ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3046/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, який має вищу освіту, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого (зі слів), підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

ВСТАНОВИВ:

25.10.2024 слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосовування відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , визначивши незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено - кокаїн, як головне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо порядку обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, розробив план збуту наркотичного засобу, обіг якої обмежено - кокаїн. Для цього в невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, але не пізніше 09.04.2024, організував незаконну діяльність, пов`язану із придбанням, зберіганням з метою подальшого збуту, та збутом наркотичного засобу, шляхом передачі «з рук в руки» на території м. Києва. До своєї незаконної діяльності ОСОБА_5 залучив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до обов`язків якого входило забезпечення конспірації та прикриття, а також безпосереднього продажу наркотичного засобу за вказівкою ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до обов`язків якої входило забезпечення конспірації та прикриття, зберігання та фасування наркотичного засобу, з подальшою його передачею для безпосереднього продажу за вказівкою ОСОБА_5 .

Так, 23.10.2024, в рамках здійснення контролю за вчиненням злочину, проведено оперативну закупку наркотичного засобу, обіг якого обмежено, а саме кокаїну, під час якого ОСОБА_5 22.10.2024 в мобільному інтернет-мессенджері «Telegram» використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_1 та акаунт з нік-неймом «Sash» з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який надав згоду на участь в проведенні оперативної закупки наркотичного засобу, обіг якого обмежено - кокаїн та обрав собі вигадані анкетні дані « ОСОБА_9 » та щодо якого застосовано заходи безпеки, домовився щодо збуту останньому наркотичного засобу, обіг якого обмежено - кокаїн, шляхом передачі «з рук в руки». Після чого, того ж дня ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 свій криптогаманець з ідентифікатором «НОМЕР_4», на який потрібно здійснити переказ грошових коштів за придбання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - кокаїн. В подальшому гр. ОСОБА_9 через криптообмінник здійснив переказ грошових коштів в сумі 2 000 доларів США на власний криптогаманець з ідентифікатором «НОМЕР_5», та о 18:29 год. здійснив переказ вказаних грошових коштів на зазначений криптогаманець ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 , що кокаїн він отримає завтра, а саме 23.10.2024. Так, 23.10.2024 ОСОБА_5 написав смс-повідомлення в інтернет-мессенджері «Telegram» на номер мобільного телефону ОСОБА_9 , та повідомив, що передачу наркотичного засобу останньому здійснить ОСОБА_7 .

Окрім того, того ж дня, 23.10.2024 о 17:25 год. ОСОБА_5 написав смс-повідомлення в інтернет-мессенджері «Signal» користувачу « ОСОБА_10 », з номером телефону НОМЕР_2 , а саме гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому зазначив, щоб остання підготувала 20 грамів кокаїну для ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 о 17:46 год. відписала, що все зробила.

Після чого, ОСОБА_7 у смс-режимі та за допомогою дзвінків в мобільному інтернет-мессенджері «Telegram», використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_3 та акаунт з підписаним нік-неймом « ОСОБА_11 » з ОСОБА_9 домовився щодо збуту останньому наркотичного засобу, обіг якого обмежено - кокаїн, шляхом передачі «з рук в руки».

В подальшому, 23.10.2024 приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_9 зустрівся із ОСОБА_7 в попередньо узгодженому місці за адресою: АДРЕСА_3 , де в подальшому ОСОБА_7 збув ОСОБА_9 полімерний пакет із написом «Нова Пошта», в якому наявна полімерна ємність із порошкоподібною речовиною білого кольору, шляхом передачі «з рук в руки».

Після чого, 23.10.2024 в період часу з 19 год. 01 хв. по 19 год. 05 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , в присутності двох понятих, добровільно видав співробітникам поліції полімерний пакет із написом «Нова Пошта», в якому наявна полімерна ємність із порошкоподібною речовиною білого кольору, яка містить наркотичний засіб, обіг якої обмежено - кокаїн, загальною масою 11,845 г., який ОСОБА_7 перебуваючи в єдиному умислі з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів збув, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначив, а прокурор в судовому засіданні підтримав, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у незаконному збуті наркотичного засобу, у великих розмірах, вчиненого за попередньою змовою групи осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується рапортом про виявлення кримінального правопорушення; протоколом затримання ОСОБА_5 ; протоколом обшуку; висновком експертизи матеріалів, речовин та виробів; протоколами допитів свідків; протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; протоколами огляду; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому мають місце ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зважаючи на тяжкість покарання; вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки не виключено, що підозрюваний визначив збут наркотичного засобу як основне джерело доходів; незаконно впливати на свідків тощо. Прокурор зазначив, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні не оспорюючи обґрунтованості підозри просив застосувати запобіжний захід ОСОБА_5 у виді застави. При цьому захисник вказав на необгрунтованість ризику впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні та просив врахувати, що ОСОБА_5 має захворювання, яке потребує обстеження та лікування, має соціальні зв`язки, постійне місце проживання, неофіційно працевлаштований.

ОСОБА_5 підтримав доводи свого захисника.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає останнє таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Так, слідчим суддею встановлено, що Дарницьким УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001838 від 09.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

23.10.2024 о 20 годині 25 хвилин ОСОБА_5 було фактично затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України.

15 жовтня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, а отже в оцінці цього питання кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням сталої практики ЄСПЛ, про що прямо вказує ч. 5 ст. 9 КПК України.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що необхідні для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення особі обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав осіб.

Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (IlgarMammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження: рапортом про виявлення кримінального правопорушення; протоколом затримання ОСОБА_5 ; протоколом обшуку; висновком експертизи матеріалів, речовин та виробів; протоколами допитів свідків; протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; протоколами огляду; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Оцінюючи докази підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою.

Водночас, обов`язковою умовою для застосування запобіжного заходу має бути доведеність сукупності обставин, визначених ч. 1 ст. 194 КПК України, яка вимагає від прокурора довести не лише наявність обґрунтованої підозри, а надати докази на підтвердження підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні та обґрунтувати недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, раніше не судимий, має певні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання.

Оцінюючи встановлені у судовому засіданні відносно особи підозрюваного дані та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи відсутність офіційного доходу.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та невисокий ступінь соціальних зв`язків підозрюваного.

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, то такі твердження слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні не підтверджено будь-якими фактами або ж обставинами, а тому вказаний ризик є недоведеним.

Згідно із статтею 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювати точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як тимчасове утримання підозрюваного під вартою, є найбільш доцільним і обґрунтованим забезпеченням кримінального провадження, оскільки інші запобіжні заходи, з урахуванням особи підозрюваного, будуть не дієвими для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків з мотивів щодо ризиків, які наведені вище.

Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою (Idalov проти Росії § 140; Tase проти Румунії, § 40; Castravet проти Молдови, § 33; Belchev проти Болгарії, § 82).

При обґрунтуванні строку тримання під вартою шістдесят днів, слідчий суддя зважає на категорію злочину, що у даному кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих дій, а тому строк шістдесят днів, визначений процесуальним законом, є об`єктивно виваженим.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, крім передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Також, положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «середовище»; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин; (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

У контексті обставин цього кримінального правопорушення, суд вважає, що застава в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна буде забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків та запобігти встановленим ризикам.

Така сума (застави) оцінена враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , його майновий стан.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193-196, 206, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23.12.2024 включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 20 год. 25 хв. 23.10.2024.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк до 23.12.2024 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання у відповідні органи державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання ним обов`язків, покладених судом, застава звертається в дохід держави, а до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали складено 29.10.2024.

Слідчий суддя: ОСОБА_1