Справа № 158/3143/24
Провадження № 1-кп/0158/212/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000758 від 08.07.2024, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця села Русанівка, Летичівського району, Хмельницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, згідно ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 , 07 липня 2024 року приблизно о 23 годині 10 хвилин, діючи умисно, з метою знищення чужого майна, з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_1 , вилив бензин, який знаходився у попередньо принесеній пластиковій пляшці, на автомобіль марки «DAEWOO Sens», д.н.з. НОМЕР_1 , володільцем та користувачем якого є потерпілий ОСОБА_4 , та підпалив, чим спричинив пошкодження лакофарбового покриття на задній частині даху та кришці багажника, заднього правого ліхтаря у вигляді підплавлення та ручки на кришці багажника, емблеми фірменної, номерного знаку з рамкою та ліхтаря підсвітки до номерного знаку, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 9500 гривень 23 копійки.

Таким чином, ОСОБА_6 інкримінується умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.194 КК України, визнав повністю та, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, вказав, що вчинив кримінальне правопорушення з особистих мотивів та неприязні до потерпілого, оскільки останній є уродженцем Донецької області, ВПО, і, на думку обвинуваченого, міг виправдовувати збройну агресію росії щодо України.

У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, висловив публічне вибачення.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтвердив факт пошкодження майна шляхом підпалу. Водночас, на суворій мірі покарання не наполягав, просив не позбавляти обвинуваченого волі. Претензій матеріального та морального характеру не має, відмовився від відшкодування шкоди за знищене майно.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразилися у в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненими шляхом підпалу, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.194 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело. Зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В силу ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 відноситься до категорії тяжких злочинів.

При призначенні покарання, суд враховує особу винного, який є особою молодого віку, має постійне місце реєстрації та проживання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, відсутність даних щодо ймовірного перебування на обліках у медичних закладах, позитивну характеристику за місцем проживання; дані про притягнення раніше останнього до кримінальної відповідальності, однак згідно ст.89 КК України рахується таким, що не є судимим.

Окрім іншого, при призначенні покарання суд враховує думку потерпілого, який у судовому засіданні просив обрати обвинуваченому міру покарання не пов`язану із позбавленням волі.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, оскільки останній дійсно, відверто зробив висновок щодо скоєного протиправного ним діяння та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Заслухавши думку прокурора, який вважав за можливе призначити покарання на підставі ст.75,76 КК України; враховуючи думку потерпілого, який просив не позбавляти волі обвинуваченого; обвинуваченого, який як в судових дебатах та і в останньому слові просив суворо не карати; захисника - адвоката ОСОБА_5 , який висловив позицію щодо призначення покарання із застосуванням положень ст.75, 76 КК України, враховуючи ряд пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, практику Європейського суду з прав людини, приймаючи до уваги те, що покарання повинно призначатись згідно принципу індивідуалізації, та має на меті не лише кару, але й виправлення обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи конкретні обставини справи, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, думку потерпілого, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши мінімальний іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а арешт майна відповідно до ст.174 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертиз під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою - скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти негайно з зали суду.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.07.2024 - скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

- автомобіль марки «ЗАЗ Daewoo Т 13110 ЗНГ» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , ключі запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серійний номер НОМЕР_3 залишити за належністю ОСОБА_4 ;

- один недопалок сигарети, з надписом «Прилуки», запальничка синього кольору без маркувальних знаків, чоловіча футболка зеленого кольору з маркуванням «ORIGINAL made in TURKEY », розмір 48, штани чоловічі чорного кольору з маркуванням «POBEDOV M», пластикова пляшка без етикеток об`ємом 1,5 літрів з кришкою червоного кольору «Coca-cola» - знищити;

- два змиви з автомобіля, змив РБК та контрольний змив з кришки червоного кольору «Coca-cola», зразки букального епітелію ОСОБА_6 , зразки змивів з рук ОСОБА_6 , відбитки флангів пальців та відбитки долонь ОСОБА_6 залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «OPPO» EMEI- 1: НОМЕР_4 , EMEI- 2: НОМЕР_5 , сім картку НОМЕР_6 , який повернуто ОСОБА_6 залишити за належністю останньому.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави витрати за проведення експертизи нафтопродуктів за висновоком експерта №СЕ-19/103-24/9627-ФХД від 21.08.2024, вартістю 2271 гривень, 84 копійок; дактилоскопічної експертизи за висновком експерта №СЕ-19/103-24/9622-Д від 22.07.2024, вартістю 3029 гривень 12 копійок; транспортно товарознавчої експертизи №СЕ-19/103-24/9628-АВ від 29.08.2024, вартістю 2271 гривень 84 копійок; судово трасологічної експертизи за висновком експерта №СЕ-19/103-24/9819-ТР від 25.07.204, вартістю 3029 гривень 12 копійок; судово трасологічної експертизи за висновком експерта №3591-Е від 26.09.2024, вартістю 12 116 гривень 48 копійок.

Зарахувати ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.72 КК України, в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 08.07.2024 по 10.07.2024 та 22.07.2024 по 07.11.2024 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 3342-IX від 23 cерпня 2023 року) обвинуваченому ОСОБА_6 у строк покарання зарахувати період його перебування під дією запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, починаючи з 11.07.2024 по 21.07.2024 року включно, у співвідношенні три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Ківерцівського районного ОСОБА_7 Сіліч