Справа № 307/2030/24
Провадження №1-кс/307/806/24
ТЯЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Закарпатської області
У Х В А Л А

05 листопада 2024 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 та слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП України у Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені 17 травня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000409, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України.

Вказує на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 17 травня 2024 року, у період часу з 07 години 30 хвилин по 08 години 20 хвилин, більш точний час органом досудового розслідування встановити не представилось можливим, під час дії на всій території України воєнного стану, запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24лютого 2022 року, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний, строк якого продовжувався відповідними Указами Президента України та який діє по теперішній час, ОСОБА_5 за попередньою змовою та в групі з невстановленими органом досудового розслідування особами, шляхом злому вхідних дверей, незаконно проникли до приватного будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та діючи умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне збагачення за рахунок викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, викрали з вітальної кімнати металевий сейф, в середині якого були грошові кошти в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) Євро, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 17 травня 2024 року становить 642 678 гривень, та 42 000 (сорок дві тисячі) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 17 травня 2024 року становить 1 656 081 гривень, та 570 000 (п`ятсот сімдесят тисяч) гривень, а також золоті вироби, а саме 1 жіночий ланцюжок з хрестиком, 1 чоловічий ланцюжок з хрестиком, 1 ланцюжок та наручний годинник жіночий марки "BACK".

Заволодівши вище вказаним металевим сейфом з грошовими коштами, золотими виробами та годинником, втекли з місця пригоди у напрямку тильної сторони будинку № 428 "Б", потерпілих та у лісовому масиві, шляхом пошкодження металевого сейфу, відкрили його та заволоділи вищезгаданими грошовими коштами та речами, чим саме спричинивши потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2 868 759 гривень.

14 серпня 2024 року о 15 годині 33 хвилин ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, яка погоджена процесуальним керівником прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_8 .

Зазначає, що згідно відповіді отриманої із "АРМА", ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває у статусі підозрюваного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, є власником транспортного засобу марки "MERCEDES-BENZ А170", номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , згідно договору, укладеного у СГ №7089/24/1/008773 від 11 червня 2024 року.

З метою спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні просить накласти арешт на майно, а саме транспортний засіб марки "MERCEDES-BENZ А170", номерний знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В судовому засіданні прокурор та слідчий заявлене клопотання підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини і просять клопотання задовольнити та накласти арешт на майно з метою забезпечення спеціальної конфіскації у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000409, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, а саме: транспортний засіб марки "MERCEDES-BENZ А170", номерний знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Власник майна, з метою забезпечення арешту майна (можливість відчужити до розгляду клопотання), відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, про розгляд клопотання не повідомлявся.

Вивчивши матеріали клопотання та вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені 17 травня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000409, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України.

14 серпня 2024 року ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 185 КК України.

Із інформації "АРМА" та інформації з ТСЦ МВС № 2143 від 01 листопада 2024 року № 31/28/2-2143 відомо, що, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником транспортного засобу марки "MERCEDES-BENZ А170", номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , згідно договору, укладеного у СГ №7089/24/1/008773 від 11 червня 2024 року.

Відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Згідно ч.1 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 1591, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 2091, 210, частинами першою і другою статей 212, 2121, частиною першою статей 222, 229, 2391, 2392, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 3631, 3641, 3652 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 96-2 КПК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.2, 3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч.2 ст.173 КПК України.

Статтями 2, 7 КПК України, визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказані норми кореспондуються з положеннями Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно ст. 1 якого, - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Матеріалами клопотання доведено, що зазначене кримінальне правопорушення було вчинено, правову підставу для накладення арешту та можливість застосування до даного майна спеціальної конфіскації чи конфіскації майна як виду покарання.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно з метою забезпечення спеціальної конфіскації у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000409, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, а саме: транспортний засіб марки "MERCEDES-BENZ А170", номерний знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та власнику майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1