У Х В А Л А

14.11.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» - ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ)

засудженого ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування положень Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого

вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2023 (справа № 755/1755/23) за ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В :

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 04.11.2024 надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього норм Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024.

2. В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, просив його задовольнити.

2.1. Прокурор заперечував проти задоволення клопотання з підстав перевищення вартості викраденого засудженим майна межі щодо якої наразі встановлена адміністративна відповідальність.

2.2. Представник ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» підтримав позицію прокурора.

3. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, суд встановив таке.

3.1. Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2023 у справі № 755/1755/23 ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

В силу ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання визначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08.08.2022, з урахуванням змін за вироком Київського апеляційного суду від 18 квітня 2023 року, до покарання за даним вироком, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

3.2. При цьому, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08.08.2022 у справі № 755/3487/22 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Деснянського районного суду м. Києва від 26.02.2022 за ч. 1 ст. 185 КК України призначено ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки

Вироком Київського апеляційного суду від 18.04.2023 вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 08.08.2022, ухвалений щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасовано.

Ухвалено новий вирок, яким призначено ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного ОСОБА_5 за новим вироком, повністю приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Деснянського районного суду м. Києва від 26.02.2021 у виді 80 годин виправних робіт та, з урахуванням вимог, передбачених підпунктом «г» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, визначено йому остаточне покарання, за сукупністю вироків, у виді позбавлення волі строком на три роки і 10 (десять) днів.

3.3. Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 26.02.2021 у справі № 754/3179/21 ОСОБА_5 визнано винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

3.4. Отже наразі ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08.08.2022, що призначене шляхом часткового приєднання покарань призначених вказаними вироками.

3.5. Відповідно до змісту вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2023, ОСОБА_5 24.01.2023 року близько 08 год. 10 хв. перебував в салоні автобусу № 50 на зупинці громадського транспорту «Алішера Навої», де у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, вчиненому в умовах воєнного стану. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає ОСОБА_5 перебував в автобусі № 50, який здійснював свій маршрут, помітив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якої з куртки в яку остання була одягнена вийняв мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S21 FE» 6/128GB Graphite (SM-G990)» в кількості 1 шт. вартістю 23 399 гривень 10 копійок з урахуванням зносу в чохлі накладці до цього мобільного телефону червоного кольору в кількості 1 шт. вартістю 251 гривня 10 копійок та сховавши його до кишені штанів в які він був одягнений вийшов з автобусу.

Після чого, ОСОБА_5 разом з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 23 650,20 грн.

3.6. Крім того вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08.08.2022 встановлено, що ОСОБА_5 22.02.2022 року приблизно о 08 год. 20 хв., знаходячись в салоні маршрутного таксі №545, яке рухалось від зупинки «Інститут Хімії» по вул. Харківське Шосе в бік зупинки громадського транспорту Дарницька площа», що в м. Києві, помітив раніше незнайомого ОСОБА_7 , у якого в кишені знаходився мобільний телефон, після чого у ОСОБА_5 виник замисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 під час наближення маршрутного таксі до зупинки громадського транспорту «Дарницька площа», скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, рукою непомітно потрапив в карман куртки потерпілого ОСОБА_7 , звідки таємно викрав його майно, а саме мобільний телефон марки «Айфон7» чорного кольору 32 ГБ пам`ять, вартістю 5500 гривень, з сім карткою «Водафон НОМЕР_1 », який був в чорному силіконовому чохлі.

Після чого, ОСОБА_5 разом з викраденим вийшов з салону маршрутного таксі та маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 5 500,00 грн.

3.7. Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 26.02.2021 встановлено, що ОСОБА_5 22.02.2021 приблизно о 08 годині 50 хвилин, перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 222, яке рухалось у бік бульвару Перова по маршруту проспект Маяковського - станція метро «Лівобережна» в м. Києві, побачив у кишені куртки ОСОБА_8 мобільний телефон, після чого у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, наблизився до ОСОБА_8 , яка почала виходити із салону маршрутного таксі на зупинці громадського транспорту по АДРЕСА_2 , на впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих і потерпілої, таємно викрав з кишені куртки ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung A71», вартістю 7 293,33 грн., у якому була сім-картка мобільного оператора «Водафон», яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, без залишку грошових коштів на рахунку.

Після цього ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 7 293,33 грн.

3.8. Пунктом 13 ч. 1 ст. 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

3.9. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

3.10. Частиною 2 т. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

3.11. Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі Закон № 3886-IX), який набув чинності 09.08.2024, внесено зміни до ст. 51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення.

3.12. За ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

3.13. Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

3.14. Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) Закон № 3886-IХ, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважались кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені цим законом мають зворотну силу в часі.

3.15. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та пп 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України.

3.16. Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

3.17. Приписами підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України розмір податкової соціальної пільги визначений у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

3.18. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2021 встановлений на рівні 2 270,00 грн.

3.19. Отже для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість, відповідно до чинних норм законодавства для 2021 року має перевищувати 2 270,00 грн (50 % * 2 270,00 грн х 2 = 2 270,00 грн).

3.20. Судом встановлено, що ОСОБА_5 у 2021 році здійснив відповідно до вироку Деснянського районного суду м. Києва від 26.02.2021 крадіжку на суму 7 293,33 грн, що перевищує 2 270,00 грн.

3.21. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2022 встановлений на рівні 2 481,00 грн.

3.22. Отже для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість, відповідно до чинних норм законодавства для 2022 року має перевищувати 2 481,00 грн (50 % * 2 481,00 грн х 2 = 2 481,00 грн).

3.23. Судом встановлено, що ОСОБА_5 у 2022 році здійснив відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 08.08.2022 крадіжку на суму 5 500,00 грн, що перевищує 2 481,00 грн.

3.24. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2023 встановлений на рівні 2 684,00 грн.

3.25. Отже для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість, відповідно до чинних норм законодавства для 2023 року має перевищувати 2 684,00 грн (50 % * 2 684,00 грн х 2 = 2 684,00 грн).

3.26. Судом встановлено, що ОСОБА_5 у 2023 році здійснив відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2023 крадіжку на суму 23 650,20 грн, що перевищує 2 684,00 грн.

4. Враховуючи, що ОСОБА_9 згідно досліджених вироків здійснив таємні викрадення майна (крадіжки) на суми більші двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжок, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ залишаються кримінально-караним на цей час, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення його клопотання.

Керуючись статтями ст. 5, 74, КК України, статтями 376, 535, 537 КПК України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 відмовити.

2. Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому копії судового рішення.

3. Ухвала набирає законної сили після закінчення семиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_10