Справа № 405/5565/24
провадження № 1-кс/405/2567/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с-ща Знам`янка Знам`янського району Кіровоградської області, громадянину України, не одруженому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , старшому стрільцю-оператору 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні - старший сержант, на підставі ст. 89 КК України раніше не судимий,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 407 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 22.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000468, -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2024 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 407 КК України.

Також слідчий вказує про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 та просив його задовольнити із викладених у ньому підстав, вказав на існування ризиків п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник заперечила відносно задоволення клопотання слідчого про застосування до її підзахисного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи це тим, що заявлені стороною обвинувачення ризики не доведені; підозрюваний є солдатом, патріотом, воює з 2009 року, має нагороди; клопотання прокурора подано з метою схилити підозрюваного до співпраці; вважає підозру, про яку повідомлено ОСОБА_4 , необґрунтованою, відсутній склад злочинів за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 407 КК України; прокурор стверджує, що її підзахисний ухиляється від служби, але весь цей час він знаходився на лікуванні; вважає, що прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому, просить застосувати менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або відмовити в задоволенні клопотання.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що слідчими відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 22.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000468 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 407 КК України.

03.09.2024 о 11 год. 18 хв. ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 407 КК України.

03.09.2024 ОСОБА_4 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 407 КК України, відповідно до якої, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №67 від 07.03.2024 старшого сержанта ОСОБА_4 з 07.03.2024 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 постановлено на всі види забезпечення, а також визнано таким, що справи та посаду старшого стрільця-оператора 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Тобто, з моменту зарахування 07.03.2024 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з того ж дня, 07.03.2024, приступив до виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Згідно ст. ст. 3, 65, 68 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, ст. 1, ч. 3, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, додержуватись правил військової поведінки, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Незважаючи на викладене, ОСОБА_4 , будучи старшим стрільцем-оператором 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні старший сержант, не бажаючи займатися суспільно - корисною працею, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок протиправної діяльності у сфері незаконного обігу зброї, обрав предметом своєї протиправної діяльності зброю, обіг якої заборонено, та спосіб незаконного збагачення - його незаконне придбання та зберігання.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє до 09.11.2024, відповідно до указу Президента України від 23 липня 2024 року №469/2024, затвердженого Законом України від 23.07.2024 № 3891-IX, діючи умисно, в порушення вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 р. «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ № 576 від 17.10.1992 р., «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 р., у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22.05.2024 року, незаконно придбав, шляхом віднайдення у невстановленому досудовим розслідуванням місці, нарізну вогнепальну зброю 5,45-мм автомат Калашникова (АК-74) промислового виготовлення, який залишив зберігати при собі та в подальшому перевіз до визначеного місця зберігання, а саме АДРЕСА_1 , де почав без передбаченого законом дозволу зберігати вказану вогнепальну зброю.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне поводження із вогнепальною зброєю, без передбаченого законом дозволу 21.05.2024 року близько 23.40 год. ОСОБА_4 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, взяв нарізну вогнепальну зброю 5,45-мм автомат Калашникова (АК-74) промислового виготовлення та поклав його до автомобіля марки «Skoda Fabia» д.н.з НОМЕР_2 , після чого, на вказаному автомобілі приїхав до домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , чим вчинив незаконне носіння вказаної вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

В ході огляду відкритої ділянки місцевості, яка розташована на перехресті вул. Скирди та Ігоря Сікорського в м.Знам`янка Кіровоградської області за участю ОСОБА_4 було виявлено та вилучено предмет ззовні схожий на автоматичну зброю, яка являється нарізною вогнепальною зброєю 5,45-мм автоматом Калашникова (АК-74) промислового виготовлення.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України - незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи старшим стрільцем-оператором 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні - старший сержант, 21.05.2024 приблизно о 23 год. 40 хв. (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) перебував у м. Знам`янка Кіровоградської області.

В цей час, у ОСОБА_4 виник прямий умисел на вбивство двох або більше осіб з хуліганських мотивів.

З метою реалізації своїх злочинних намірів, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, ст. 1, ч. 3, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», нехтуючи законами України та загальноприйнятими нормами поведінки у суспільстві, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, взяв нарізну вогнепальну зброю 5,45-мм автомат Калашникова (АК-74) промислового виготовлення, та поклав його до автомобіля марки «Skoda Fabia» д.н.з НОМЕР_2 .

В подальшому ОСОБА_4 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, 22.05.2024, близько 00 год. 05 хв. на вказаному автомобілі приїхав до домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , у якому на той час перебували ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з якими ОСОБА_4 раніше будь яких зв`язків не підтримував та знайомим не був.

Перебуваючи у вказаному місці, ОСОБА_4 , не маючи будь яких підстав для конфлікту з особами, які перебували у домоволодінні, розташованого за вищевказаною адресою, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи встановлені у суспільстві правила поведінки, проявляючи нахабне та зневажливе ставлення до громадського порядку, що супроводжувалось особливою зухвалістю, перебуваючи на АДРЕСА_2 , на якій окрім потерпілих мешкають і інші громадяни, попередньо не бачившись та не спілкуючись з будь якими мешканцями зазначеного домоволодіння або ж вулиці, маючи прямий умисел на вбивство зазначених вище мешканців домоволодіння з хуліганських мотивів, взявши до рук 5,45-мм автомат Калашникова (АК-74), привезений з собою, та усвідомлюючи що він є вогнепальною зброєю та споряджений бойовими патронами калібру 5,45 мм, з особливою зухвалістю, у комендантську годину, в межах населеного пункту, в якому безпосередньо не ведуться бойові дії, знаходячись перед домоволодінням за вказаною адресою, демонструючи власну зверхність та зневажливе ставлення до спокою мешканців вказаного будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , з раніше вказаних мотивів, здійснив не менше 5 прицільних пострілів з автомату Калашникова (АК-74) в бік вікон будинку розташованого за вищевказаною адресою. Виконавши усі дії, які ОСОБА_4 вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, останній з місця вчинення злочину зник, однак кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , знаходячись в зоні ураження вогнепальної зброї, вжили заходів для самозахисту, прийнявши положення лежачи на підлозі.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у кримінальному правопорушенні передбаченому ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне вбивство двох, або більше осіб з хуліганських мотивів.

Крім того, проходячи військову службу на посаді старшого стрільця-оператора 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти частини НОМЕР_1 , старший сержант ОСОБА_4 , як військовослужбовець відповідно до ст.ст. 11, 16-17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, а також спеціальні обов`язки; бездоганно і неухильно додержуватися порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України; усвідомлювати та свідомо ставитися до виконання свого військового обов`язку; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно зі ст.ст. 2, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України старший сержант ОСОБА_4 також був зобов`язаний, зокрема, захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України; точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки і поставлені йому завдання; зразково виконувати свої службові обов`язки; додержуватися військової дисципліни; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни; неухильно виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Зважаючи на викладене, 30.03.2024, старший сержант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу під час мобілізації та перебуваючи на посаді старшого стрільця-оператора 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно в порушення вимог ст.ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, виражаючи особисту недисциплінованість та безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків, покинув ОКП « ІНФОРМАЦІЯ_6 », розташований у АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану та перебував різних в місцях, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби, таким чином залишивши місце служби тривалістю понад три доби.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Надані слідчим докази, а саме: протокол огляду місця події від 21.05.2024, від 22.05.2024, протокол допиту потерпілих ОСОБА_10 від 24.05.2024, ОСОБА_7 від 24.05.2024, ОСОБА_8 від 24.05.2024, ОСОБА_11 від 24.05.2024, протокол обшуку від 21.06.2024, протокол огляду місця події від 21.06.2024, протокол допиту свідків ОСОБА_12 від 21.06.2024, ОСОБА_13 від 25.07.2024, висновок експерта від 10.07.2024 №КСЕ-19/112-24/8618 , висновок експерта від 26.07.2024 №СЕ-19/111-24/40921-БЛ, висновок експерта від 30.07.204 №СЕ-19/112-24/9774-БД, матеріали службового розслідування за фактом самовільного залишення частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , у сукупності свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 407 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Слідчим суддею звертається увага на те, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, а санкція за вчинення більш тяжкого правопорушення за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, а тому, ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Слушними є твердження прокурора та слідчого про зазначений ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань.

Враховуючи, що досудове розслідування наразі триває, ОСОБА_4 може впливати на потерпілих та свідків шляхом застосування підкупу, шантажу та погроз, тим саме матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом впливу на них, а їхні анкетні дані відкриті стороні захисту.

Окрім цього, кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, яке ставиться в провину ОСОБА_4 вчинене із застосування вогнепальної зброї, яку він самовільно взяв з військової частини, у якій проходив службу, та вчинив усі необхідні дії для умисного вбивства громадян, які знаходились за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане свідчить про те, що ОСОБА_4 , маючи необхідні знання та навички, які він отримав під час проходження військової служби, може шляхом залякування та погроз впливати на потерпілих, частини з яких є малолітніми.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме, укривати від слідства дійсні обставини вчинення кримінального правопорушення та обставини необхідні для встановлення істини у кримінальному провадженні, в тому числі, інформацію щодо часу, місця та обставин подій, які відбувались під час вчинення злочину, та мають значення, які не відомі органу досудового розслідування.

Водночас, слідчий суддя вважає недоведеним стороною обвинувачення ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки встановлення такого ризику передбачає таку ймовірність у перспективі за факторами небезпеки із врахуванням інших обставин та особи підозрюваного. Проте, матеріали клопотання не містять інших доказів, окрім зазначених, які б могли переконати слідчого суддю в існуванні обставин, що вказували б на реальність зазначеного ризику на даному етапі кримінального провадження.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні двох тяжких та особливо тяжкому кримінальних правопорушень, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 15 років або довічного позбавлення волі, раніше не судимий на підставі ст. 89 КК України, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 не одружений, має малолітню дитину 2015 року народження, раніше не судимий на підставі ст. 89 КК України, військовослужбовець, має суперечливі характиризуючі дані за місцем проживання, оскільки надані головою ЖСБК № 1 «Пролісок» ОСОБА_14 надані 2 характеристики, які повністю протирічать одна одній, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, згідно довідки КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня» від 24.08.2024 знаходиться на лікуванні у психоневрологічному відділені, наявні вагомі докази про вчинення ним злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 407 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, у вчиненні яких він підозрюється.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб забезпечити його належну процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як встановлено, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема ч . 2 ст. 15, п. 1, п. 7 ч. 2 ст. 115КК України.

Відповідно до ст. 183 КК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених . 2 ст. 15, п. 1, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати та потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Вище викладене у сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання слідчого та наявність передбачених законом підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 07 год. 19 хв. 03.09.2024 по 01.11.2024 включно, в межах строку досудового розслідування.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваному, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_15