Справа № 465/736/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1648/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 01 листопада 2024 року про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и л а :

Постановою слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 07.10.2024 закрито кримінальне провадження №70000124 від 27.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову про закриття кримінального №70000124 від 27.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, мотивуючи це тим, що постанова прийнята передчасно, оскільки не було проведено необхідних слідчих дій на встановлення всіх обставин справи.

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 01 листопада 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження відмовлено.

На ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження №70000124 від 27.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а матеріали кримінального провадження повернути СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області для подальшого досудового розслідування.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді та постанова слідчого є незаконними, необґрунтованими.

Звертає увагу, що у заяві про вчинення кримінальних правопорушень ним було зазначено правову кваліфікацію за двома статтями: ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 299 КК України, натомість слідчим внесено відомості до ЄРДР лише за ч. 4 ст. 185 КК України.

Стверджує, що благодійний фонд «Жмут щастя» веде незаконну діяльність з продажу тварин фармацевтичним компаніям за кордон.

На думку апелянта, протокол допиту ОСОБА_8 від 24.02.2024 є формальним.

Зауважує, що показання сестер ОСОБА_9 в оскаржуваній постанові суперечать їх же показанням у постановах від 30.05.2024 та 28.05.2024, зокрема про те, що ОСОБА_10 підгодовувала кошенят, оскільки така проживає досить далеко від АДРЕСА_1 , де перебували кошенята.

Вказує, що кошенятами цікавилася виключно ОСОБА_11 , яка повідомляла ОСОБА_10 про перебування таких. Зазначає, що ОСОБА_10 з особою чоловічої статі бачила ОСОБА_12 з донькою двічі у день крадіжки 13.01.2024. При цьому ані особа чоловічої статі, ані ОСОБА_11 під час досудового розслідування допитані не були.

Вважає, що слідчим не наведено жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_13 понесла витрати на лікування кошенят в розмірі 17 134 грн.

Не погоджується з висновком експерта від 01.07.2024, яким визначено вартість кошенят.

Також на думку ОСОБА_6 інформація, викладена ОСОБА_13 у мережі Інтернет щодо пошуку нових господарів для кошенят, носила суто формальний характер.

При цьому апелянт стверджує, що кошенята належали саме йому.

Зазначає, що він поштою скерував вимогу ОСОБА_13 негайно повернути йому кошенят, яку остання отримала 25.01.2024, а вже 26.01.2024 кошенята були передані ОСОБА_14 . При цьому зауважує, що паспорти на невідомо яких кошенят у ОСОБА_14 не відповідають даті народження викрадених кошенят.

Окрім цього у постанові не надано правової оцінки його показанням та показанням ОСОБА_15 .

Прокурор у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

ОСОБА_6 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Скерував до Львівського апеляційного суду клопотання про розгляд справ без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття прокурора та ОСОБА_6 в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що закриття кримінального провадження є закінченням досудового розслідування та одним із способів його остаточного вирішення, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

В силу завдань кримінального провадження слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів скарги у провадженні слідчого ВРСЗЗС ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 перебувало кримінальне провадження № 0000127 від 27.01.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування слідчий ВРСЗЗС ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , провівши необхідні слідчі дії, встановив відсутність у діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а тому дійшов обґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Висновок слідчого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України ґрунтується на всебічному, повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належної оцінки доказів, здійсненої відповідно до вимог ст. 94 КПК України, й з таким висновком слідчого колегія суддів погоджується.

При закритті провадження слідчим було дотримано процесуального порядку винесення постанови, оскаржувана постанова слідчого винесена з проведенням усіх необхідних для прийняття такого рішення слідчих і процесуальних дій.

Слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_6 перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства, спростував наведені в скарзі ОСОБА_6 доводи та дійшов правильного висновку про законність винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Покликання апелянта на неповноту досудового розслідування та незаконність ухвали слідчого судді є безпідставними.

Під час досудового розслідування слідчий провів необхідні слідчі та процесуальні дії для перевірки обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Оскільки під час досудового розслідування такі обставини не підтвердилися, була винесена постанова про закриття кримінального провадження із зазначенням правової підстави.

У ході досудового розслідування слідчим було допитано у якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 (протокол допиту свідка від 28.05.2024), ОСОБА_6 (протокол допиту свідка від 28.05.2024), ОСОБА_12 (протокол допиту свідка від 08.06.2024), ОСОБА_17 (протокол допиту свідка від 30.09.2024), а також проведеного огляд місця події (протокол огляду від 24.02.2024).

Окрім цього, на підставі постанови слідчого від 25.05.2024 у вказаному кримінальному провадженні було проведено товарознавчу експертизу (висновок експерта №СЕ-19/114-24/11987-ТВ від 01.07.2024), відповідно до якої ринкова вартість кота породи «mestizo» (метис, без породи), кличка - «Winni» (Вінні), стать - «male» (самець), рік народження - 15.07.2023, окрас - не зазначено, станом та 19.01.2024 року, становила 100,00 (сто грн. 00 коп).

А, згідно з висновком експерта № СЕ-19/114-24/11992-ТВ від 01.07.2024, ринкова вартість кота породи «mestizo» (метис, без породи), кличка - «Pukh» (Пух), стать - «male» (самець), рік народження - 15.07.2023, окрас - не зазначено, станом та 19.01.2024 року, становила 100,00 (сто грн. 00 коп).

Диспозицією ч. 4 ст. 185 КК України передбачена відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Із суб`єктивної сторони крадіжка передбачає тільки прямий умисел: особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає завдати таку шкоду.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 07 жовтня 2024 року, в ході проведеного досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні не встановлено складу кримінального правопорушення, не встановлено фактів того, що кошенята ОСОБА_6 було викрадено, про що свідчив той факт, що вищевказані коти не належать останньому, а тому орган досудового розслідування, на підставі зібраних доказів, дійшов висновку про відсутність у вищевказаній події складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

На думку апеляційного суду, зібрані органом досудового розслідування докази в своїй сукупності відповідають критерію достатності для висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, допитана під час досудового розслідування в якості свідка ОСОБА_10 повідомила, що протягом тривалого часу, а саме від 16.10.2023 до 11.01.2024, вона кожного дня підгодовувала двох безпритульних кошенят. ОСОБА_10 цікавилась, чи є якісь господарі у цих котів, проте ніхто не знайшовся. Дані коти перебували за адресою: АДРЕСА_2 , на території гаражного кооперативу, в дерев`яній тумбочці, яка була зібрана із різних будівельних матеріалів. З початку зими стало холодніше, тому ОСОБА_10 вирішила забрати котів, щоб передати небайдужим людям. Проте забрати кошенят заважала пані ОСОБА_18 , прізвище та по-батькові не повідомляла, яка проживає навпроти гаражного кооперативу, за вищевказаною адресою та остання вважала, що коти належать мешканцям вищевказаної вулиці. Також пані ОСОБА_18 зазначала, що через сильні холоди котам нічого не станеться, крім того ОСОБА_10 намагалась пояснити, що вуличні коти так довго не живуть, як домашні, тому що існує багато різних небезпек та ризиків, які загрожують життю кошенят, проте в пані ОСОБА_18 були різного роду пояснення. Проте з приходом сильніших морозів, ОСОБА_10 все-таки забрала кошенят та одразу відвезла у ветеринарну клініку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в котрій ветеринар виявив ряд захворювань. З 11.01,2024 кошенята проходили лікування та коли закінчився курс лікування, вищезазначених котів було передано новій власниці - ОСОБА_8 .

Також було допитано ОСОБА_13 - директора благодійного фонду «Жмут щастя», яка повідомила, що її фонд займається евакуацією тварин із прифронтових територій, співпрацює з військовими, які також передають тварин, для яких в подальшому фонд знаходить притулки та допомагає фінансово. ОСОБА_13 підтвердила, що її рідна сестра ОСОБА_10 під час пробіжки знайшла двох безпритульних кошенят, після чого раз на день підгодовувала їх. Вона вирішила допомогти знайти вищевказаним тваринам притулок, оскільки у них були ознаки захворювання та переохолодження. 11.01.2024 ОСОБА_10 забрали котів та одразу завезла їх у ветеринарну клініку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де кошенятам надали належну лікарську допомогу. Після курсу лікування ОСОБА_13 розмістила оголошення в соціальній мережі «Інстаграм», про те що шукає для двох котів нових власників. При цьому, ОСОБА_13 зазначила, що вищезгадані коти проживали на вулиці, за адресою: АДРЕСА_1 , в саморобній конструкції, біля гаражного кооперативу. Стверджувала, що мешканці вищевказаної вулиці не були проти того, щоб котів забрали, та у подальшому одна з мешканців надсилала повідомлення у мережі «Інстаграм» та дякувала за те, що коти тепер в безпеці та їхньому життю нічого не загрожує.

ОСОБА_13 також повідомила, що спілкувалася з паном ОСОБА_19 , якому намагалася пояснити, що кошенята безпритульні та протягом зими вони зможуть не вижити, проте останній говорив, що з ними все буде нормально та що у них є власниця, проте її імені він не назвав. Тоді ОСОБА_13 попросила його, щоб він надіслав, хоча б якісь документи на тварин, які засвідчують, те що коти належать комусь, однак останній її прохання проігнорував проігнорував.

Допитана в ході досудового розслідування ОСОБА_8 показала, що вона 17.01.2024 у додатку «Інстаграм» знайшла інформацію про те, що благодійний фонд «Жмут щастя» розшукує прихисток для двох кошенят та надіслала їм повідомлення про те, що готова забрати цих котиків. Цього ж вечора поїхала у ветеринарну клініку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », щоб оглянути котиків та домовилася, що забере їх після того як вони пройдуть увесь курс лікування. У подальшому вона виробила для кошенят паспорти.

Факт перебування кошенят підтверджується протоколом огляду від 24.02.2024, відповідно до якого вищезазначені кошенята знаходяться за місцем проживання ОСОБА_14 , а саме: АДРЕСА_4 .

Щодо твердження апелянта про те, що кошенята належать йому, то такі спростовуються показаннями свідка ОСОБА_12 , яка повідомила, що вказані кошенята нікому особисто не належали, як і особисто їй. Вони народилися десь на подвір`ї. Вона їй побачила десь місяць після народження. Мешканці будинку регулярно підгодовували їх. ОСОБА_20 , яка їх народила, попередньо вигнали мешканці сусідньої вулиці. Кішка з кошенятами могла ночувати у господарській прибудові, яку облаштували мешканці вулиці.

Аналогічно показання надала свідок ОСОБА_17 , яка також повідомила, що не уявляє, яке відношення має ОСОБА_6 до цих котиків. По суті, кошенята були улюбленцями цілого будинку, проте стверджувати, що кошенята належали комусь конкретно стверджувати не може.

На думку колегії суддів доводи ОСОБА_6 про те, що сестри Клок (благодійний фонд «Жмут щастя») продають тварин фармацевтичним компанія за кордон на досліди, є надуманими та не підтверджуються жодними доказами у кримінальному провадженні.

Щодо покликання апелянта на той факт, що 25.01.2024 ОСОБА_13 отримала його письмову вимогу повернути кошенят, однак, незважаючи на це, 26.01.2024 кошенята були передані ОСОБА_14 , слід звернути увагу, що згідно з показаннями ОСОБА_14 рішення забрати кошенят вона прийняла 17.01.2024 та цього ж дня відвідала їх у ветеринарній клініці. Оскільки кошенята потребували лікування забрала таких пізніше.

Щодо висновків експерта, з якими не погоджується ОСОБА_6 , то такі є належними і допустимими доказами, відповідають вимогам ст. 102 КПК України та складені експертом, попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. Підстав сумніватися у їх достовірності у колегії суддів немає.

При розгляді скарги слідчим суддею досліджені надані матеріали, повно та всебічно з`ясовані усі необхідні питання щодо перевірки законності прийнятого органом досудового розслідування рішення.

Викладені в ухвалі слідчого судді висновки відповідають фактичним обставинам.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення й тягли за собою скасування судового рішення, допущено не було.

Ухвала слідчого судді належним чином обґрунтована і вмотивована. Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя перевірив доводи заявника й обґрунтував викладені в ухвалі висновки.

З огляду на викладене колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими й до уваги їх не бере. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 01 листопада 2024 року про відмову в задоволенні скарги на постанову слідчого від 07.10.2024 про закриття кримінального провадження №70000124 від 27.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: