Номер провадження: 11-кп/813/896/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 кизи,

прокурора: ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2023року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, працюючого головою житлового комплексу ОСББ «Нова Аркадія», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2023року, ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 125 ч.1 Кримінального кодексу України та йому призначено покарання у вигляді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт, які полягають у виконання засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_11 , у відшкодування моральної шкоди 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 витрати на правову допомогу у розмірі 15 600 (п`ятнадцять тисяч шістсот) гривень..

Також даним вироком вирішено питання речових доказів.

Згідно оскаржуваного вироку, 19 жовтня 2022 року о 20-й годині, ОСОБА_9 , займаючи посаду голови ОСББ житлового комплексу «Нова Аркадія» який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , перебував в дворі зазначеного комплексу, де помітив раніше йому не знайомих неповнолітніх ОСОБА_11 , 2009 року народження, та ОСОБА_12 , 2008 року народження.

Підійшовши впритул до малолітнього ОСОБА_11 , ОСОБА_9 у грубій формі почав ставити йому запитання, але не отримавши очікуваної відповіді ОСОБА_9 обурився і на вказаному ґрунті у нього виникли неприязні відносини та умисел на завдання малолітньому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень з помсти за невиконання його зазначених вимог. Діючи з вказаною метою, ОСОБА_9 раптово схопив своєю рукою малолітнього ОСОБА_11 за шию та незважаючи на те, що він значно фізично слабший за нього, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його наслідки, здавив шию малолітнього пальцями руки, нахиляючи таким чином тулуб потерпілого до землі з застосуванням фізичної сили та утримуючи потерпілого у зазначеному положенні декілька десятків секунд.

В результаті зазначених навмисних дій ОСОБА_9 , неповнолітній ОСОБА_11 отримав наступні тілесні ушкодження: синці та садна на задній поверхні шиї, які згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , вважає вирок незаконним та необґрунтованим та таким що не відповідає фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

-докази, використані судом першої інстанції на підтвердження винуватості ОСОБА_9 , з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки частина їх є сумнівними, а інші, як самі по собі, так і в їх сукупності, не підтверджують ні прямо, ні опосередковано існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті;

-суд першої інстанції не взяв до уваги покази обвинуваченого щодо виклику поліції за фактом конфлікту між ним та потерпілим;

-суд не надав належних висновків показам потерпілого та його матері, які під час допиту підтвердили, що під час спілкування 19.10.2022 року з працівниками поліції, ані від потерпілого, ні від його матері не було жодних нарікань, повідомлень стосовно наявності у потерпілого будь-яких тілесних ушкоджень, а відповідно до витягу з ЄРДР, наявного в матеріалах справи, ОСОБА_10 звернулась із заявою про вчинений злочин лише 22.10.2022 року;

-матеріалами провадження не доведено, що саме 19.10.2022 року потерпілий отримав тілесні ушкодження;

-суд першої інстанції взяв до уваги одні докази та відкинув інші (докази сторони захисту), при цьому, не обґрунтувавши таке рішення;

-покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_13 не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки такі є показами з чужих слів, а також наданими заінтересованими особами;

-потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12 не підтвердили обставин, викладених в обвинувальному акті, оскільки жодних посилань на нахилення обвинуваченим тулубу потерпілого до землі із застосуванням фізичної сили та утримання потерпілого у цьому положенні декілька десятків секунд не було;

-між собою покази потерпілого та свідка ОСОБА_12 не узгоджуються між собою;

-висновок судово-медичної експертизи №1456 від 24.10.2022 року сам по собі свідчить лише про наявність у потерпілого тілесних ушкоджень, а матеріалами провадження та стороною обвинувачення не доведено що дані тілесні ушкодження потерпілому спричинені саме обвинуваченим ОСОБА_9 ;

-судом першої інстанції безпідставно та необґрунтовано відмовлено стороні захисту про виклик та допит в судовому засіданні експерта;

-цивільний позов необґрунтований та не підтверджений ані документально, ані показами потерпілого.

На підставі цього просить:

Здійснити повторне дослідження обставин, встановлених під час даного кримінального провадження, шляхом безпосереднього дослідження та оцінки доказів, якими ці обставини підтверджені.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_9 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України. Цивільний позов залишити без розгляду.

До початку розгляду справи на адресу апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Позиції учасників апеляційного розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 підтримав клопотання про закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Пояснив, що ОСОБА_9 не зміг прибути у судове засідання апеляційного суду через те, що перебуває на лікуванні за межами країни, однак позиція із ним узгоджена, він розуміє наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України і погоджується на закриття кримінального провадження за вказаних обставин.

Прокурор ОСОБА_6 не заперечувала щодо заявленого захисником ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 клопотання.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 заперечувала проти заявленого клопотання та просила залишити оскаржений вирок в силі.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 309/1201/15-к).

Мотиви апеляційного суду

Статтею 2 КПК передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Строк давності це передбачений кримінальним законом певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст.49 КК України.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Як установлено з матеріалів кримінального провадження інкримінований ОСОБА_9 кримінальний проступок був вчинений 19.10.2022 року.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України.

Санкція ч.1 ст.125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року

За приписами ч.1 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України відноситься до категорії кримінального проступку.

Відповідно до п.1) ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Дані про те, що ОСОБА_9 ухилявся від слідства або суду чи вчинив новий нетяжкий, тяжкий чи особливо тяжкий злочин, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

За таких обставин строки давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності не зупинялись та не переривались.

Оскільки із дня вчинення інкримінованого ОСОБА_9 кримінального проступку минуло понад два роки, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п.1) ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому обвинувачений у спільному із захисником письмовому клопотанні зазначає, що йому відомі правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України і обвинувачений погоджується з такими підставами для закриття кримінального провадження і не наполягає на розгляді кримінального провадження в загальному порядку.

Положеннями п.1) ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

При цьому, слід зазначити, що закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК, тобто з нереабілітуючих підстав, не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілого права звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

З огляду на наведене, колегія суддів звертає увагу потерпілого, що закриття кримінального провадження, у разі наявності у нього претензій матеріального характеру до обвинуваченого, не позбавляє його права звернутися із цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , частково задовольнити апеляційну скаргу захисника, вирок суду першої інстанції скасувати, звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі п.1) ч.1 ст.49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.1) ч.2 ст.284 КПК України.

Керуючись статтями 284, 288, 404, 405, 407, 409, 417, 419, 532 КПК України, ст.49 КК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 .

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2023 року, відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, яким йому призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт скасувати.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі п.1) ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку з закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000489 від 22.10.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі п.1) ч.2 ст.284 КПК України в зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Залишити без розгляду цивільний позов, заявлений законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 - ОСОБА_10 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, та витрат на правову допомогу.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4