Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/793/24
Провадження № 1-кп/542/81/24
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2024 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000401 та № 0000168 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кобеляки, Полтавська область, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом по мобілізації, який на момент вчинення злочину перебував у військовому званні «солдат», який на час вчинення кримінального правопорушення перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)»,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 407 КК України та частиною 4 статті 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 407 КК України, частиною 4 статті 408 КК України.

Під час судового розгляду справи прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави.

У своєму клопотанні прокурор посилався на наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, та на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 4, частини 1 статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурором зазначено, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням обвинуваченого під вартою, не може запобігти вищевказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання, надав пояснення, аналогічні викладеним у ньому.

Обвинувачений при вирішенні клопотання прокурора поклався на розсуд суду.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вказуючи на необґрунтованість заявлених ризиків.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку про те, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.04.2024 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком з 04.04.2024 з 14 год 35 хв до 14 год 35 хв 02.06.2024.

Тобто, обґрунтованість підозри у кримінальному правопорушенні, була предметом перевірки слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави в ухвалі від 05.04.2024.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 травня 2024 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30 червня 2024 року.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14 червня 2024 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 серпня 2024 року включно.

В свою чергу, відповідно до частини 5 статті 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом положень пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з обвинувальних актів та реєстрів матеріалів досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини понад три доби, вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, та у дезертирстві, тобто самовільному залишенні військової частини, з метою ухилитися від військової служби, вчинене військовослужбовцемв умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України.

Досліджуючи підстави застосування запобіжних заходів, передбачені статтею 177 КПК України, суд виходить з наступного.

Наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 через тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень може переховуватись від суду, тобто у разі не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у подальшому він може переховуватись від суду, так як кримінальне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 407 КК України є тяжким, а кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 408 КК України є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення таких злочинів, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Європейськими судом з прав людини у §76 рішення«Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, зазначено, що при оцінці ризику переховуватись від правосуддя може братись до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Таким чином, судом встановлена актуальність існування ризику можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду.

Наявність ризику, передбаченого пунктом 4 частини 1 статті 177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи його нехтування положеннями чинного законодавства, а саме: порушення ним вимог статей 65, 68 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статей 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_5 може ухилятись від явок до суду, а також не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Отже, судом встановлена актуальність існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, згідно з частиною 8 статті 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до частини 4 статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Поряд з цим, сукупність зазначених обставин свідчить про те, що наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 4 частини 1 статті 177 КПК України, є такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти цим ризикам. З огляду на викладене, суд доходить висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 331, 369-372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії даної ухвали - 60 днів, тобто по 05 жовтня 2024 року включно.

Копію ухвали після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та уповноваженій службовій особі ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6