Номер провадження: 11-сс/813/1225/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 кизи,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2024 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянин України, із вищою освітою, одруженого, без дітей, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , працюючий на посаді головного спеціаліста Білгород-Дністровського відділу ГУ ДМС в Одеській області та в.о. начальника Білгород-Дністровського відділу ГУ ДМС в Одеській області,

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001159 від 17.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2024 року частково задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_9 та відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 21.09.2024 року, в межах строку досудового розслідування, з визначенням розміру застави, у розмірі 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2 422 400 (два мільйона чотириста двадцять дві тисячі чотириста) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано матеріали (докази), якими обґрунтовується підозра та які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу необгрунтованою, просить її скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або зменшити розмір застави.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує тим, що:

- ухвала слідчого судді датована невірною датою, в ухвалі невірно визначені строки, а відтак і перевищено визначений строк тримання під вартою підозрюваного;

- ризики, на які посилається слідчий у клопотанні недоведені;

- оскаржувана ухвала не містить в собі обгрунтувань щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а розмір застави, визначений слідчим суддею взагалі не обгрунтований, оскаржувана ухвала не містить в собі належних обгрунтувань виключності саме такого розміру застави;

- матеріали, додані до клопотання слідчого не містять доказів на обґрунтування пред`явленої підозри.

Крім того зазначає, що слідчим суддею не враховано, що підозрюваний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, зокрема дружину, матір, яка є особою з інвалідністю, позитивно характеризується, а скоєний злочин не має матеріальних збитків.

Позиції учасників апеляційного провадження

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали за клопотанням слідчого та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду

Згідно з ч.І ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст.332 КК України за обставин викладених у клопотанні слідчого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, зокрема:

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 17.07.2024;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 20.07.2024;

-протоколом затримання ОСОБА_8 від 23.07.2024;

-протоколом обшуку автомобіля Lexus д.н.з. НОМЕР_1 від 23.07.2024;

-протоколом огляду від 23.07.2024;

-протоколом обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;

-протоколом обшуку Білгород-Дністровського відділу ГУ ДМС в Одеській області від 23.07.2024;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 23.07.2024;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23.07.2024;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 23.07.2024;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 23.07.2024;

-протоколом огляду від 23.07.2024, які у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 332КК України.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування додані до клопотання слідчого докази є вагомими та достатніми для обгрунтування підозри ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст.332 КК України. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.З ст.332 КК України відповідно до ст.12 КК України є тяжким, оскільки передбачає покарання за його вчинення у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Таким чином, згідно з вимогами ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про наявність ризиків, передбачених пунктами 1), 3), ч.І ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Вказані ризики підтверджуються обставинами, що у відповідності до вимог ст.178 КПК України мають бути враховані при обрані запобіжного заходу.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Таким чином, ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Апеляційний суд погоджується з думкою слідчого судді про те, що ризик переховування підозрюваного від суду підтверджується також обізнаністю ОСОБА_8 з відомостями про перетин кордону, що у даному випадку може допомогти особі використати власні джерела інформації на користь переховуванню.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про існування ризику незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_15 на свідків, з метою змінити їх показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд погоджується з думкою слідчого судді про те, що ризик незаконного впливу на свідків об`єктивізується з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1,2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Враховуючи також те, що підозрюваному при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження стануть відомі анкетні дані свідків, які в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, крім того сторона обвинувачення зазначає, що на теперішній час у кримінальному провадженні не допитано усіх свідків, покази яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, підтверджує існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разомз тим, ризики, передбачені п. 2), 4), 5) ч.І ст.177 КПК України, на які посилався слідчий у клопотанні про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження ані під час розгляду клопотання слідчим суддею, ані в судовому засіданні апеляційного суду.

Також слідчий суддя прийняв до уваги відомості, передбачені ст.178 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, дітей не має.

Однак, на думку апеляційного суду, зазначені соціальні фактори не спростовують викладені в ухвалі висновки слідчого судці та не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

Обставини, передбачені ч.2 ст.183 КПК України, які могли бути перешкодою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлені не були.

Вищенаведене в сукупності з встановленими ризиками свідчить про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 , який у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу цілком ймовірно може вдатись до спроб зникнути з поля зору правоохоронного органу.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на теперішній час існують ризики, передбачені ч.І ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відносно доводів апеляційної скарги про визначення ОСОБА_8 непомірного розміру застави, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.183 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому в абзаці 2 ч.5 ст. 182 КПК України зазначено, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Разом з тим, відповідно до клопотання слідчого, орган досудового розслідування просив визначити ОСОБА_8 заставу 991 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя з урахуванням наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину з корисливих мотивів, обставин інкримінованого злочину, а саме того факту, що останній підозрюється у вчинені організації незаконного переправлення осіб через державний кордон під час дії воєнного стану в державі, зокрема мав переправити 3 осіб, перебуваючи на керівній посаді органів ДМС України, що опосередковано впливає на обороноздатність держави та свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій, а також високий ступінь встановлених ризиків, враховуючи його майновий стан, обґрунтовано визначив заставу у розмірі 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти заявленим у клопотанні слідчого ризикам.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано констатував, що застава застосовується не з метою, щоб її не змогли внести, а навпаки, з метою, щоб її могли внести і вказана сума була здатна забезпечити належну поведінку обвинуваченого (або підозрюваного) та повинна бути такою, яку здатний внести обвинувачений (підозрюваний) і яка б могла його стримувати від всіх можливих та імовірних ризиків, що можуть перешкоджати кримінальному провадженню. Сума, яку необхідно обрати для підозрюваного, повинна бути як великою з точки зору відношення власності так і помірною для внесення. Значна сума, буде стримуючою силою для розумної поведінки підозрюваного і недопущення порушень в майбутньому, оскільки це призведе до втрати суми застави. Людина вносячи на депозитний рахунок держави значну суму коштів, повинна задуматись про їх повну втрату у випадку недобропорядної поведінки. Тобто застава є економічним заходом контролю поведінки обвинуваченого (підозрюваного), який при сьогоднішніх умовах життя є одним із життєво необхідних для кожної людини.

За таких обставин, доводи захисника ОСОБА_7 про наявність підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою та зменшення розміру застави, є необгрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, а визначений розмір застави є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Разом з тим, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилається на те, що ухвала слідчого судді датована 25.07.2024 року, що не відповідає дійсності, а відтак в оскаржуваній ухвалі невірно визначені строки і перевищено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що розгляд клопотання слідчого слідчим суддею був призначений на 26.07.2024 року о 12 годині 05 хвилин, відповідно до телефонограми, складеної секретарем судового засідання (а.с. 175).

Також журнал судового засідання датований 26.07.2024 року (а.с. 181), разом з тим оскаржувана ухвала слідчого судді датована 25.07.2024 року, що вочевидь є технічною помилкою.

Разом з тим, ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Як вбачається із матеріалів справи, підозрюваний ОСОБА_8 був затриманий в порядку ч.4 ст.208 КПК України 23.07.2024 року (а.с.65-69).

24.07.2024 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст.332 КК України, та в цей день слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.186 КПК України, слідчий суддя розглянув клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом 72 годин з моменту його фактичного затримання, проте в оскаржуваній ухвалі строк дії запобіжного заходу визначений до 21 вересня 2024 року включно, що суперечить вимогам ст.197 КПК України.

А відтак, з моменту фактичного затримання підозрюваного ОСОБА_8 відповідно до протоколу затримання від 23.07.2024 року, керуючись вимогами ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді має бути визначений до 20 вересня 2024 року включно.

Згідно до п.2) ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2024 року, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001159 від 17.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 332 КК України, - скасувати.

Постановити нову, якою клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 вересня 2024 року включно.

Визначити розмір застави - 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2 422 400 (два мільйона чотириста двадцять дві тисячі чотириста) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеської області, ОСОБА_8 , слід негайно звільнити з - під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , на строк до 20 вересня 2024 року включно наступні обов`язки:

-прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 що відповідно до до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4