Справа № 457/1691/24
провадження №1-кп/457/97/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_3

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

ОСОБА_11 ,-

в с т а н о в и в:

На розгляді Трускавецького міського суду Львівської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У підготовчому судовому засіданні захисниками обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України, для усунення виявлених недоліків. В обгрунтування клопотання покликається на те, що в обвинувальному акті фактичні обставини справи викладені поверхнево, а обставини, що характеризують об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України викладені не чітко, без вказівок на час, місце та інші обставини злочину, які підлягають дослідженню під час розгляду даної справи. Об`єктивна сторона злочину передбаченого ст. 332 КК України в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та керівництві такими діями виявляється у розробці планів, визначенні місця, часу, незаконного переправлення, пошуку співучасників, створенні організованої групи, її фінансуванні, озброєні та віддані певних команд, розстановка учасників, розподіл їх обов`язків. Окрім цього у формулюванні обвинувачення та викладенні фактичних обставин, встановлених прокурором, не відзначені та взагалі відсутні будь-які дані щодо того, в чому та в яких діях обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , полягала або виразилася організація та керівництво незаконного переправлення осіб через державний кордон України. Зокрема, не зазначено коли саме, в який період часу і за яких конкретних обставин саме обвинувачені організували незаконне переправлення осіб, як довго вони це здійснювали, відомості про характер відносин, які склалися між ними як організаторами, які конкретні активні дії обвинувачені вчиняли щодо керівництва такою діяльністю. Крім того, обвинувальний акт є некоректним в частині відображення суб`єктивної сторони, вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення з корисливих мотивів. У обвинувальному акті не деталізовано, у який спосіб мав відбутися перетин кордону свідком ОСОБА_16 (поза пунктом митного пропуску чи з приховуванням від митного контролю), також не зазначається час і місце перетину державного кордону. Не встановлено механізм перетину кордону. В обвинувальному акті не вказано, що обвинувачені, ніколи не працювали у військово-лікарських комісіях при РТЦК та СП, на митниці, прикордонній службі та не мають там знайомих, родичів, друзів, а тому в принципі не могли виготовити документи для перетину кордону. В обвинувальному акті не деталізовано роль кожного із співучасників у відповідності до ст. 27 КК України.

Захисники обвинувачених в судовому засіданні просили задоволити клопотання про повернення обвинувального акта прокуророві, з підстав наведених у клопотанні.

Обвинувачені у підготовчому судовому засіданні підтримали думку захисників.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заперечив щодо задоволення клопотань захисників, вказавши, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Заслухавши думку сторін, оглянувши матеріали обвинувального акту, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Перевіривши зміст обвинувального акту, суд прийшов до висновку, що він в цілому відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Аналіз змісту обвинувального акту показав, що він містить анкетні відомості обвинувачених, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та інші, передбачені законом відомості.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), кваліфікація дій обвинувачених, викладені чітко і конкретно.

Практика Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року, на яке міститься посилання у заяві прокурора до Верховного Суду України, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Отже, на стадії підготовчого судового засідання суд не вправі вдаватись до оцінки доказів та правильності кваліфікації дій обвинувачених, оскільки це є прерогативою наступної стадії судового розгляду, тому суд вважає підстави для повернення обвинувального акту, наведені в клопотаннях захисників обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , - надуманими і такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Питання щодо обґрунтованості обвинувачення, правильність кваліфікації та інші питання, на які звернуто увагу стороною захисту, вирішуватимуться судом під час судового розгляду.

У зв`язку з цим, достатні підстави для повернення обвинувального акта прокурору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_8 , та ОСОБА_10 про повернення обвинувального акта про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 332 КК України прокурору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 11.11.2024 року.

Суддя: ОСОБА_1