Справа №579/2210/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/905/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконна порубка або незаконне перевезення, зберігання, збут лісу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 05 грудня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Горбове Куликівського району, Чернігівської області, громадянку України, не працюючу, з повною загальною освітою, зареєстровану за місцем проживання: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_7 відповідно якої, прокурор просить вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 05.12.2023 скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 246 КК України покарання у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн.

В іншій частині зазначений вирок залишити без змін.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України , і призначено їй за цим законом покарання зі застосуванням ст. 69 КК України у виді 240 годин громадських робіт.

Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_8 не застосовано до вступу вироку в законну силу.

Позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди, залишено без розгляду.

Стягнуто в дохід держави судові витрати на проведення експертизи з ОСОБА_8 в розмірі 3824 грн.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, заступник керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_10 зазначає про те, що суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченій із застосуванням ст. 69 КК України, не мотивував яким чином обставини, що визнано судом пом`якшуючими вину останньої, істотно знижують суспільну небезпечність вчиненого нею кримінального правопорушення.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_8 шкоду відшкодувала лише частково, проте не взято до уваги те, що відновлення росту пошкоджених дерев неможливе та для росту нових дерев потрібен тривалий час.

До того ж, за наявності в санкції ч. 1 ст. 246 КК України найм`якішого виду покарання у виді штрафу, суд застосувавши до обвинуваченої положення ст. 69 КК України, безпідставно призначив останній більш суворий вид покарання, не передбачений зазначеною нормою закону громадські роботи, тим самим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вироком суду першої інстанції, 21.07.2023 в ранковий час доби ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення незаконної порубки деревини для подальшого використання у власних цілях, розуміючи протиправність, караність своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, взявши в домогосподарстві за місцем свого проживання власну бензопилу (марка та модель якої в ході досудового розслідування не встановлена) прийшла до лісового масиву на земельній ділянці з кадастровим номером :04:003:0249, який розташований поблизу АДРЕСА_3 , де знаходяться інші лісові насадження.

Перебуваючи у вказаному лісовому масиві ОСОБА_8 діючи умисно, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відновлення лісу, незаконно, тобто без спеціального на те дозволу, за допомогою принесеної бензопили вчинила самовільну рубку 6 дерев породи сосна сироростуча діаметрами : 1- 34х34 см, 2- 56х15 см, 3-13х23 см, 4-32х19см, 5-26х28 см, 6-40х26 см.

Протиправними діями ОСОБА_8 відповідно до висновку судової економічної експертизи № СЕ-19/119-23/11545-ЕК від 08.09.2023 року було заподіяно навколишньому природному середовищу шкоду на загальну суму 40 337, 78 грн., яка у 30 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є істотною шкодою.

Дії ОСОБА_8 були кваліфіковані за ч. 1 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев, що заподіяли істотну шкоду.

Представник потерпілої сторони Кролевецької міської ради ОСОБА_11 . відповідно поданого клопотання, просить апеляційний розгляд скарги заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_7 проводити у їх відсутність.

Про призначення даного провадження до апеляційного розгляду, обвинувачена ОСОБА_8 була повідомлена завчасно, у передбачений законом спосіб, що підтверджується проставленим особистим підписом, на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, обвинуваченої ОСОБА_8 .

При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченої ОСОБА_8 , враховуючи позицію прокурора, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до п. 91, 99, 100, 101 «Правил надання послуг поштового зв`язку», а також позиції, викладеній у постанові ВП ВС № 800/547/17 від 25 квітня 2018 року, обвинувачена ОСОБА_8 вважається такою, що своєчасно сповіщена у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду вказаного провадження.

Крім того, у ч.ч. 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що обвинувачена ОСОБА_8 , знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває апеляційна скарга, в судові засідання за викликом не з`являється, ніяких клопотань чи заяв не надсилала, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги на вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 05 грудня 2023 року у відсутність останньої, і у даному випадку її права на доступ до правосуддя не є порушеним, враховуючи, також, і те, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченої.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, прокурора, котра вимоги апеляційної скарги підтримала частково, просила судове рішення змінити та визначити обвинуваченій покарання у виді штрафу замість громадських робіт, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 ніким не оспорюються і докази щодо них на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування судом першої інстанції закону, який не підлягав застосуванню ст. 69 КК, то вони є обґрунтованими, зважаючи на наступне.

Відповідно вимог ст. 50, 65 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а також відповідно положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються ст. 69 КК, а саме, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу (ч. 1).

При призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно та, приймаючи до уваги наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю правопорушення, часткове добровільне відшкодування шкоди, врахував необхідним призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті у виді громадських робіт.

Разом з тим, суд не навів жодних мотивів щодо доцільності та необхідності переходу до іншого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 246 КК України, а саме визначення ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт, не зазначив обставини та дані про особу обвинуваченої, з урахуванням яких останній має бути призначений саме цей вид основного покарання, незважаючи на те, що воно є суворішим від такого найбільш м`якого виду основного покарання, вже передбаченого в санкції вказаної норми кримінального закону, як штраф.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни чи скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, а згідно п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягав застосуванню.

Водночас вимоги прокурора про скасування вироку суду та ухвалення нового вироку колегія суддів вважає таким, що не відповідає нормам кримінального процесуального Закону України.

Так, підстави для ухвалення апеляційним судом нового вироку прямо визначені ст.420 КПК України і розширеному тлумаченню не підлягають.

Статтею 420 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:

1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Також п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК передбачено, що у разі пом`якшення призначеного покарання суд апеляційної інстанції змінює вирок.

Оскільки, за вищенаведених обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора в частині призначення покарання обвинуваченій у виді штрафу, що є менш суворим , ніж визначене судом покарання у виді громадських робіт, і такий висновок колегія суддів не підпадає під жодну підставу для ухвалення нового вироку, визначену в ст. 420 КПК України, тому вирок суду слід змінити, а не скасувати і ухвалити новий, як просить прокурор.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність всіх обставин, що характеризують це правопорушення, його наслідки, особу винуватої, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції та, не застосовуючи положень ст. 69 КК України, визначити ОСОБА_8 покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 246 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, яке є більш м`яким покаранням, ніж визначене судом першої інстанції, а також буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень, і перебуватиме у справедливому співвідношенні із обставинами вчиненого та особою винної.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404,405,407,408, 409, 413, 418,419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 05 грудня 2023 року відносно ОСОБА_8 змінити в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, вважати засудженою до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4