Провадження №: 1-кп/752/2178/24
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

25.10.2024 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

застводавця ОСОБА_6 ,

провівши в приміщенні суду у місті Києві відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000567 за обвинуваченням ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Тальне Черкаської області, зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 , незаміжня, працевлаштована (фізична особа - підприємець),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 10.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, відомості про яке внесено 03.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні за №0000567, а також реєстр матеріалів досудового розслідування.

Під час проведення підготовчого судового засідання прокурор надав пояснення щодо правильності визначення підсудності кримінального провадження, відповідності обвинувального акта вимогам КПК України та відсутності підстав для закриття провадження, а також просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Також прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави, що дорівнює 160 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб та з покладення обов`язків за ч. 5 ст. 194 КПК України, клопотання про звернення застави в дохід держави, клопотання про арешт майна.

Мотивами заявлення безпосередньо пов`язаних між собою клопотань прокурор визначив реалізацію ризику за ст. 177 КПК України, а саме: перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та пояснив, що на стадії досудового розслідування до обвинуваченої за клопотанням слідчого за ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави, що дорівнює 80 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Також, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження на стадії досудового розслідування на майно, належне ОСОБА_4 , було накладено арешт за ухвалою слідчого судді 02.08.2024, зокрема на два об`єкти нерухомого майна та один автомобіль. Після внесення застави та звільнення зі слідчого ізолятора ОСОБА_4 01.08.2024, будучи обізнаною з тим, що в суді розглядатиметься клопотання слідчого про накладення арешту, відчужила за невстановлених обставин, належну їй автівку, тобто, таким чином, здійснила перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки усвідомлювала, що санкція статті кримінального закону за пред`явленою їй підозрою, передбачає конфіскацію майна і не бажаючи щоб її майно було конфісковано, продала транспортний засіб.

Як зазначив прокурор, своїми усвідомленими діями обвинувачена перешкоджає встановленню істини у кримінальному провадженні, вживає заходів до неможливості виконання обвинувального вироку, тобто чинить перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Вказані чинники доводять порушення обов`язків за ухвалою про застосування запобіжного заходу та, відповідно, обумовлюють необхідність як звернення застави в дохід Держави, а також застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у двічі більшому розмірі, ніж був визначений попередньо та накладення арешту на транспортний засіб, який належав ОСОБА_4 і який вона недобросовісно відчужила.

Наразі прокурор вбачає наявними ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Так, ризик переховування від суду обґрунтовується тим, що вчинення кримінальних правопорушень є для ОСОБА_4 джерелом доходу, крім того вона розуміє, що санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна, тобто усвідомлюючи невідворотність покарання, яке пов`язане з позбавленням волі, обвинувачена може переховуватися від суду. Також ОСОБА_4 не має постійного джерела доходу, не має у своїй власності та оренді житла та території міста Києва, не має міцних соціальних зв`язків.

Також, на думку прокурора, ОСОБА_4 , з метою зміни показань свідків на свою користь, можу здійснити на них протиправний вплив, погрожувати їм фізичною розправою, оскільки вона особисто наглядно з ними знайома і відомості про них їй відомі з матеріалів кримінального провадження.

Захисник у підготовчому судовому засіданні усно заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, обґрунтувавши його тим, що слідчий відмовив стороні захисту у допиті залегендованого свідка, було порушено право на захист і це вплинуло на кваліфікацію інкримінованих діянь. Крім того, захисник послався на те, що в обвинувальному акті не враховані обставини, які мають суттєве значення, обвинувальний акт не містить чіткої кваліфікації, обґрунтованої й об`єктивної, слідство проведено однобоко, обвинувальний акт є неповноцінним документом і його слід повернути прокурору.

У задоволенні клопотань прокурора про застосування запобіжного заходу, звернення застави, накладення арешту на автомобіль захисник просив відмовити, послався на те, що клопотання безпідставні, адже його підзахисна дотримувалася всіх обов`язків, які визначені в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яка не передбачала заборон на відчуження майна, ризики за ст. 177 КПК України, про які вказав прокурор у своєму клопотанні не доведені та фактично відсутні, ОСОБА_4 працевлаштована , адже є самозайнятою особою, зареєстрована як фізична особа-підприємець, працює та сплачує податки до бюджетів відповідних рівнів, має де проживати, від слідства не ухилялась, від суду не ухиляється, домовленість про продаж автомобіля мала задовго до 02.08.2024 і сам продаж транспортного засобу не можливо здійснити одномоментно, така процедура вимагає часу та улагодження звичаєвих і юридичних формальностей.

Також захисник просив суд врахувати, що свідками сторони обвинувачення, виходячи з матеріалів досудового розслідування, не є особи, очевидці так званих злочинів, у той час як сторона захисту клопотала перед слідчим про допит свідків письмово, проте у задоволенні цього клопотання було відмовлено.

Обвинувачена підтримала захисника та на запитання суду повідомила, що заробляє на нерухомості (здійснює інвестування, супровід інвестування, ремонт і дизайн та продаж об`єктів нерухомого майна), була присутньою у судовому засіданні, де розглядалося клопотання про застосування арешту в Шевченківському районному суді міста Києва, адже клопотала перед судом про відхилення клопотання слідчого, який вимагав накласти арешт на готівкові кошти співвласників і мешканців багатоквартирного будинку, де вона проживає, про продаж свого автомобіля домовленість мала у липні, укладала попередній договір про його відчуження та оформила угоду за допомогою сервісу державних цифрових послуг "Дія" 01.08.2024, проте таким продажем перешкоджанню кримінальному провадженню не чинила, свої паспорт для виїзду за кордон здала до відділку поліції, без дозволу слідчої не відлучалася за межі міста Києва та Київської області. Також повідомила, що просила у слідчої її допитати, проте їй відмовили і відмовили у допиті свідків захисту.

ОСОБА_6 - особа, яка вносила заставу за ОСОБА_4 , пояснив, що є сусідом обвинуваченої, проживає з нею в одному будинку, де ОСОБА_4 приймає активну участь у забезпеченні благоустрою, зокрема, збирала гроші на придбання енерго об`єктів на випадок відключення електропостачання. Коли сусіди дізналися, що ОСОБА_4 потрапила у слідчий ізолятор, то організувалися, зібрали кошти на заставу і він їх за Катерину вніс. Не вбачає справедливим, щоб ці кошти були стягнуті в дохід Держави.

Прокурор навів усні заперечення на клопотання про повернення обвинувального акта, пояснив, що захисник на стадії досудового розслідування подав стисле клопотання про допит свідків, де навів лише їх імена та прізвища, навіть без адрес місця мешкання, хоча міг провести їх опитування самостійно як адвокат.

Заслухавши сторін, суд дійшов висновку про відсутність процесуальних передумов для повернення обвинувального акта прокурору, зважаючи на наступне.

Так, у п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України дійсно передбачено повноваження суду на постановлення у підготовчому засіданні ухвали про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги до обвинувального акта вміщені у ст. 291 КПК України, де, серед іншого, передбачено, що обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Ознайомившись з обвинувальним актом, що затверджений 10.09.2024, суд з`ясував, що у ньому наявні анкетні відомості обвинуваченої, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінальних правопорушень та вказівка на відповідну статтю КК України, якою установлено кримінальну відповідальність за діяння які, на переконання прокурора мали місце, наявне формулювання обвинувачення, зазначено про обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання (їх відсутність), містяться решта обов`язкових відомостей, визначених у ч. 2 ст. 291 КПК України.

У силу п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України закон уповноважує прокурора (процесуального керівника) на викладення в обвинувальному акті обставин справи так, як вони ним встановлені, що є дискреційними повноваженнями, а питання про відповідності викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи, а також про їх узгодженість з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні.

У зв`язку з цим, доводи захисника, який на уточнюючі запитання суду так і не змін чітко визначити у чому ж саме обвинувальний акт не відповідає вимогам чинного законодавства, відхиляються.

Таким чином, недоліків обвинувального акта, які перешкоджали б призначенню справи до судового розгляду, не вбачається.

Інших заяв та/або клопотань як-то про закриття кримінального провадження, виклик свідків, витребування речей і документів тощо суду заявлено не було і на уточнюючі запитання суду про наявність заяви чи клопотань сторони не заявили нових процесуальних вимог за ст. 314-315 КПК України.

Угоди у кримінальному провадженні не укладалися, інші заяви чи клопотання, скарги у підготовчому засіданні до суду не надходили.

Отже, суд, виконавши вимоги ст. 342-345 КПК України, ознайомившись з обвинувальним актом, дійшов висновку, що кримінальне провадження підсудне Голосіївському районномусуду міста Києва, обвинувальний акт відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства і підстави для його повернення відсутні.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для прийняття рішень, передбачених п.1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, провівши підготовку до судового розгляду і вирішивши питання, передбачені ч. 2 ст. 315 КПК України, суд вважає за належне закінчити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні одноособово за участі сторін.

Щодо клопотань прокурора про застосування запобіжного заходу, звернення застави в дохід держави та про арешт майна, суд зазначає наступне.

Як слідує з ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.07.2024 у справі № 761/27138/24 за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_4 обрано тримання під вартою з можливістю внесення застави, що дорівнює 160 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб та з покладення обов`язків за ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави, а саме: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи; не відлучатись за межі міста Києва, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

При обранні цього запобіжного заходу було враховано ризики переховування від суду, знищення/спотворення чи приховування від суду речей і документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, ризик неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За приписами ст. 182 КПК України застава, як захід забезпечення кримінального провадження, полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно з вимогами абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

З документів, представлених стороною захисту, вбачається, що ОСОБА_4 має легальні джерела доходу, займається підприємницькою діяльністю та сплачує податки, має небайдужих знайомих з числі сусідів будинку, де мешкає, які внесли за неї заставу і один зх. них з`явився в підготовче судове засідання, що свідчить про наявність у обвинуваченої сталих соціальних зв`язків, наявність засобів до існування та спростовує ризики криміногенних потреб.

Як зазначив сам прокурор, обов`язки, які визначені в ухвалі слідчого судді від 26.07.2024 ОСОБА_4 не порушувала.

Відповідно до попереднього договору купівлі-продажу від 01.07.2024 ОСОБА_4 мала домовленість на продаж авто марки Audі А 1, державний номерний знак НОМЕР_1 ще з 01.07.2024, реєстрація угоди про купівлі-продаж відбулася 01.08.2024, тобто коли ще не були застосовані відповідні заборони - арешт майна за ухвалою слідчого судді від 02.08.2024.

Станом на 25.10.2024 суду не подано доказів наявності спору про вказаний транспортний засіб, зокрема заявлення будь-ким вимог про витребування його з чужого незаконного володіння тощо з посиланням на удаваність чи нікчемність договору купівлі-продажу.

Як неодноразово вказав прокурор, цей автомобіль фізично перебуває на спеціальному майданчику для зберігання речових доказів та арештованого майна органів Національної поліції, тобто новий власник не матиме змоги фізично його перемістити, використовувати його тощо.

Відомостей про скасування арешту з цього транспортного засобу до суду не надходило.

Враховуючи викладене, суд не погоджується з прокурор в частині того, що укладення угоди про продаж вищевказаного автомобіля становило собою здійснення перешкоджання ОСОБА_4 кримінальному провадженню іншим чином, а тому не вбачає підстав для накладення на нього арешту, що само по собі порушуватиме право власності іншої особи, не вбачає підстав для звернення застави в дохід бюджету та вважає, що ризики незаконного впливу на свідків, переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення наразі наявні та є убезпеченими застовою, що діє.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. 170, 177, 182, 291, 314, 315 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Клопотання захисника про повернення обвинувального акта відхилити.

2.Закінчити підготовче судове засідання.

3.Призначити судовий розгляд кримінального провадження № 0000567 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України у відкритому судовому засіданні Голосіївського районного суду міста Києва на 25.10.2024 о 12:55.

4.Розгляд справи проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні за участі прокурора, обвинуваченої, захисника.

5.Клопотання прокурора про звернення застави в дохід Держави від 22.10.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 22.10.2024, про арешт майна від 22.10.2024 відхилити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1