ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/290/24 Справа № 697/1601/24 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25 липня 2024 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Калинівка, Калинівського району, Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, працюючого вантажником в ТОВ «Ергопак», раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21.09.2024, включно,

встановив:

Слідча СВ відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Черкаській області майор поліції ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_10 звернулася до слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

В обгрунтування клопотання зазначала, що на досудовому розслідуванні перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000230 від 19.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У ході проведення досудового розслідування, оперативно-розшукових заходів, слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих розшукових дій та інших заходів спрямованих на встановлення особи причетної до вчинення даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, було встановлено, що до вчинення даного злочину причетний ОСОБА_7 .

Так, 24.07.2024 в рамках даного кримінального провадження було проведено контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, у ході якого гр. ОСОБА_7 близько 14:00 години перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, без передбаченого законом дозволу збув бойову осколкову ручну гранату РГД-5 із запалом до неї типу УЗРГМ-2, шляхом продажу за грошові кошти в сумі 2000 грн. особі, якій було доручено проведення оперативної закупки гр. ОСОБА_11

24.07.2024 о 14 годині 14 хвилин ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

В ході проведення особистого обшуку затриманого, виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 2000 грн, а саме купюрами в кількості 7 шт: номіналом по 500 (п`ятсот) грн - 3 шт.; номіналом по 200 (двісті) грн - 1 шт.; номіналом по 100 (сто) грн - 3 шт.

25.07.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - незаконне придбання, носіння, зберігання, та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В обґрунтування необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідча вказувала на наявність обґрунтованої підозри; тяжкість вчиненого кримінального правопорушення; вік та задовільний стан здоров`я підозрюваного; відсутність будь-яких міцних соціальних зв`язків; наявність негативної репутації за місцем проживання, а саме зловживання алкогольними напоями та наркотичними речовинами.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25 липня 2024 року клопотання задоволено. Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 днів, тобто до 21 вересня 2024 року включно.

Строк тримання під вартою вирішено рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 24 липня 2024 року.

Визначено розмір застави: 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн., у разі внесення якої на підозрюваного покладено наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого прокурора, суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Ухвалюючи таке рішення, слідчий суддя мотивував тим, що прокурором та слідчим в судовому засіданні доведена наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, які свідчать про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, суд виснував, що даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я, на час розгляду клопотання не надано.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_8 оскаржила її в апеляційному порядку. Просить скасувати ухвалу та обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з можливістю відвідувати роботу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ризики, вказані в ухвалі, є недоведеними, оскільки ОСОБА_7 визнав вину у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину.

Звертає увагу колегії суддів на дані, що характеризують особу підозрюваного, а саме: наявність постійного місця проживання, працевлаштування, позитивна характеристика з місця роботи, що свідчить про міцні соціальні зв`язки.

Крім того, зазначає, що підозрюваний має незадовільний стан здоров`я, в зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні в Черкаській обласній психіатричні лікарні.

На переконання захисника, матеріали клопотання не містять доказів, які б свідчили, що більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Наголошує, що сама тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , не може бути підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, міркування захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні за наведених у ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, мотивуючи тим, що ухвала є законна та обґрунтована, перевіривши матеріали справи, ухвалу слідчого судді в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з положенням п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, необов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

При цьому, надаючи оцінку обґрунтованості підозри, колегія суддів враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997 у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Колегією суддів встановлено, що за матеріалами клопотання наявна достатня сукупність доказів, які вказують на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України незаконне придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Колегія суддів вважає, що, обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, слідчий суддя дотримався вимог Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ і норм кримінального процесуального закону, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, за який, у випадку визнання особи винуватою, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, дані про особу підозрюваного, який працевлаштований, де характеризується позитивно, водночас, за місцем проживання характеризується негативно, не одружений, а також врахував наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які доведені органом досудового розслідування під час розгляду клопотання слідчим суддею, з чим погоджується і колегія суддів, та які дають підстави вважати, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, може не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Доводи апелянта про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою через те, що він має міцні соціальні зв`язки, колегія суддів оцінює критично, оскільки працевлаштування підозрюваного та наявність постійного місця проживання не спростовують висновків слідчого судді про наявність ризиків, визначених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти яким більш м`який запобіжний захід не здатен.

Крім того, характеризуючі дані на особу підозрюваного є суперечливими, оскільки за місцем проживання останній характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами, веде антигромадський спосіб життя.

Колегія суддів критично відноситься до доводів апелянта про незадовільний стан здоров`я підозрюваного, оскільки доказів того, що на даний час ОСОБА_7 перебуває на лікуванні в Черкаській обласній психіатричні лікарні або під наглядом лікаря-психіатра, стороною захисту не надано.

Отже, як вірно вказано слідчим суддею, стороною захисту не доведено обставин, які унеможливлюють тримання ОСОБА_7 під вартою.

Таким чином, враховуючи характер діяння, обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, вчинення злочину пов`язаного з незаконним поводженням зі зброєю під час дії на території України воєнного стану, що становить підвищену суспільну небезпеку, особу підозрюваного, наявність обґрунтованої підозри, яка підтверджується сукупністю доказів, долучених органом досудового розслідування, тяжкість вчиненого злочину, наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя вірно обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Пунктом 2 ч. 5 статті 182 КПК Украни передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів вважає, що визначаючи мінімальний розмір застави у 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн., слідчий суддя врахував обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його майновий стан та визначив розмір застави, який буде достатнім для запобігання існуючим у кримінальному провадженні ризикам.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді слідчим суддею клопотання щодо обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 та порушення прав останнього, колегією суддів не встановлено.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає застосування до підозрюваного ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою з визначенням застави, є необхідним та таким, що зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому на даний час не вбачає підстав для скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді, та застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, нічного домашнього арешту, на якому наполягає апелянт.

Керуючись статтями 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25 липня 2024 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення іоскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді