Справа № 344/9554/24
Провадження № 1-кс/344/6530/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження №0003187 від 01.08.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про скасування постанови дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області від 29 липня 2021 року про закриття кримінального провадження №0003187 від 01.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Скаржником неодноразово подавалися заяви про відкладення судових засідань щодо розгляду скарги, які задовольнялися слідчим суддею.

В судове засідання, призначене на 25.11.2024 року, скаржник ОСОБА_4 не з`явилася, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином.

Представник ОСОБА_4 в судове засідання з`явився, клопотав про відкладення судового засідання у зв`язку з відсутністю його довірительки.

Дізнавачем та прокурором на адресу суду подано заяву про розгляд скарги без їх участі, в якій вони просили в її задоволенні відмовити, на адресу суду надали матеріали кримінального провадження №0003187 від 01.08.2017 року.

Враховуючи встановлені чинним кримінальним процесуальним законом строки розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органу досудового розслідування, зокрема, строк перебування даної скарги у провадженні суду, слідчий суддя дійшов висновку про розгляд скарги без участі скаржниці ОСОБА_4 та інших учасників, які беруть участь в даному судовому провадженні та подали заяви про розгляд скарги без їх участі, та за участі представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3

Представника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав з викладених у ній підстав, просив її задовольнити.

Проаналізувавши викладені у скарзі пояснення скаржника, дослідивши зміст скарги та надані документи, матеріали кримінального провадження №0003187 від 01.08.2017 року, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Статтею 22 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України») передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчинення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий, дізнавач чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, та, передусім, враховуючи закріплені статтею 2 КПК України завдання кримінального судочинства, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення в рамках відповідного кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя звертає особливу увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003187, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.217 року за ч.1 ст.185 КК України.

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено за фабулою: «В період часу з 28.07.2017 по 31.07.2017 невідома особа перебуваючи на території дачного масиву «Бистриця-Надвірнянська», що по АДРЕСА_1 , таємно вчинила крадіжку двох молотків, косу та двох пилок, чим спричинила майнову шкоду».

Постановою дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області від 29 липня 2021 року про закриття кримінального провадження кримінальне провадження №0003187 від 01.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Вважаючи вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з даною скаргою про скасування цієї постанови.

Так, як вбачається зі змісту резолютивної частини оскаржуваної постанови, підставою для закриття кримінального провадження став висновок дізнавача про те, що «з об`єктивної сторони щодо факту таємного викрадення майна стороною кримінального провадження не були надані належні докази щодо виду викраденого майна, з якої виходить предмет злочину майно (володіння, користування та розпорядженням майновими правами) і тому за відсутністю цих ознак не вбачається наявність складу суспільно-небезпечного діяння. Враховуючи вищенаведене, а також те, що вказані діяння невідомої особи не несуть в собі суспільної небезпечності і суб`єктивно не були спрямовані на заподіяння значної шкоди…»

Такий висновок слідчого ґрунтується на тому, що у кримінальному провадженні проведені всі необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на розкриття факту події вчинення кримінального правопорушення, та встановлення особи, яка б могла вчинити дане кримінальне правопорушення, а також встановлення місця знаходження викраденого майна, однак позитивного результату здобуто не було.

Крім того, у мотивувальній частині дізнавач посилається на ч.2 ст. 11 КК України щодо малозначності діяння.

Вищевказані висновки дізнавача слідчий суддя не вважає обґрунтованими та послідовними. Навпаки ж, вони є взаємно суперечливими та ґрунтуються лише на припущеннях.

Як зазначено Вищим антикорупційним судом в Ухвалі від 02 листопада 2023 року у справі № 991/9403/23 «… з метою виконання завдань кримінального провадження та дотримання загальних засад його здійснення, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, а саме здійснення всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у їх сукупності».

У іншій справі за №991/10650/23 в Ухвалі від 18 грудня 2023 року Вищим антикорупційним судом зазначено наступне:

«26. Пунктом 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що однією з підстав для закриття кримінального провадження є встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

27. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

28. Водночас, за змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.

29. Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

30. Частиною 1 ст. 94 КПК України передбачено, що, зокрема, слідчий, прокурор, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

31. Отже, вищенаведені положення кримінального процесуального законодавства передбачають, що рішення про закриття кримінального провадження може бути прийнято лише у результаті проведення ефективного, повного та всебічного досудового розслідування. Досудове розслідування може вважатись всебічним та повним лише, якщо під час його проведення слідством було об`єктивно встановлено всі обставини справи, проведено всі слідчі (розшукові) та процесуальні дії для встановлення таких обставин, надану належну правову оцінку встановленим фактам та на підставі положень закону і фактичних даних прийнято процесуальне рішення».

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003187 дізнавачем не виконано завдань кримінального провадження.

Так, не вирішено питання про належний процесуальний статус заявниці ОСОБА_4 , як особи, яка у відповідній заяві про злочин стверджувала про викрадення її майна.

Вказаній особі в рамках даного кримінального провадження не було надано статусу потерпілого шляхом вручення їй відповідної пам`ятки про права і обов`язки потерпілого, не здійснено її допиту в цьому статусі.

А тому посилання дізнавача у оскаржуваній постанові на те, що «…стороною кримінального провадження не були надані належні докази щодо виду викраденого майна, з якої виходить предмет злочин…» є повністю безпідставними, оскільки дізнавачем належного статусу сторони кримінального провадження ОСОБА_4 не надано.

Необґрунтованими є і посилання дізнавача на ч. 2 ст. 11 КК України на малозначність діяння, оскілки будь-яких оціночних документів щодо вартості викраденого майна, про яке стверджувала ОСОБА_4 у своїй заяві до правоохоронного органу, матеріали кримінального провадження не містять.

Крім того, у разі закриття кримінального провадження з підстави відсутності у діях складу кримінального правопорушення, дізнавач зобов`язаний зазначити у діях якої саме встановленої ним особи відсутній склад такого кримінального правопорушення. Натомість у оскаржуваній постанові дізнавачем цього не зазначено.

Отже, на думку слідчого судді, у оскаржуваній постанові від 29 липня 2021 року про закриття кримінального провадження не обґрунтовано належних підстав для закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України; при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження дізнавачем не наведено всіх фактичних обставин та відповідних їм доказів, які дозволяють зробити однозначний висновок, який не залишає місця сумнівам про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та які спростовують покликання скаржника про неповноту дослідження всіх обставин даного провадження.

Враховуючи вимоги статті 2 та частини 2 статті 9 КПК України висновок дізнавача про закриття кримінального провадження є передчасним та не може вважатися обґрунтованим та таким, що відповідає принципам кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає підстав вважати оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження обґрунтованою та мотивованою.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Частиною 2 статті 301 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість вимог скарги та наявність підстав для її задоволення.

Щодо питання про поновлення ОСОБА_4 строку звернення до слідчого судді з даною скаргою, то слідчий суддя звертає увагу на те, що ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року у справі № 344/9554/24 (провадження № 11-сс/4808/214/24) апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_4 задоволено, ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 22.05.2024 року про повернення її скарги на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження №00003187 за ст. 185 ч.1 ККУ скасовано, поновлено їй строк подання скарги, матеріали за її скаргою направлено суд першої інстанції для розгляду по суті.

Отже, Івано-Франківським апеляційним судом поновлено ОСОБА_4 строк на подання даної скарги, у звчязку з чим вказане питання не підлягає повторному вирішенню слідчим суддею суду першої інстанції.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження №0003187 від 01.08.2017 року, - задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області від 29 липня 2021 року про закриття кримінального провадження №0003187 від 01.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.11.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1