Провадження № 1-кс/686/9826/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000147,

встановив:

15.11.2024 р. слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 , за допомогою поштового зв`язку (дата поштового відправлення - 14.11.2024 р.), звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із начальником відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, яке 13.11.2024 р., під час проведення, у період часу з 06 год. 25 хв. по 08 год. 26 хв., обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , було тимчасово вилучене у ОСОБА_4 , зокрема, на: три блістери, із 25 таблетками «Метадон-ЗН»; блокнот, червоного кольору, із чорновими записами; медичну документацію, щодо видачі таблеток «Методон», на 2 арк.; банківську картку «ПУМБ» № НОМЕР_1 , червоного кольору; банківську картку «Monobank» № НОМЕР_2 , чорного кольору; банківську картку «Monobank» № НОМЕР_3 , чорного кольору; тримач до сім-картки оператора «Київстар» НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «POCO» моделі «С 65», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , із сім-карткою оператора «Life cell» з номером НОМЕР_7 ; блістер, із 6 таблетками «Метадон-ЗН»; два полімерних упакування, з невідомою порошкоподібною речовиною білого кольору.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч.3 ст.170 КПК України, вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Водночас, за змістом ч. 2 ст.64-2 КПК України, у випадку коли вирішується питання про арешт майна третьої особи, суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна є лише прокурор.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане слідчим клопотання не відповідає. Так, у поданому клопотанні слідчий не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє належне обґрунтування, яке значення має майно (у тому числі й блістери з таблетками та медична документація), на яке просить накласти арешт слідчий, як речові докази та які обставини (з тих, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню), за допомогою цих доказів, можливо довести у кримінальному провадженні №0000147, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання та приєднання в якості речового доказу (документів), в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України. Також, слідчий суддя звертає увагу й на ту обставину, що до клопотання не було долучено будь-яких матеріалів, на підтвердження факту використання вилученого в ході обшуку майна, саме при виконанні певною особою об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.1 ст.306, ч.4 ст.28, ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.4 ст.28, ч.2 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311, ч.4 ст.28, ч.2 ст.317 КК України, з метою підтвердження зазначеного слідчим факту про використання вилученого майна саме під час вчинення злочинів (як знаряддя чи засобу кримінального правопорушення). З огляду на те, що докази перерахування грошових коштів з банківських рахунків орган досудового розслідування може отримати з дотриманням вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», слідчим у клопотанні також не наведено, яка є необхідність в накладенні арешту на банківські платіжні картки, які лише пов`язані з рахунками, що належать держателям карток, проте власником таких карток є банки-емітенти, що випустили картки.

Окрім того, слідчий у клопотанні зазначає, що все вилучене у ОСОБА_4 , у ході обшуку, майно належить саме останній, однак, матеріали клопотання вказують на те, що власниками частини з зазначених, вилучених у ОСОБА_4 , речей (банківських карток) є треті особи. Тобто, майно, про яке йдеться у клопотанні слідчого, належить третім особам, відповідно, й суб`єктом звернення із таким клопотанням про арешт майна мав би бути прокурор.

До клопотання слідчим долучено лише витяг з ЄРДР (на 10 арк.), а також копії: ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку (на 2 арк.); 2 протоколів обшуку (на 6 арк.); повідомлення ОСОБА_4 про підозру та протоколи її допиту та затримання (на 13 арк.); постанови про визнання та приєднання в якості речового доказу (документів) (на 2 арк.), інших документів, у тому числі й тих, про які зазначено вище та якими б слідчий міг обґрунтувати свої доводи, до клопотання долучено не було. В тому числі, не долучає до свого клопотання слідчий і будь-яких доказів на підтвердження того, що всі, з вилучених в ході проведення вказаного обшуку, речі, мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Крім того, з врахуванням положень ч.7 ст.236 КПК України (згідно з якими при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження, крім того, предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження, а вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном), слідчий у клопотанні не мотивує, яка є необхідність в збереженні речових доказів, саме шляхом накладення арешту на майно (в тому числі, й на порошкоподібні речовини), яке, очевидно, й так є вилученим законом з обігу та яке не перебуває у статусі тимчасово вилученого, із врахуванням того, що дозвіл на відшукання цього майна надавався слідчим суддею під час постановлення ухвали про надання дозволу на проведення обшуку.

Також, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого слідчим клопотання не містять актуальних контактних даних осіб, яким належить майно, на яке просить накласти арешт слідчий, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказаних осіб про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, кому в дійсності належить вищевказане майно, з долученням документів, якими представник сторони обвинувачення має обґрунтовувати доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 , що погоджене з начальником відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000147, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя