Справа № 932/4983/24
Провадження № 1-кс/932/1882/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання, яке передано для розгляду у моє провадження. Підставами для задоволення клопотання вказано, що ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.2024 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Subaru», модель «Іmpreza», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

На даний час, як вважає власник майна та її представник, необхідність арешту автомобіля відпала, оскільки кримінальне провадження триває понад розумні строки, тому просить арешт автомобіля скасувати частково, дозволивши користування цим транспортним засобом.

В судовому засіданні представник власника майна підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Вважаю можливим розглянути клопотання у відсутність слідчого.

Вислухавши пояснення представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, слідчий дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"), має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Частиною 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Встановлено, що у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0002027 від 12.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.06.2024 водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Subaru Impreza» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Науки допустив зіткнення з мотоциклом «Suzuki V-Strom 650 ХТА» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався в попутному напрямку ліворуч. В наслідок ДТП водій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 від 12 червня 2024 року накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування автомобілем «Subaru Impreza», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 .

При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Встановлено, що кримінальне провадження № 0002027 від 12.06.2024, здійснюється тривалий час, однак автомобіль залишається в арешті, тобто власник майна позбавлений можливості ним користуватись.

На даний час органом досудового розслідування виконані всі можливі слідчі дії з автомобілем, проведені дослідження, однак у кримінальному провадженні нікому не повідомлено про підозру. Тривале обтяження майна суперечить завданням кримінального провадження та становить втручання в інтереси власника, що в даному випадку не може бути визнано пропорційним і таким, що відповідає легітимній меті.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані до нього докази, слід дійти висновку, що правові підстави накладення арешту, на теперішній час перестали існувати, оскільки кримінальне провадження здійснюється понад розумні строки, а з арештований майном проведено всі необхідні слідчі й процесуальні дії.

Приймаючи до уваги викладене, слід дійти висновку, що правові підстави для накладення арешту на даний час відпали, тому подальше існування такого арешту становить втручання у майнові права та інтереси власника майна, а отже в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, відпала потреба.

Разом з тим, оскільки кримінальне провадження не закрите, слідчий суддя не може вирішити питання про скасування арешту у вигляді відчуження та розпорядження, оскільки вирішення питання речових доказів здійснюється судом.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання, та зважаючи на те, що правові підстави для накладення арешту частково відпали, і такий захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує потреб досудового розслідування, відповідний арешт слід скасувати частково.

Таким чином, клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 170, 174, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна, задовольнити.

Арешт, накладений Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 від 12 червня 2024 року на транспортний засіб автомобіль марки «Subaru», модель «Іmpreza», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, скасувати у вигляді заборони користування автомобілем.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7