УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління СБ України у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_4 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000136 від 16.05.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Управління СБ України у Вінницькій області підполковник юстиції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодопідозрюваного ОСОБА_7 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000136 від 16.05.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з метою надання допомоги представникам російської федерації у проведенні підривної діяльності шляхом збирання та передачі деталізованих даних військового характеру про дислокацію, чисельність, озброєння, маршрути пересування сил та засобів Збройних Сил України та інших військових формувань територією Вінницької області, вступив у співпрацю із зазначеними представниками, що виступають на боці рф у військовій агресії проти України.

Так, не пізніше 21.01.2023 року ОСОБА_7 за допомогою власного мобільного телефону з номером НОМЕР_1 долучився до чату інтернет-месенджеру «Телеграм» (id користувача НОМЕР_2 ) під назвою « ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 », адміністратором якого є залучений представниками правоохоронних органів російської федерації до конфіденційного співробітництва громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому ініціативно та епізодично здійснював особисте коментування розміщених публікацій, в тому числі антиукраїнського характеру.

Так, не раніше 09 год. 00 хв. 16.03.2024 ОСОБА_7 , на виконання свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на збір та передачу представникам рф інформації військового характеру щодо дислокації, маршруту руху, чисельності Збройних Сил України, перебуваючи у місті Гайсин біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , здійснив шляхом використання невстановленого на даний час технічного пристрою відеозапис руху військової техніки військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України кількістю 33 одиниці, що переміщувалася маршрутом « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». В подальшому 16.04.2024 року о 07 год. 51 хв. відеозапис із вищевказаною технікою розміщено в «Телеграм» каналі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 », адміністратором якого є ОСОБА_9 , за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_7 з метою подальшого використання вказаної інформації представниками держави-агресора та іншими невстановленими на даний момент слідством особами у проведенні підривної діяльності проти України.

Також, продовжуючи свою протиправну діяльність та на виконання єдиного злочинного умислу, спрямованого на збір та передачу представникам рф інформації військового характеру щодо дислокації, маршруту руху, чисельності Збройних Сил України, рухаючись транспортним засобом марки «Dacia Logan», 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , по автошляху АДРЕСА_2 , 02 вересня 2024 року не раніше 07 год. 33 хв. шляхом використання невстановленого на даний час технічного пристрою здійснив відеозапис руху військової техніки військової частини НОМЕР_5 Збройних Сил України кількістю 3 одиниці, що переміщувалася маршрутом « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

В подальшому відеозапис із вищевказаною технікою 11.09.2024 року о 07 год. 38 хв. розміщено в «Телеграм» каналі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_9 з метою подальшого використання вказаної інформації представниками держави-агресора та іншими невстановленими на даний момент слідством особами у проведенні підривної діяльності проти України.

На підставі зібраних доказів ОСОБА_7 20 вересня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, - державна зрада.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області 20 вересня 2024 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 17 листопада 2024 року.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри та вина підозрюваного підтверджується доказами зібраними у ході досудового розслідування кримінального провадження, а саме: протоколом огляду від 22.05.2024; протоколом огляду від 17.06.2024; протоколом огляду від 11.09.2024; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 09.09.2024; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 10.09.2024; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 10.09.2024; протоколом за результатами проведення контролю за вчинення злочину від 10.09.2024; протоколом огляду від 17.09.2024; протоколом огляду від 17.09.2024; протоколом затримання від 19.09.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 20.09.2024.

Однак, враховуючи особливу складність зазначеного кримінального провадження та необхідністю проведення ряду слідчих (розшукових) і процесуальних дій, направлених на зібрання усіх доказів, а саме:завершення проведення призначених фототехнічної та комп`ютерно-технічної експертиз, здійснити огляд відомостей, отриманих за результатами комп`ютерно-технічних експертиз, отримати відомості, що характеризують особу підозрюваного, за наявності достатніх доказів, скласти обвинувальний акт, виконати вимоги ст. 290 КПК України, завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою не виявляється можливим.

Враховуючи викладене, виникла необхідність у продовженні тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 строком 60 діб, тобто у межах строку досудового розслідування.

Враховуючи, що підозрюваний під загрозою можливого застосування покарання, передбаченого санкцією статті, яка йому інкримінована, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які плануються додатково допитати, а також, враховуючи, введений воєнний стан на території України, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків, встановлених в суді та передбачених ст. 177 КПК України, які приймались до уваги при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, не встановлено.

Досудове слідство має достатні підстави вважати, що вище заявлені ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , не зменшилися та продовжують мати місце, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки підозра та ризики не доведені, просив застосувати домашній арешт.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, у підозрюваного на утриманні двоє дітей та матір, просив застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання та підтримав думку адвокатів, вину не визнав.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваного, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурором, слідчим буде доведено, що обставини, зазначені у ч. 3 названої статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, зокрема, що заявлені ризики не зменшилися, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000136 від 16.05.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

ОСОБА_7 20 вересня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, - державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній безпеці України: надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України обґрунтована. Причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

20.09.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_7 Вінницьким міським судом Вінницької області застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000136 до чотирьох місяців.

Підставами для постановлення вищевказаних ухвал суду було доведення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваному відомі персональні дані свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчим в судовому засіданні також доведено, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та доведення вини останнього, а також перешкоджати здійсненню належного досудового розслідування.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Таким чином, прокурором та слідчим в судовому засіданні було доведено, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, а також наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме необхідність проведення слідчих дій.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_7 винним, а також дані, що характеризують особу підозрюваного (одружений, раніше не судимий, має на утриманні двох дітей).

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним. Інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, нормами вказаної статті встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі.

Зазначені у клопотанні обставини вказують про неможливість запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Оскільки обставини на які посилався суд при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, слідчий суддя вважає, що інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою строком на 60 днів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 197, 199, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління СБ України у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, тобто до 12.01.2025 включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя