Справа № 1-38/2002
Провадження № 1-в/0158/43/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці заяву ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення виконавчого документу,-

В С Т А Н О В И В:

17 червня 2024р. ОСОБА_3 звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області із заявою про видачу виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення виконавчого документу.

Заяву обґрунтовує тим, що вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.07.2002р. (справа №1-38/2002) про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року), зокрема, задоволено цивільний позов ОСОБА_3 про стягнення з вищевказаних обвинувачених, солідарно, на користь ОСОБА_3 35801 грн. 55 коп. відшкодування збитків. Вирок суду набрав законної сили 24 вересня 2002 року, однак станом на час звернення до суду з даною заявою, вищевказане рішення суду (вирок) в частині цивільного позову, в добровільному порядку не виконано.

01.04.2024р. він звернувся до відділу ДВС у м. Луцьк Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо надання інформації про перебування на виконанні виконавчого листа щодо стягнення завданої шкоди, на що отримав відповідь, що згідно перевірки системи АСВП встановлено, що жодних проваджень за 2002 рік, за якими ОСОБА_3 був би стягувачем у відділі не перебуває і не перебувало.

Крім того зазначає, що він довготривалий час проходив реабілітацію після отриманих травм завданих обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; з 2020р. на території України був запроваджений карантин та запроваджено обмежувальні протиепідемічні заходи з метою запобігання поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19; з 24.02.2022р. введено воєнний стан на території України, затверджений Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який і триває на даний час, чим і мотивує пропущення процесуального строку.

На підставі вищевикладеного просить заяву задовольнити, визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у кримінальній справі №1-38/2002 та видати виконавчий документ у вказаній справі про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , солідарно, на користь ОСОБА_3 35801 грн. 55 коп. відшкодування завданих збитків.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.06.2024р. дану заяву прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Заявник по справі ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд заяви про видачу виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання у його відсутності, просить заяву задовольнити.

Боржники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до частини 3 статті 433 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку, та видачу дублікату виконавчого документа.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.

У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали кримінальної справи №1-38/2002 та матеріали додані до заяви, дійшов до наступного висновку.

Вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.07.2002р. (справа №1-38/2002) про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року), зокрема, задоволено цивільний позов ОСОБА_3 про стягнення з вищевказаних обвинувачених, солідарно, на його користь 35801 грн. 55 коп. відшкодування завданих збитків (а.с. 266-270).

Як вбачається із матеріалів вказаної кримінальної справи, згідно повідомлення Ківерцівського районного суду Волинської області №5773-5774 від 27.09.2002р., два виконавчі листи №1-38/2002 від 24.07.2002р. про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно в користь ОСОБА_3 завданих збитків в сумі 35801 грн. 55 коп. для виконання направлені Луцькому міському управлінню юстиції м. Луцьк за адресою: АДРЕСА_1 та для відому ОСОБА_3 (а.с. 348).

З кримінальної справи №1-38/2002 вбачається, що вищевказані виконавчі листи з Луцького міського відділу ДВС до Ківерцівського районного суду Волинської області без виконання не повертались та повторно до виконавчої служби не скеровувались.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Із наведеними конституційними положеннями кореспондується частина перша статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року в справі №1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року №3-рп/2010 у справі №1-7/2010 вказав, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява №40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі №2-1053/10 (провадження №61 - 18169св18) зроблено висновок, що «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».

Виходячи з наведеного, до спірних правовідносин слід застосовувати положення Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 2 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначає, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад у тому числі розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Чинне процесуальне законодавство передбачає право суду видати дублікат замість втраченого оригіналу виконавчого листа за поданням державного виконавця.

Однак, жодних доказів про те, що виконавчий лист був дійсно втрачений, суду не надано як і будь яких документів щодо проведення службового розслідування по факту втрати виконавчого листа суду не надано.

Крім того, матеріали кримінальної справи не містять інформації про те коли, яким органом прийнято до виконання виконавчі документи, відсутня інформація про те, чи здійснювалося стягнення по вказаних виконавчих листах.

Оскільки питання повторної видачі виконавчого листа не врегульовано нормами розділу « Виконання судових рішень» КПК України, зазначене в поданні питання підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України.

Враховуючи викладене вважаю, що заява ОСОБА_3 до задоволення не підлягає, оскільки в ході розгляду даної заяви не встановлено факту втрати виконавчого документа, а тому заявником не вірно обрано спосіб захисту своїх порушених прав.

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення виконавчого документу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ківерцівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1