У Х В А Л А Справа № 932/6296/24

Іменем України Провадження № 1-кс/932/2038/24

29 липня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002585, -

В С Т А Н О В И В:

25 липня 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , що погоджене із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , у якому слідчий прохає накласти арешт у вигляді заборони розпорядження, відчуження та користування на майно, вилучене в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: чотири папілярних візерунка з поверхні бокалів; два папілярних візерунка з поверхні пляшок; два недопалка; змиви РБК на марлеві тампони; три сліди папілярних візерунків з поверхні ножів; вісім кухонних ножів; паспорт на ім`я « ОСОБА_5 »; довідка та два листа на ім`я « ОСОБА_5 »; три шприци; документи з Дніпровського апеляційного суду на обвинуваченого « ОСОБА_6 »; пластикове відро в якому волога ганчірка із речовиною темного кольору.

Необхідність накладення арешту обґрунтовує наступним чином. У провадженні СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0002585 від 24.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

24.07.2024 року слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено майно, на яке він прохає арешт.

З метою запобігання можливості знищення, відчуження речових доказів, необхідно на вказане майно накласти арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, так як існує сукупність підстав вважати, що воно є доказом злочину та підлягає збереженню.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Володілець майна у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, вважаю можливим розгляд клопотання про арешт майна у відсутність слідчого та володільця майна.

Розглянувши клопотання, дослідивши долучені до нього додатки, приходжу до висновку про часткове задоволення клопотання, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів, долучених до клопотання, вбачається, що слідчим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002585 від 24.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до наданої до клопотання копії протоколу, 24.07.2024 року слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено майно, на яке він прохає арешт.

Постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 25.07.2024 року вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Внаслідок того, що вісім кухонних ножів можуть мати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, які в подальшому можуть бути використані, як доказ, погоджуюсь із висновком слідчого про відповідність їх вимогам ст. 98 КПК України.

Дійсно, для збереження речових доказів по справі, задля подальшого проведення з ними відповідних слідчих дій та можливих експертних досліджень для доведення чи спростування події злочину та вини особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, є доцільним накладення арешту у вигляді заборони на розпорядження, відчуження та користування майном.

Так, внаслідок того, що досудове слідство тільки розпочато, необхідні слідчі дії ще не проведенні, існують ризики у вигляді можливого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення майна його володільцем.

Клопотання слідчого в частині накладення арешту на паспорт на ім`я « ОСОБА_5 »; довідку та два листа на ім`я « ОСОБА_5 »; три шприци; документи з Дніпровського апеляційного суду на обвинуваченого « ОСОБА_6 »; пластикове відро в якому волога ганчірка із речовиною темного кольору задоволенню не підлягає, адже у клопотанні слідчого не наведено жодного аргументу на підтвердження того факту, що вказане майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У зв`язку із тим, що чотири папілярних візерунка з поверхні бокалів; два папілярних візерунка з поверхні пляшок; два недопалка; змиви РБК на марлеві тампони; три сліди папілярних візерунків з поверхні ножів, не є тимчасово вилученим майном, оскільки не є предметами злочинного посягання, не є знаряддями вчинення злочину, а є доказами, здобутими у результаті вчинення слідчої дії, які не можуть бути витребувані у слідчого та відчуженні підозрюваним, в цій частині клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За вказаних вище підстав, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002585 задовольнити частково.

Накласти арешт на вісім кухонних ножів, вилучених в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони на користування, відчуження та розпорядження.

В іншій частині клопотання відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1