Справа № 471/1105/23
Провадження №1-кс/471/282/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року

Головуючий суддя Братського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 розглянувши клопотання начальника Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, м. Одеса, громадянина України, українця, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 військовослужбовця за мобілізацією, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді стрільця 2 відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Братського районного суду перебуває кримінальне провадження № 0000551 від 01.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

23.07.2024 року надійшло клопотання від начальника Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про надання дозволу на затримання з метою приводу обвинуваченого для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

16.09.2024 ОСОБА_4 доставлено до суду для розгляду даного клопотання.

Клопотання мотивоване тим, що солдат ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 18.12.2022 о 08 год. 00 хв., діючи умисно, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді стрільця 2 відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_2 , яка тимчасово дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза її межами у м. Одеса та інших місцях, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу, до 15 год. 00 хв. 18.08.2023, - тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої обвинуваченому ОСОБА_4 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які наявні у матеріалах кримінального провадження.

18.08.2023 року обвинувальний акт скеровано до суду.

Всупереч вимог КПК обвинувачений ОСОБА_4 до суду для розгляду справи не з`являється, судові повідомлення-виклики ігнорує, натомість існують ризики, передбачені ст.. 177 КПК України, тому виникла підстава для обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

Беручи до уваги вищезазначене, вважає необхідним обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою, який буде достатнім для контролю за його поведінкою і для попередження скоєння ним нових злочинів.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив про його задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання з підстав того, що про час та місце розгляду справи він повідомлявся належним чином, звернувся до Братського районного суду із заявою про проведення судових засідань в режимі відео конференції, на судові засідання він з`являвся до Малиновського районного суду м. Одеси, однак судові засідання не відбувалися, про те, що потрібно кожного разу надсилати до Братського районного суду заяву про проведення судових засідань в режимі відео конференції йому не було відомо. В подальшому зобов`язується з`являтися до суду за першою вимогою.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали на обґрунтування доводів клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В клопотанні зазначено що, відповідно до ст. 177 КПК України існують ризики, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; вчинити інші більш тяжкі кримінальні правопорушення.

Обставини, що підтверджують наявність вищевказаних ризиків:

- ОСОБА_4 , обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, знаючи про санкцію статті за якою обвинувачується, підсудний може переховуватись від органів поліції та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності;

- відсутність постійного місця роботи та стабільного заробітку, що свідчить про можливість продовжити вчиняти корисливі злочини з метою заволодіння чужим майном;

- ОСОБА_4 наразі переховується від суду, оскільки останній в судові засідання не з`являється, повідомлення суду та прокурора про необхідність з`явитись в судове засідання останнім свідомо ігноруються, оскільки розуміє про скоєне кримінальне правопорушення та відповідальність передбачену за вказане правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.ч.6, 7 ст. 176 КПК України.

Головуючий суддя приймає до уваги, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Відповідно до приписів ч. 8 ст. 176 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст.407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Разом з тим, прокурором ні до клопотання, ні в судовому засіданні не надано доказів на підтвердження заявлених ним ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Суддя приходить до висновку про недоведеність прокурором ризику переховування від органів поліції та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, а обґрунтування прокурором існування ризику переховування лише тяжкістю покарання вважає формальним, без підтвердження доказами, оскільки сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Також, суддя приходить до висновку про недоведеність прокурором існування ризику щодо відсутності постійного місця роботи та стабільного заробітку, що свідчить про можливість продовжити вчиняти корисливі злочини з метою заволодіння чужим майном, оскільки обвинувачений раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, ризик вчинення інших злочинів не доведений.

Так, само недоведений ризик що ОСОБА_4 наразі переховується від суду, на підтвердження цього обвинувачений пояснив, що з`являвся до Малиновського районного суду м. Одеси для участі у розгляд справи в режимі відео конференції.

Таким чином, враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого, а також фактичні обставини кримінального провадження, суддя вважає, що за доведеності обґрунтованості підозри, наведені прокурором доводи не свідчать про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків такого ступеня, які б зумовлювали необхідність застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави чи без такої), тобто пов`язаного з виключними запобіжниками у пересуванні та комунікації, тому в задоволенні клопотання належить відмовити.

Стосовно посилання слідчого на положення ч. 8 ст. 176 КПК України, в якій зазначено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405,407,408,429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою, слід зазначити наступне.

У рішення Конституційного Суду України (Велика палата) від 25 червня 2019 року № 7-р/2019, у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини п`ятої статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, акцентовано увагу на наступному.

Конституційний Суд України виходячи з положень частин першої, другої статті 29 Основного Закону України та сформульованих ним юридичних позицій, а також беручи до уваги положення міжнародних правових актів щодо захисту права людини на свободу та особисту недоторканність, вважає, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, визначених законами України; обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина та виключно на підставі вмотивованого рішення суду (абзац тринадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017).

У рішенні у справі Харченко проти України від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80). У рішенні у справі Хайредінов проти України від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31).

Таким чином, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, у клопотанні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 188-190, 193 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання начальника Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 19.09.2024 року.

Суддя - ОСОБА_1