Справа № 144/988/24
Провадження №11-кп/801/1128/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали кримінального провадження № 0000359 від 20.04.2024, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Теплицького районного суду Вінницької області від 17.09.2024, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 17.09.2024 продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто 15 листопада 2024 року включно.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може ухилятись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ст. 115 КК України, за який у разі визнання винним передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Суд не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що є недостатніми для запобіганню ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків, і вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали Теплицького районного суду Вінницької області від 17.09.2024 та ухваленні нового рішення, яким замінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Вимоги мотивує тим, що є всі підстави стверджувати про невинність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, в якому його обвинувачують. Все зводиться до того, що по суті військові навики, що були набуті під час військової служби ОСОБА_8 . досудове слідство оцінило проти бувшого військовослужбовця, як ризики, що само по собі є неприпустимим явищем, бо жодних підстав не має підозрювати професійного військового в тому, що загиблому ОСОБА_9 не вдалося заподіяти шкоди небезпечною дією, принесеного ним же в громадське місце пістолета та погрожуючи ним оточуючих та здійснивши вистріл по ногам одного із них та підійшовши на критично небезпечну відстань до інших оточуючих, одним з яких виявився ОСОБА_8 .

Зокрема суд раніше було повідомлено, що ОСОБА_8 був мобілізований 13.03.2022 року та звільнився із військової служби 27.02.2023 року. Під час служби, виконував бойові завдання, перебуваючи в Дубно, Бахмуті, ОСОБА_10 , тощо.

Суд не врахував пояснень адвоката щодо перебування ОСОБА_8 в стані необхідної оборони.

Досліджені в справі докази, включаючи матеріали слідчих експериментів допити свідків свідчать, що загиблий ОСОБА_9 своїми діями становив реальну загрозу життю та здоров?ю для всіх присутніх в громадському місці осіб, в тому числі для жінок та дітей та до моменту своєї смерті ОСОБА_9 , крім того, що погрожував великій кількості присутніх людей в громадському місці, ще й стріляв по одному з присутніх в громадському місці по ОСОБА_11 .

Вищезазначені обставини виключають злочинність діяння за ч. 1 ст. 115 КК України, в якому підозрюють ОСОБА_8 .

Сторона захисту вважає, що ОСОБА_8 вважається таким, що перебував у стані необхідної оборони та не перевищив її меж. ОСОБА_8 не був ініціатором виникнення конфлікту, під час якого було заподіяно смертельні тілесні ушкодження ОСОБА_9 .

Всіх свідків вже опитано, всі докази у слідства вже наявні.

Зібрані досудовим слідством докази свідчать, що загиблий ОСОБА_9 незаконно володів пістолетом, в нього вдома під час обшуку знайдені гільзи від травматичного пістолета та загинув він від травматичного пістолета та кулі травматичного пістолета.

Захисник - адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги адвоката

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового засідання; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга- задоволенню - не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою виконано у відповідності до вимог ст.ст.184,199 КПК України та містить суть обвинувачення, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

- наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за які у разі визнання винним передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років позбавлення волі;

- існують ризики, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від суду, чинити незаконний вплив на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається сторона захисту, не є тими безумовними підставами, які слугують підставами для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених прокурором у клопотанні, які вважав доведеними суд.

З висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки сукупність встановлених судом та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність продовження раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти існуючим ризикам.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Позиція сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, проходження військової служби та участь у бойових діях, колегія суддів враховує, проте не вважає ці обставини визначальними та непереконливими, оскільки вони не свідчать про те, що для обвинуваченого буде стримуючими факторами та здатними вплинути на його процесуальну поведінку чи зменшити встановлені ризики.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги захисника самі по собі не можуть бути підставою для застосування обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Теплицького районного суду Вінницької області від 17.09.2024, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15 листопада 2024 року включно, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4