УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2024 Справа №607/1259/24 Провадження №1-кп/607/633/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції, захисника ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні №0000491, стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

встановив:

Прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на два місяці.

Обгрунтовуючи подане клопотання посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, який є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Крім того, на даний час продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п.1, п.3, п.4 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України. Зокрема обвинувачений ОСОБА_4 у зв`язку із усвідомленням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та усвідомлюючи міру покарання може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. ОСОБА_4 на утриманні осіб похилого віку, інвалідів та/або неповнолітніх (малолітніх) дітей не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Крім того, він може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 безпосередньо знайомий із свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , так як вона є його співмешканкою, у зв`язку із чим, обвинувачений може впливати на учасників провадження, враховуючи той факт, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, обвинувачений може узгодити спільні показання зі свідками, що перешкоджатиме проведення повного та об`єктивного судового розгляду, чинити відповідний тиск, шляхом погрози він може схиляти свідків до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід судового розгляду. Також ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, використовуючи свої зв`язки у населеному пункті за місцем проживання та підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема за злочини вчиненні із застосуванням насильства. Враховуючи вищевказаний факт, особу обвинуваченого ОСОБА_4 та його схильність до насильства, існують достатні підстави вважати, що останній може вчинити і інший злочин відносно інших свідків у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі посилаючись на зазначені у ньому мотиви.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання прокурора заперечив, вважає що прокурором недоведено та необґрунтовано наявність ризиків, зазначених у клопотанні. Зокрема зазначив, що він не має наміру переховуватись від суду. Крім того, в обвинувальному акті зазначено про вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що не відповідає дійсності. Вважає, що досудове розслідування проведено поверхнево, у зв`язку з чим в обвинувальному акті зазначено відомості, які не відповідають фактичним обставинам справи. Він має намір працювати та відшкодовувати потерпілим завдану шкоду, тому вважає що запобіжний захід у виді домашнього арешту буде достатнім на даному етапі судового провадження.

Захисник ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання прокурора заперечив, просить відмовити у задоволенні даного клопотання та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Обгрунтовуючи заперечення посилається на те, що обвинувачений має у власності житло, що розташоване в АДРЕСА_1 , а також у м.Тернопіль. До клопотання прокурор не долучив жодних доказів на підтвердження підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, також на підтвердження ризиків зазначених у клопотанні. Обвинувачений не оспорює фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, однак вважає невірною кваліфікацію його дій. Також у обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки та на його утриманні перебуває мати похилого віку. Просить врахувати, що ОСОБА_4 є директором благодійної організації, має постійне місце проживання. Вважає необгрутованим ризик того, що обвинувачений може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки обвинувачений самостійно повідомив про кримінальне правопорушення, маючи при цьому можливість приховати сліди злочину.

Представник потерпілого ОСОБА_6 клопотання прокурора підтримав.

Ознайомившись із клопотанням, наявними матеріалами судового провадження, заслухавши доводи та пояснення сторін, суд дійшов наступних висновків.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В порядку ч.1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку суду, стороною обвинувачення доведено достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Прокурором доведено, що ризики, які стали підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились та продовжують існувати. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 у зв`язку із усвідомленням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та усвідомлюючи міру покарання може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також суд враховує ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , за вчинення якого передбачено покарання, у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. На думку суду, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

Також доведеним є ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений безпосередньо знайомий із свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , так як вона є його співмешканкою, у зв`язку із чим він може впливати на учасників провадження, враховуючи той факт, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, обвинувачений може узгодити спільні показання зі свідками, що перешкоджатиме проведення повного та об`єктивного судового розгляду, чинити відповідний тиск, шляхом погрози він може схиляти свідків до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід судового розгляду.

Також ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, використовуючи свої зв`язки у населеному пункті за місцем проживання та підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема за злочини вчиненні із застосуванням насильства. Враховуючи вищевказаний факт, особу обвинуваченого ОСОБА_4 та його схильність до насильства, існують достатні підстави вважати, що останній може вчинити і інший злочин.

ЄСПЛ через призму рішень зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

В п. 74 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.04.2021 року Справа N 800/331/16 (800/13/16) значено, що відповідно до Конвенції та практики ЄСПЛ, зокрема у справах "Нечипорук і Йонкало проти України", "Харченко проти України" та "Лабіта проти Італії", обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Будь-яких передбачених законом обставин, які би свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує саме такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено та сторонами не доведено, а тому, суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 стосовно наявності підстав обрання відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

При цьому обставини, на які посилається захисник обвинуваченого, як на підстави для зміни раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу, зокрема наявність постійного місця проживання та перебування на його утриманні матері похилого віку, не спростовують наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України і не є підставами для зміни обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу на домашній арешт.

Доказів існування будь-яких обставин, що виникли після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу та його продовження, та які б спростовували наявність чи свідчили про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також спростовують суспільну небезпеку особи обвинуваченого, стороною захисту суду також не надано, тому підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Доказів негативного стану здоров`я обвинуваченого, яке б перешкоджало йому перебувати в умовах місця попереднього ув`язнення, стороною захисту також не надано.

Наявність декількох ризиків у сукупності, існування яких доведено прокурором унеможливлює застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, оскільки жоден з них не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ним своїх обов`язків.

Суд вважає, що продовження строку застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Летельє проти Франції" особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, із врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 стану здоров`я, майнового стану, інкримінованого правопорушення, соціальних зв`язків, суд приходить до переконання про необхідність продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главою 18, ст.ст.183, 184, 193, 194, 196, 197, 315, 376 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора задовільнити. ОСОБА_4 продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці, до 14 жовтня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою закінчується 14 жовтня 2024 року в 23 год. 59 хв.

Копію ухвали вручити учасникам і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань №26» Міністерства юстиції України для вручення ОСОБА_4 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1