Справа № 454/920/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/588/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 ,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника ОСОБА_6 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 12 березня 2024 року за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,-

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.4 ст.358 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.; визнано винуватим за ч.5 ст. 27 ч. 1 ст.358 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч)грн.

Скасовано арешт накладений на посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 виданого 10.10.2018р. ГУ Держпродспожив служби у Волинській області на ім`я ОСОБА_6 відповідно до ухвали 26.02.2024р.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 приблизно в березні 2018 року, точної дати та часу не встановлено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи протиправні наслідки і бажаючи їх настання, маючи протиправний умисел, що посягає на встановлений порядок оформлення документів, які видаються державною установою, з метою незаконного отримання права керувати спеціальними транспортними засобами, виступив пособником у вчиненні підробки посвідчення тракториста-машиніста на ім`я ОСОБА_6 для подальшого використання, з метою його пред`явлення під час керування тракторами з потужністю двигуна до 73,5 кВт. тракторами з потужністю двигуна понад 73,5 кВт., самохідними зерно- і кукурудзозбиральними машинами за наступних обставин.

У березні 2018 року в невстановлений досудовим розслідуванням точний час та дату, перебуваючи в місті Горохів, Волинської області, ОСОБА_6 діючи умисно з метою підробки невстановленою слідством особою посвідчення трактористамашиніста, яке згідно Постанови КМУ №217 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста» є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування машинами, надав вищевказаній невстановленій особі, персональні дані про себе та власне фотозображення в електронній формі, які були використані для підробки у невстановленому місці та невстановлений час посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 із категоріями машин, на керування якими видане посвідчення «А1, А2, В1» від 10.10.2018 року, на ім`я ОСОБА_6 видане ГУ Держпродспоживслужби в Волинській області (згідно відомостей у самому документі). В подальшому, у жовтні 2018 року, більш точної дати не встановлено, в місті Горохів, Волинської області, ОСОБА_6 отримав посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 із категоріями машин, на керування якими видане посвідчення «А1, А2, В1» від 10.10.2018 року, на ім`я ОСОБА_6 - офіційний документ, що видається та посвідчується установою, яка має право видавати такий документ та який надає право керування машинами, на своє ім`я, завідомо усвідомлюючи, що вказаний документ є підробленим, оскільки він не вчиняв визначених законодавством дій щодо отримання посвідчення трактористамашиніста та став зберігати його при собі з метою подальшого використання.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України, тобто у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою використання його іншою особою.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення:

Окрім цього, ОСОБА_6 продовжуючи свою протиправну діяльність, після отримання вказаного посвідчення трактористамашиніста серії АТ №082633 із категоріями машин, на керування якими видане посвідчення «А1, А2, В1» від 10.10.2018 року, на ім`я ОСОБА_6 22.02.2024 приблизно о 14 годині 40 хв. ОСОБА_6 , керуючи трактором марки «МТЗ», без номерних знаків, під час руху по АДРЕСА_2 , був зупинений працівниками ВРПП Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області за порушення Правил дорожнього руху України та в цей момент у ОСОБА_6 виник протиправний умисел, направлений на використання того самого завідомо підробленого посвідчення трактористамашиніста серії НОМЕР_1 із категоріями машин, на керування якими видане посвідчення «А1, А2, В1» від 10.10.2018 року, на ім`я ОСОБА_6 , шляхом пред`явлення його працівникам поліції.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 на вимогу працівників поліції пред`явити документи, що посвідчують право керування машинами (трактором), достовірно знаючи, що посвідчення тракториста машиніста серії АТ №082633 із категоріями машин, на керування якими видане посвідчення «А1, А2, В1» від 10.10.2018 року, на його ім`я він не отримував у встановленому законом порядку, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою підтвердження права керування машинами (трактором), пред`явив працівникам ВРПП Червоноградського РВП ТУ НП у Львівській області, підроблене вищезазначене посвідчення тракториста-машиніста, тим самим використав завідомо підроблений документ.

Таким чином, ОСОБА_6 здійснив кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

На вирок суду адвокат ОСОБА_8 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок скасувати, Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України. Кримінальне провадження № 0000051 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Решту вироку залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_6 не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені у повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаних кримінальних проступків беззаперечно визнає у повному обсязі, і така його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Разом з тим, ОСОБА_6 вважає наявними правові підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Апелянт вказує, що як вбачається із матеріалів кримінального провадження, подія кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , мала місце у березні-жовтні 2018 року, тобто на даний час минуло більше 5 років, що є підставою для застосування положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

На думку захисника, органом досудового розслідування не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Враховуючи те, що судове провадження у даній справі проводилося без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувачений був позбавлений можливості заявити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності в суді 1-ї інстанції. При цьому на стадії досудового розслідування (до направлення кримінальної справи до суду) стороною обвинувачення всупереч вимогам ст. 285 КПК України не було роз`яснено підозрюваному (обвинуваченому) ОСОБА_6 підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Звертає увагу, що на даний час обвинувачений ОСОБА_6 бажає скористатись правом звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, про що свідчить його клопотання, яке додане до апеляційної скарги.

На апеляційний розгляд захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в телефонному режимі захисник ОСОБА_8 секретарю судового засідання повідомив, що не заперечує щодо розгляду апеляційної скарги у його та обвинуваченого відсутності, враховуючи зазначене, неявка обвинуваченого та захисника, у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про задоволення апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 , об`єктивно підтверджується сукупністю доказів, наявних в матеріалах кримінальної справи, які не викликають будь-яких сумнівів у колегії суддів та ніким не оскаржується.

Суд першої інстанції, при призначенні по даній справі покарання обвинуваченому за пред`явленими статтями кримінального кодексу України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин.

Однак таке рішення не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства.

У суді апеляційної інстанції знайшло підтвердження покликання захисника про неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність у частині призначення покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Судове засідання було проведено у відповідності до вимог ст. 382 КПК України в порядку спрощеного провадження

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінальних проступків визнав беззаперечно.

При цьому, призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України суд першої інстанції повинен був, крім іншого, вирішити питання чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення. Якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.373 КПК України).

Проте, зазначених вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, згідно з положеннями п.2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Відповідно до ч.2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Згідно з ч.3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, подія кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , мала місце у березні-жовтні 2018 року, у матеріалах кримінального провадження та в судовому рішенні відсутні дані про ухилення обвинуваченого від досудового розслідування або суду, а відтак і про зупинення строків давності, тобто на даний час минуло більше 5 років, що є підставою для застосування положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 12 березня 2024 року за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч.1,4 ст. 358 КК України - змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_6 , звільненим на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України від покарання, призначеного за ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Виключити посилання на застосування ст. 70 КК України та призначення ОСОБА_6 за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, остаточного покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Вважати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3 місяців з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4