ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 674/1328/24

Провадження № 11-кп/4820/572/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2024 року у кримінальному провадженні №0000471 від 22.06.2023 рокупро продовження строку тримання під вартою стосовно

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. м. Дунаївці, Кам`янець Подільського району, Хмельницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28 ч.3 ст.305; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.307; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.311; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.313; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28; ч.2 ст.317 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця Сумської області, м.Шостка, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255; ч.2 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.307; ч.2 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.311: ч.2 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.313; ч.2 ст.27; ч.4 ст.28; ч.2 ст.317 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, уродженку м.Вінниця, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судиму, обвинувачену у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255; ч.2 ст.27- ч.4 ст.28 ч.3 ст.305; ч.2 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255; ч.2 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.307 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

В провадженні Дунаєвецького районного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28 ч.3 ст.305; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.307; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.311; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.313; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28; ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255; ч.2 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.307; ч.2 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.311: ч.2 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.313; ч.2 ст.27; ч.4 ст.28; ч.2 ст.317 КК України; ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.305; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.307; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28 ч.3 ст.311; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.313; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28; ч.2 ст.317; ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255; ч.2 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.305; ч.2 ст.27; ч.4 ст.28 ч.3 ст.307; ч.2 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.311; ч.2 ст.27; ч.4 ст.28 ч.3 ст.313; ч.2 ст.27; ч.4 ст.28; ч.2 ст.317 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255; ч.2 ст.27- ч.4 ст.28 ч.3 ст.305; ч.2 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255; ч.2 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.307 КК України.

За клопотанням прокурора ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2024 року обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 01.11.2024 включно, без визначення застави. У задоволенні клопотання захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, захисники обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 звернулися з апеляційними скаргами.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вказану вище ухвалу суду та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід - у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави.

Наголошує, що прокурором не виконано вимоги ст. 199 КПК України та не викладено обставини щодо ризику або перешкоджанню завершенню досудового розслідування, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а судом не надано належної оцінки, що призвело до прийняття рішення, яке не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, у внесеному стороною обвинувачення до суду клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 зазначено про наявність ризиків, передбачених п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, при цьому, жоден з цих ризиків не підтверджується наявними матеріалами справи та доказами, доданим до клопотання прокурора.

З огляду на викладене, сторона захисту звертає увагу на те, що вказані ризики є лише припущенням прокурора, безпідставними, надуманими та такими, що не знайшли свого підтвердження.

Також зазначає про необґрунтованість підозри, а надані стороною обвинувачення докази викликають сумніви щодо достовірності їх змісту. Ні повідомлення про підозру, ні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу не містить ніяких фактичних даних про конкретні дії, нібито вчинені ОСОБА_6 при виконанні об`єктивної сторони інкримінованих йому злочинів.

Вважає, що судом не оцінено в сукупності всі обставини, як то передбачено ст..178 КПК України, в тому числі і характеризуючи дані ОСОБА_6 , який ранеше не судимий, має сім`ю, двох дітей з інвалідністю 1 групи, постійне місце проживання, виключно позитивно характеризується, працює ремонтником автомобілів.

Захисник обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати вказану вище ухвалу суду, в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Зазначає, що у клопотанні прокурора відсутні: правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність; короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, як і самі матеріали відсутні; виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини - що стосуються ОСОБА_10 та ОСОБА_11 немає.

При цьому слідчий наводить докази, встановлені під час досудового розслідування - протоколи різних слідчих дій, декілька висновків експертів, не зазначаючи яке відношення вони мають до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В клопотанні допущено порушення презумпції невинуватості підозрюваних, оскільки стверджується, що вони скоїли злочини, тоді як факт скоєння злочинів доводиться вироком суду.

Крім того, суд вийшов за межі клопотання прокурора, не врахував ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.07.2024, якою його підзахисним продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Виходячи із вищенаведеного, вважає, що судом допущено однобічність та неповноту дослідження матеріалів досудового розслідування, доданих до клопотання, що є підставами для скасування ухвали судді і винесення нової, якою в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 просив ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2024 року скасувати та постановити нову про обрання запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. У разі, якщо суд дійде висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є зам`яким, просив розглянути можливість застосування запобіжного заходу у вигляді застави із урахуванням ст. 182 КПК України з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України

На переконання сторони захисту таке рішення суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим; під час його ухвалення допущено неповноту судового розгляду; істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому воно підлягає скасуванню.

Зазначає, що ОСОБА_12 має постійне місце проживання, дружину, стабільність майнового становища, на утриманні має малолітню дочку та непрацездатну бабусю. Крім того, соціальні зв`язки ОСОБА_12 за місцем проживання характеризуються максимальною міцністю.

Зазначені вище соціальні зв`язки унеможливлюють існування будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Звертає увагу, що ОСОБА_12 ніколи не притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності. Згідно наявної у захисту інформації, ОСОБА_12 під час його перебування в ДУ «Чортківська установа виконання покарань № 26» умов утримання не порушував, скарг та зауважень щодо його поведінки до адміністрації не надходило.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні вимоги, просили оскаржувану ухвалу суду скасувати, змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або заставу, з наведених в апеляційній скарзі підстав.

Обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги їх захисників через начальника ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», з клопотанням про участь в апеляційному розгляді не зверталися, в апеляційній скарзі захисників не порушується питання про погіршення їх становища, їх участь у апеляційному розгляді не є обов`язковою, у зв`язку з чим колегія суддів, з`ясувавши думку присутніх учасників провадження, прийняла рішення про проведення апеляційного розгляду у відсутність обвинувачених, відповідно до вимог ч.4 ст.401, ч.4 ст.405, 422-1 КПК України, з урахуванням також позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.10.2023, у справі №211/111/22, провадження №51-3720км23.

Захисник обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_8 просив скасувати вказану вище ухвалу суду та відмовити у задоволенні клопотання прокурора, з наведених в апеляційній скарзі підстав.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 просив ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2024 року скасувати та постановити нову про обрання запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. У разі, якщо суд дійде висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є зам`яким, просив розглянути можливість застосування запобіжного заходу у вигляді застави із урахуванням ст. 182 КПК України з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні просив залишити ухвалу суду без змін, вважав доцільним продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , оскільки інші запобіжні заходу, на його думку, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, які обґрунтовано обвинувачуються, в тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , думку прокурора, який не визнав вимоги апеляційних скарг, вважає ухвалу суду першої інстанції від 04 вересня 2024 року законною і обґрунтованою, апеляційні скарги захисників просив залишити без задоволення, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги сторони захисту не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог статті 315 ч.3 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Так, під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на 60 діб, оскільки існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, та у зв`язку з неможливістю закінчити судовий розгляд на поточному етапі.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2024 року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до 01 листопада 2024 року включно без визначення розміру застави.

Захисники обвинувачених оскаржують вказану ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, бо вважають, що матеріали кримінального провадження не містять доказів обґрунтованого обвинувачення, існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення за клопотанням прокурора щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених, суд першої інстанції врахував наявність заявлених ризиків, на які посилався прокурор та які не зменшилися та виправдовують тримання обвинувачених під вартою.

Так, стосовно обвинуваченого ОСОБА_12 суд врахував тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні особливо тяжкого злочину, в складі злочинної організації, а саме як організатор та керівник злочинної організації, за яке законом передбачена можливість призначення покарання на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, постійного законного джерела доходу не має та розуміючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує, можє переховуватись від суду.

ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні в складі злочинної організації, а саме як виконавці злочинної організації, зокрема особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачена можливість призначення покарання у разі визнання їх винуватими у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, обвинувачені офіційно не працевлаштовані, постійного законного джерела доходу не мають, та які розуміючи про тяжкість покарання, яке їм загрожує, можуть переховуватись від суду.

Крім того, суд дійшов висновку про наявність ризику впливу на свідків, оскільки на даній стадії процесу не допитані свідки.

Також суд врахував, що в обвинувальному акті зазначається про діяльність злочинної організації, яка була поширена в декількох областях України та за межами території України, з урахуванням вищезазначеного суд дійшов висновку, що продовжують існувати визначені ст.177 КПК України ризики переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню спробам обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак, колегія суддів вважає, що вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 суд першої інстанції в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування саме цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно з положеннями статі 199 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій статті 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28 ч.3 ст.305; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.307; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.311; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.313; ч.3 ст.27; ч.4 ст.28; ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255; ч.2 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.307; ч.2 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.311: ч.2 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.313; ч.2 ст.27; ч.4 ст.28; ч.2 ст.317 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255; ч.2 ст.27- ч.4 ст.28 ч.3 ст.305; ч.2 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255; ч.2 ст.27; ч.4 ст.28; ч.3 ст.307 КК України, з зібраними у кримінальному провадженні доказами 21.08.2024 року переданий до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області, 03.09.2024 проведено підготовче судове засідання, провадження триває та доведеність або не доведеність вини обвинувачених буде встановлюватися вироком суду.

Зі змістуст.422-1 КПК України вбачається, що в ході розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, тому у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження на перевірку обґрунтованості підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення.

З наведених підстав доводи сторони захисту, що в матеріалах провадження відсутні докази на обґрунтування обвинувачення, колегією суддів не перевірялися.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Кримінального процесуального Кодексу України та інших законів України.

Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідночастини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику суду.

ЄСПЛ наголосив, що пунктом 3 статті 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. Зокрема, у рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою статті 5 Конвенції є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, прокурор повинен довести, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

На думку сторони обвинувачення, з якою погодився суд першої інстанції, на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики щодо переховування обвинувачених від суду, а також останні, перебуваючи на волі, матимуть можливість безперешкодно впливати на учасників процесу, шляхом підкупу, примусу, шантажу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів, тоді як їх свідчення матимуть важливе значення для встановлення у суді всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики доведені, які в сукупності з обґрунтованим обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні особливо тяжкого злочину, в складі злочинної організації, а саме як організатор та керівник злочинної організації, ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні в складі злочинної організації, а саме як виконавці злочинної організації, зокрема особливо тяжких злочинів, стали підставою для продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в цьому випадку.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків, усі обставини справи не встановлені, і тим самим перешкоджати кримінальному провадженню чи переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, в складі злочинної організації, а саме як організатор та керівник злочинної організації, ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні в складі злочинної організації, а саме як виконавці злочинної організації, зокрема особливо тяжких злочинів, і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Твердження про те, що під час продовження запобіжного заходу ОСОБА_12 суд не врахував положення ч.1 ст.178 КПК України, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вказані обставини були враховані місцевим судом при продовженні запобіжного заходу. Разом з тим, слід зазначити, що такі обставини як: наявність постійного місця проживання, дружини, стабільність майнового становища, те, що він має на утриманні малолітню дочку та непрацездатну бабусю, за місцем проживання характеризуються максимальною міцністю, ніколи не притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності, крім того, під час перебування ОСОБА_12 в ДУ «Чортківська установа виконання покарань № 26» умов утримання не порушував, скарг та зауважень щодо його поведінки до адміністрації не надходило, не є визначальною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки характеризуючи дані враховуються в сукупності з конкретними обставинами провадження та наявними ризиками.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були затримані 23.01.2024, а 25.01.2024 стосовно них ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області обрано запобіжний заходів у вигляді тримання під вартою до 22.03.2024 без визначення розміру застави, відповідно до ст.183 ч.4 п,4,5 КПК України, який неодноразово продовжувався, останній раз 16.07.2024 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області строком до 07.09.2024 стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , при цьому ОСОБА_10 визначено розмір застави, та 15.07.2024 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області строком до 11.09.2024 стосовно ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , при цьому ОСОБА_11 визначено розмір застави, тобто під час підготовчого судового засідання строк дії попередньої ухвали спливав, тому прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою обвинувачених, що відповідає вимогам статей 199, 315 КПК України.

Отже, на теперішній час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК України, відсутня інформація про те, що обвинувачені не можуть утримуватися в умовах слідчого ізолятора або про те, що з`явились нові обставини, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням встановленого, конкретних обставин кримінального правопорушення, зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та виключити ризики, пов`язані зі звільненням їх з-під варти.

Зазначені в апеляційних скаргах доводи про недостатнє підтвердження вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, в яких вони обвинувачуються, неправильність викладу обставин події у повідомленні про підозру та обвинувальному акті, колегією суддів не перевірялися, оскільки обґрунтованість обвинувачення не є предметом апеляційного перегляду ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, відповідно до положень ст. 422-1 КПК України.

Щодо посилань захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про необхідність визначення застави, то апеляційний суд вважає, що ці доводи не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 183 КК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, передбаченого статтями 255 - 255-3 Кримінального кодексу України, а також щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Кримінальний процесуальний закон відносить це питання до дискреційних повноважень суду, яке вирішується за результатом аналізу всіх чинників в сукупності.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, розмір застави на даному етапі судового розгляду провадження, враховуючи наведені ризики, суд першої інстанції не визначив, не вбачає таких підстав на цьому етапі провадження і колегія суддів.

З урахуванням наданих матеріалів справи і встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на 60 днів, а саме до 01 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави, обмеження права обвинувачених на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним, через неможливість у жодний інший спосіб запобігти їх втечі та забезпечити належне виконання ними своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали у цьому провадженні колегією суддів не встановлено. Отже, апеляційні вимоги сторони захисту є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2024 року про продовження строку тримання під вартою до 01 листопада 2024 року без визначення розміру застави стосовно ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3