`язки між своїми заступниками; затверджувала положення про структурні підрозділи центрального апарату, призначала на посаду керівних працівників центрального апарату, закордонних установ та територіальних органів, тим самим приймала участь у терористичній організації «ДНР», а так само організаційно сприяла її діяльності.

Таким чином, надавши свою згоду на участь у роботі «МЗС ДНР», що є незаконним формуванням у складі «ДНР›, ОСОБА_6 , починаючи з 23 лютого 2016 року та по 24 лютого 2022 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , займаючи посаду «міністра закордонних справ», своїми умисними діями приймала участь у терористичній організації «ДНР», а так само сприяла її діяльності, шляхом укріплення її позицій та створення імітації законності її діяльності на міжнародній apeні.

Крім того, одним із гібридних невійськових методів ведення конфлікту, застосованих РФ для досягнення політичних i військових цілей на окупованих територіях окремих районів Донецької i Луганської областей, є ряд інформаційних засобів, спрямованих на маніпулювання масовою та індивідуальною свідомістю людей, коригування їхньої поведінки та прийняття рішень.

За допомогою таких засобів, що є одним із елементів так званої «інформаційної війни», за ефективного контролю РФ як держави агресора, керівниками терористичної організації «ДНР» на підконтрольних їм територіях створюється атмосфера негативного відношення до України, розпалення недовіри, підозрілості, ненависті до військовослужбовців Збройних Сил України, підтримання політичної напруженості i xaocy в регіоні, дискредитація державних органів влади України та підрив її міжнародного авторитету, ефективного співробітництва з іншими країнами.

3 цією метою у складі терористичної організації «ДНР» створені спеціальні окремі угрупування (формування), основним завданням яких є втілення вищевказаних інформаційних засобів, у тому числі розповсюдження серед місцевого населення i на міжнародному рівні неправдивої інформації про вчинення державою Україною злочинів проти людяності, геноциду, військових злочинів, жертвами яких стали мирні жителі так званої «ДНР».

Члени та активісти таких угрупувань (формувань) заздалегідь погодилися на виконання поставлених цілей та завдань, спрямованих на досягнення мети щодо порушення суверенітету i територіальної цілісності України, зміну меж ii території та державного кордону, на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а тому с учасниками терористичної організації «ДНР» i своїми умисними діями сприяють ii незаконній діяльності.

Так, 30 травня 2016 року терористичною організацією «Донецька народна республіка» створена так звана «Спеціальна комісія з фіксації та збору доказів військових злочинів української влади на Донбасі» (далі Спеціальна комісія), про що самопроголошеним головою «ДНР» ОСОБА_7 , надаючи їй ознак легітимності, видане розпорядження від 30.05.2016 року №78 «Про створення Спеціальної комісії».

Згідно із вказаним розпорядженням головою Спеціальної комісії призначено виконуючу обов`язки Міністра іноземних справ «ДНР» ОСОБА_6 , а ii членами депутата народної ради «ДНР» ОСОБА_8 , виконуючу обов`язки Міністра інформації «ДНР» ОСОБА_9 , уповноваженого з прав людини «ДНР» ОСОБА_10 , головного спеціаліста відділу методичного i правового захисту дітей державноправового управління Адміністрації голови «ДНР» ОСОБА_11 .

Окрім того до складу комісії включено представників Міністерства державної безпеки «ДНР», Міністерства внутрішніх справ «ДНР», Генеральної прокуратури «ДНР».

Вказана Спеціальна комісія створена з метою фіксації та збору доказів нібито злочинних дій, вчинених державою Україна, визначення розміру шкоди, завданої державою Україна мирному населенню, підприємствам, установам та організаціям, а також з метою «виявлення та фіксації фактів скоєння злочинів геноциду, злочинів проти людяності, військових злочинів, завдання збитків, проведення ix перевірки та підготовки для передачі органам міжнародної та/або національної юрисдикції».

Самопроголошеним головою «ДНР» ОСОБА_7 06 червня 2016 року підписано розпорядження № 86-l «Про внесення змін в розпорядження голови Донецької Народної Республіки від 30.05.2016 року № 78 та затверджено «Положення про Спеціальну комісію», згідно з яким затверджено «Положення про Спеціальну комісію» та до iї складу додатково включено представників Міністерства праці i соціальної політики «ДНР».

Надалі новим головою «Донецької народної Республіки» ОСОБА_12 12 квітня 2019 року підписано розпорядження № 93 «Про внесення змін в розпорядження Голови Донецької Народної Республіки від 30.05.2016 року № 78 «Про створення Спеціальної комісії».

Згідно із цим розпорядженням головою Спеціальної комісії призначено Міністра іноземних справ «ДНР» ОСОБА_6 , ii членами Міністра інформації «ДНР» ОСОБА_13 , уповноваженого з прав людини «ДНР» ОСОБА_10 , радника голови «ДНР» з прав дитини ОСОБА_11 , а також представників Міністерства державної безпеки «ДНР», Міністерства внутрішніх справ ‹ДНР», Генеральної прокуратури «ДНР», Міністерства праці i соціальної політики представників Міністерства державної безпеки «ДНР», Міністерства внутрішніх справ «ДНР», Генеральної прокуратури «ДНР» та по одному депутату від кожної фракції народної ради «ДНР», делегованих головою народної ради «ДНР».

Таким чином, надавши свою згоду на участь у роботі Спеціальної комісії, що є незаконним формуванням у складі «ДНР›, ОСОБА_6 , як голова та член Спеціальної комісії своїми подальшими умисними діями сприяла діяльності терористичної організації «ДНР».

У період з 30 травня 2016 року по 24 лютого 2022 року, перебуваючи в АДРЕСА_2 (точна адреса органом досудового розслідування не встановлена), голова Спеціальної комісії ОСОБА_6 , виконуючи покладені на неї завдання та функції, провела протиправну діяльність по збору інформації про випадки загибелі людей, отримання ними тілесних ушкоджень, знищення та пошкодження житла та майна громадян, проводячи при цьому вищевказані інформаційні засоби гібридних методів ведення конфлікту.

Використовуючи пригнічений стан громадян України мешканців Донецької області, які постраждали від військових обстрілів невстановлених слідством осіб, ОСОБА_6 за участі членів Спеціальної комісії та громадських активістів організувала систематичне отримання від цих громадян заяв про те, що загибель ix родичів, отримання ними тілесних ушкоджень, каліцтв, знищення та пошкодження ix житла та майна відбулося внаслідок умисних дій військових Збройних Сил України за наказами військового та політичного керівництва України. Разом з цими заявами громадян України надавали дозвіл на збір i використання ix персональних даних, а також доручення на право представництва ix інтересів у міжнародних судових інстанціях.

Таким чином ОСОБА_6 та членами Спеціальної комісії зібрані заяви та матеріали, у яких умисно, з метою дискредитації держави Україна та підриву ii міжнародного авторитету, вказано дані про осіб, постраждалих від обстрілів, що нібито вчинили Збройні Сили України на виконання наказів та доручень військового та політичного керівництва України, i які надалі використані для подачі позовів до міжнародних судових інстанцій.

Крім того, 04 жовтня 2022 року президент РФ ОСОБА_14 підписав закон «Федеральний конституційний закон від 4 жовтня 2022 року № 5-ФКЗ "Про прийняття до Російської Федерації Донецької Народної Республіки та утворення у складі Російської Федерації нового суб`єкта - Донецької Народної Республіки».

Так, головою так званої «ДНР» ОСОБА_12 , з метою створення в очах міжнародної спільноти та місцевих мешканців образу «ДНР» як легітимного державного утворення, займаючу посаду «Міністра закордонних справ ДНР», указом від 23 вересня 2023 року №380, який містить окремі ознаки розпорядчого акту, проте у відповідності до законодавства України є нікчемним, ОСОБА_6 наділено повноваженнями «Сенатора РФ представника від виконавчого органу державної власті ДНР», при цьому «Федеральним законом від 8 травня 1994 року № 3-ФЗ «Про статус сенатора Російської Федерації та статус депутата Державної Думи Федеральних Зборів Російської Федерації» на неї покладені наступні функціональні обов`язки:

- участь у засіданнях відповідно до Ради Федерації, ОСОБА_15 в порядку, встановленому регламентами палат Федеральних Зборів Російської Федерації; у спільних засіданнях палат Федеральних Зборів Російської Федерації;

- участь у роботі комітетів та комісій палат Федеральних Зборів Російської Федерації у порядку, встановленому регламентами палат Федеральних Зборів Російської Федерації; у роботі погоджувальних та спеціальних комісій, створюваних Радою Федерації та Державною Думою; у роботі парламентських комісій, створюваних Радою Федерації і Державної Думою гаразд, встановленому Федеральним законом від 27 грудня 2005 року № 196-ФЗ «Про парламентське розслідування Федеральних Зборів Російської Федерації», і навіть робочих груп, створюваних зазначеними парламентськими комісіями;

- участь у виконанні доручень відповідно до Ради Федерації, ОСОБА_15 та їх органів;

- участь у парламентських слуханнях;

- внесення парламентського запиту (запиту Ради Федерації, Державної Думи), запиту сенатора Російської Федерації, депутата Державної Думи (депутатського запиту);

- звернення з питаннями до членів Уряду Російської Федерації на засіданні відповідної палати Федеральних Зборів Російської Федерації;

- звернення до відповідних посадових осіб з вимогою вжити заходів щодо негайного припинення порушення прав громадян, що виявилося.

З 29 березня 2023 року та по теперішній час, громадянка України ОСОБА_6 , перебуваючи на території тимчасово окупованого м. Донецьк Донецької області, продовжуючи свій злочинний намір на сприяння державі агресору РФ в посиленні заходів тимчасової окупації населених пунктів Донецької області добровільно, без фізичного примусу була добровільно обрана на посаду «Сенатора РФ представника від виконавчого органу державної власті ДНР» до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у колабораційній діяльності, тобто у добровільному обранні до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та в участі у терористичній організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

20 серпня 2019 року прокурором відділу Генеральної прокуратури України відносно ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження №0000980 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

09 вересня 2019 року громадянку України ОСОБА_6 оголошено у розшук.

01 серпня 2024 року слідчим за погодженням із прокурором, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, повідомлено ОСОБА_6 про зміну підозри та про нову підозру за ч. 5 ст. 111-1, ч. 1 ст. 258-3 КК України у відповідності та у спосіб, передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про обрання запобіжного заходу, стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, з урахуванням положень ч. 6 ст. 193 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрювана перебуває на тимчасово окупованій території, активно співпрацює з іншими представниками держави-агресора та фактично своїми діями підтверджує намір продовжити скоєні нею злочини, що надає їй можливість скоїти інші злочини за відсутності контролю з боку влади України, у зв`язку з чим, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала та просила обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши клопотання прокурора, а також дослідивши долучені матеріали, слідчий суддя, приходить до наступних правових висновків.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 (затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-ІХ) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введений воєнний стан. Указом Президента України від 23.07.2024 року № 469/2024 (затверджений Законом України від 23.07.2023 року № 3891-IX, в Україні продовжено строк дії воєнного стану із 05.30 години 12 серпня 2024 року строком на 90 діб. Відповідно до Наказу № 197 від 20 липня 2022 року визначено тимчасове місце дислокації слідчих підрозділів ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, а саме слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь, Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях та 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк, Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях на території Соборного району в м. Дніпрі, на період дії воєнного стану, або до прийняття окремого рішення Головою Служби безпеки України.

З матеріалів клопотання встановлено, що 05 лютого 2024 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000317, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Положеннями ч. 1 ст. 20 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною першою ст. 133 КПК України визначено, що слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії.

Відповідно до статті 278 КПК України вручення письмового повідомлення про підозру може здійснюватися, зокрема, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Положеннями ст. 135 КПК України визначено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а саме відповідно до ч. 1 даної статті особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Згідно з ч. 2 ст. 135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Згідно ч. 7 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва;

Відповідно до ч. 7 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Абзацом другим ч. 8 ст. 135 КПК України визначено, що особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Так, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод утверджує наявність у кожного, хто перебуває під юрисдикцією Держави - Договірної Сторони Конвенції, права на справедливий суд.

Елемент «справедливості» складається з прав, до яких належить й право на усне слухання та особисту присутність обвинуваченого під час розгляду судом кримінального провадження щодо нього. Європейський суд з прав людини у рішенні «MEDENICA v. SWITZERLAND» (заява № 20491/92) від 14 червня 2001 року вказав, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією. Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою «SEJDOVIC v. ITALY» (заява № 56581/00) від 01 березня 2006 року, п. 99). У п. 98 зазначено, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те, що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя.

Однак, матеріали клопотання не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_6 у встановлений процесуальним законом спосіб було повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні від 20 серпня 2019 року. Крім того, матеріали клопотання також не містять і витягу з ЄРДР № 0000980 від 29 вересня 2014 року, в рамках якого було складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 20 серпня 2019 року, а тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні поданого клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395, 615 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором Донецької обласної прокуратури, ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 та ч. 1 ст. 258-3 КК України - відмовити.

Повний текст ухвали суду буде складений і оголошений о 14.20 годині 16 серпня 2024 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1