14 листопада 2024 року м. Запоріжжя
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2024 року було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області про проведення обшуку на території домоволодіння, яке розташовано за адресом АДРЕСА_1 , за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ..
Метою накладення арешту на вказане майно є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження у зв`язку з наявністю підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
За клопотанням адвоката, слідчим 08.11.2024 року допитано в якості свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що 28.09.2024 року за місцем його мешкання працівниками поліції проведено обшук, в ході якого були вилучено його банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_1 , зіп-пакети, грошові кошти в розмірі 81 300 грн. та 20 Євро, з яких 70 000 грн. належать його племінниці ОСОБА_4 , яка надала їх йому на зберігання, оскільки мешкає сама і боїться зберігати гроші дома, 11 300 грн. належать його співмешканці ОСОБА_5 .. Допитана в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що отримала грошові кошти у сумі 70 000 грн. від держави, у зв`язку з безвісним зникненням в жовтні 2023 року її чоловіка ОСОБА_8 , під час бойового завдання, і в червні 2024 року надала своєму рідному дядьку ОСОБА_7 для зберігання.
Адвокат зазначає, що сам по собі факт визначення слідчим вказаного майна речовим доказом не має для суду преюдиційного значення. Станом на сьогодні відсутні обставини, як б вказували на те, що ОСОБА_7 причетний до злочинів зазначеного кримінального провадження. Грошові кошти, на які накладено арешт належать іншим особам, які не мають жодного відношення до злочину, за яким проводиться досудове розслідування. Будь які слідчі дії з вилученим та арештованим майном не проводяться. Будь яка інформація яка має доказове значення у кримінальному провадженні, в результаті проведення слідчих дій відсутня.
В судовому засіданні адвокат клопотання про скасування арешту майна підтримав та наполягав на його задоволенні.
Слідчий в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку. Суду надав письмові пояснення в яких просить в задоволенні клопотання відмовити.
Заслухавши доводи адвоката, дослідивши надані суду докази, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2024 року було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області про проведення обшуку на території домоволодіння, яке розташовано за адресом АДРЕСА_1 , за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ..
Метою накладення арешту на вказане майно є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження у зв`язку з наявністю підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Крім того, за клопотанням адвоката, слідчим 08.11.2024 року допитано в якості свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що 28.09.2024 року за місцем його мешкання працівниками поліції проведено обшук, в ході якого були вилучено його банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_1 , зіп-пакети, грошові кошти в розмірі 81 300 грн. та 20 Євро, з яких 70 000 грн. належать його племінниці ОСОБА_4 , яка надала їх йому на зберігання, оскільки мешкає сама і боїться зберігати гроші дома, 11 300 грн. належать його співмешканці ОСОБА_5 .. Допитана в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що отримала грошові кошти у сумі 70 000 грн. від держави, у зв`язку з безвісним зникненням в жовтні 2023 року її чоловіка ОСОБА_8 , під час бойового завдання, і в червні 2024 року надала своєму рідному дядьку ОСОБА_7 для зберігання.
Частинами 1 та 2 статті 64-2 КПК України встановлено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Також, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка зазначає, що продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Даних щодо того, що на даний час в вказаному кримінальному провадженні оголошено про підозру будь якій особі, слідчому судді не надано.
Крім того, слідчий додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права власників майна, щодо обмеження права власності, не надав.
Таким чином слідчий суддя приходить до висновку, що у збереженні арешту відпала потреба, що є підставою для скасування арешту у відповідності до частини 1 статі 174 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, клопотання адвоката ОСОБА_6 в частині скасування арешту майна підлягає задоволенню.
В іншій частині клопотання слідчий суддя відмовляє з підстав необґрунтованості.
Керуючись ст.ст. 174, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 14.11.2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1