Справа № 461/7772/24
Провадження № 1-в/461/233/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2024 м. Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь,

в с т а н о в и в :

засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», звернувся в суд із клопотанням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ч.2 ст.74 КК України, в якому просить вирішити питання про звільнення чи пом`якшення призначеного покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 29.07.2024 у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі, у зв`язку із декриміналізацією вчинених ним діянь.

Представник Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомив.

Засуджений ОСОБА_4 , який брав участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, подане ним клопотання підтримав та просить його задоволити.

Прокурор в судовому засіданні щодо клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_4 у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь заперечив. Разом з тим, вважає, що наявні підстави для приведення вироків у відповідність до чинного законодавства. Зокрема, у зв`язку із частковою декриміналізацією вчинених ОСОБА_4 діянь за ч.4 ст.185 КК України, та за наявності п`яти вироків відносно нього, просить визнати ОСОБА_4 засудженим та таким, що відбуває покарання, призначене вироком Личаківського районного суду м.Львова від 27 травня 2024 року за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Заслухавши думку прокурора, засудженого, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2 і 3 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено під час судового розгляду, засуджений ОСОБА_4 неодноразово судимий, зокрема:

-вироком Залізничного районного суду м.Львова від 21.12.2023 у справі №462/8369/23 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення воді строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст.75 КК України звільнено останнього від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового стоку на 1 (один) рік. Згідно із зазначеним вироком, ОСОБА_4 19.09.2023 вчинив таємне викрадення чужого майна крадіжку, в умовах воєнного стану, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 798 грн без ПДВ;

-вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.02.2024 у справі №450/4699/23 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення воді строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць. Також обрано ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, або до набрання вироком законної сили, зазначено про початок відбування покарання з 21.02.2024. Окрім цього, зазначено, що вирок Залізничного районного суду м.Львова від 21.12.2023 слід виконувати окремо. Так, згідно із зазначеним вироком, ОСОБА_4 14.09.2023 вчинив замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, на загальну суму 3 019,20 грн;

-вироком Сихівського районного суду м.Львова від 02.04.2024 у справі №464/8077/23 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.3 ст.369, ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання: за ч.1 ст.309 КК України 1 (один) рік обмеження волі; за ч.3 ст.369 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі без конфіскації майна; за ч.4 ст.185 України 5 (п`ять) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, яке призначено вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.02.2024, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 21.12.2023 - у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) місяць, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання - 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі. Згідно із зазначеним вироком, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану, а також вчинив повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану, а саме: 24.09.2023 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 290,83 грн без ПДВ; 03.10.2023 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 405,83 грн без ПДВ; 18.10.2023 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 686,67 грн без ПДВ; 01.11.2023 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 298 грн без ПДВ; 02.11.2023 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 335,30 грн без ПДВ; 12.01.2024 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 361,60 грн без ПДВ; 12.01.2024 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 312 грн без ПДВ; 13.01.2024 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 466,50 грн без ПДВ; 13.01.2024 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 305,02 грн без ПДВ; 02.02.2024 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 362,35 грн без ПДВ; 02.02.2024 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 487,65 грн без ПДВ; 03.02.2024 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 330 грн без ПДВ; 03.02.2024 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 331,85 грн без ПДВ; 06.02.2024 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 617,52 грн без ПДВ; 10.02.2024 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 456,50 грн без ПДВ; 17.02.2024 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 559,80 грн без ПДВ; 17.02.2024 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 456,50 грн без ПДВ; 18.02.2024 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 583,15 грн без ПДВ; 18.02.2024 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 428,46 грн без ПДВ. Окрім цього, зазначеним вироком встановлено, що ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав психотропну речовину без мети збуту (ч. 1 ст.309 КК України), а також запропонував та надав службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірну вигоду за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища (ч. 3 ст.369 КК України);

-вироком Личаківського районного суду м.Львова від 27.05.2024 у справі №463/8782/23 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення воді строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч.4 ст.70 КК України, остаточно, за сукупністю кримінальних правопорушень, до даного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 02.04.2024 та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання 5 (п`ять ) років 3 (три) місяці позбавлення волі. Зазначеним вироком встановлено, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану, а також вчинив повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану, а саме: 25.08.2023 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1 097,48 грн; 29.08.2023 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2 982,85 грн; 30.08.2023 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 813,10 грн; 08.09.2023 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1 240,60 грн;

-вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 29.07.2024 у справі №466/11955/23 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення воді строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч.4 ст.70 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Личаківського районного суду м.Львова від 27.05.2024 та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання 5 (п`ять ) років 4 (чотири) місяці позбавлення волі. Даним вироком встановлено, що ОСОБА_4 вчинив повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану, а саме: 09.09.2023 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1 000 грн; 11.09.2023 викрав майно, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2630,91 грн.

Таким чином, встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 29.07.2024, до якого на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Личаківського районного суду м.Львова від 27.05.2024, до якого, в свою чергу, на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 02.04.2024. Окрім цього, вирок Сихівського районного суду м.Львова від 02.04.2024 містить посилання на ч.4 ст.70 КК України, згідно з якою призначене покарання поглинуло більш суворе покарання, призначене вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.02.2024, а також на підставі ч. 1 ст.71 КК України до покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 21.12.2023.

Звертаючись до суду із зазначеним клопотанням, засуджений ОСОБА_4 покликається на декриміналізацією вчинених діянь та на підставі цього просить звільнити його від відбування покарання чи пом`якшити призначене покарання.

Щодо декриміналізації вчинених діянь засудженого ОСОБА_4 , суд зазначає таке.

На час, до якого відносяться інкриміновані за ч.4 ст.185 КК України обвинуваченому ОСОБА_4 діяння, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі - Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 у 2023 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_4 діяння за ч.4 ст.185 КК України, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 268 грн 40 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 268 грн 40 коп, то наставала кримінальна відповідальність.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 1449-VI від 04.06.2009 у 2024 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_4 діяння за ч.4 ст.185 КК України, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 302 грн 80 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 302 грн 80 коп, то наставала кримінальна відповідальність.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення наведеної вище ч.2 ст. 4 КК України та ч.1 ст.5 КК України, таємне викрадення чужого майна вартістю до 2 684 грн у 2023 році та до 3 028 грн у 2024 році, до яких відносять інкриміновані ОСОБА_4 діяння, кваліфікувалися б за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

З огляду на наведене, слід привести у відповідність до чинного законодавства вироки відносно ОСОБА_4 , таким чином:

-оскільки згідно із вироком Залізничного районного суду м.Львова від 21.12.2023 у справі №462/8369/23 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні крадіжки 19.09.2023 на загальну суму 798 грн, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна у 2023 році настає за крадіжку вартістю понад 2 684 грн, відтак ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного покарання вироком Залізничного районного суду м.Львова від 21.12.2023 у справі №462/8369/23, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений;

-оскільки вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.02.2024 у справі №450/4699/23 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні 14.09.2023 замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, на загальну суму 3 019,20 грн, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна у 2023 році настає за крадіжку вартістю понад 2 684 грн, відтак даний вирок відповідає нормам чинного законодавства, з урахуванням внесених змін. Таким чином, слід вважати засудженим ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, із призначенням покарання у виді позбавлення воді строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць. Разом з тим, слід виключити із зазначеного вироку вказівку щодо окремого виконання вироку Залізничного районного суду м.Львова від 21.12.2023, у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання за цим вироком;

-щодо вироку Сихівського районного суду м.Львова від 02.04.2024 у справі №464/8077/23, слід зазначити таке. Оскільки ОСОБА_4 даним вироком визнано винуватим, серед іншого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, а саме за крадіжки у 2023 році та 2024 році (19 епізодів), однак суми викраденого майна щодо кожного з епізодів не досягла порогу кримінальної відповідальності за таємне викрадення чужого майна станом на момент вчинення, відтак ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений. Відтак, слід вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Сихівського районного суду м.Львова від 02.04.2024 у справі №464/8077/23 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309 та ч.3 ст.369 КК України, із призначенням покарання: за ч.1 ст.309 КК України 1 (один) рік обмеження волі; за ч.3 ст.369 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, яке призначено вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.11.2024, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Однак, із зазначеного вироку слід виключити ч.1 ст.71 КК України щодо часткового приєднання невідбутої частину покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 21.12.2023,у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання за цим вироком;

-вирок Личаківського районного суду м.Львова від 27.05.2024 у справі №463/8782/23 слід привести у відповідність наведеним вище нормам чинного законодавства таким чином. Зазначеним вироком ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, зокрема за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки) в умовах воєнного стану по чотирьох епізодах: 25.08.2023 на загальну суму 1 097,48 грн; 29.08.2023 на загальну суму 2 982,85 грн; 30.08.2023 на загальну суму 813,10 грн та 08.09.2023 на загальну суму 1 240,60 грн. Оскільки один з епізодів, зокрема щодо крадіжки 29.08.2023 на суму 2 982,85 грн, перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку у 2023 році (2 684 грн), відтак вирок відповідає нормам чинного законодавства. Таким чином, слід вважати засудженим ОСОБА_4 вироком Личаківського районного суду м.Львова від 27.05.2024 у справі №463/8782/23 до покарання у виді позбавлення воді строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч.4 ст.70 КК України, остаточно, за сукупністю кримінальних правопорушень, до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 02.04.2024 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання 5 (п`ять ) років 3 (три) місяці позбавлення волі;

-оскільки згідно із вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 29.07.2024 у справі №466/11955/23 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні крадіжки 09.09.2023 на загальну суму 1 000 грн та 11.09.2023 на загальну суму 2 630,91 грн, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна у 2023 році настає за крадіжку вартістю понад 2 684 грн, відтак ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного покарання вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 29.07.2024 у справі №466/11955/23, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Враховуючи наведене вище, у зв`язку із частковою декриміналізацією вчинених ОСОБА_4 діянь за ч.4 ст.185 КК України, та за наявності п`яти вироків відносно нього, ОСОБА_4 слід вважати засудженим та таким, що відбуває покарання, призначене вироком Личаківського районного суду м.Львова від 27 травня 2024 року за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, відтак клопотання засудженого підлягає до часткового задоволення у зв`язку із пом`якшенням покарання.

Керуючись ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 376, п. 13 ч. 1 ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

клопотання засудженого ОСОБА_4 - задоволити частково.

ОСОБА_4 вважати засудженим та таким, що відбуває покарання, призначене вироком Личаківського районного суду м.Львова від 27 травня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 21.02.2024.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1