Справа № 643/8464/24
Провадження № 1-кп/643/739/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора- ОСОБА_3 , потерпілого - ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого- ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження ,внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000489 від 15.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Московського районного суду м.Харкова надійшли матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000489 від 15.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, провадження підсудне Московському районному суду м. Харкова , підстави для закриття провадження відсутні.

Обвинувачений , потерпілий, представник потерпілого не заперечували проти призначення обвинувального акта до судового розгляду.

Представник потерпілого звернувся до суду з цивільним позовом про відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_6 . Просив залучити до участі у справі цивільних відповідачів в/ч НОМЕР_1 та МТСБУ .

Прокурор, обвинувачений не заперечували щодо проти прийняття цивільного позову.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, суд дійшов наступного висновку.

Дане кримінальне провадження підсудне Московському районному суду м. Харкова відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України, підстав для направлення провадження для визначення підсудності судом не встановлено.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, відтак підстав для його повернення прокурору немає.

З вказаних мотивів суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акта.

Також суд вважає необхідним прийняти позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , Військової частини НОМЕР_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, та визнати ОСОБА_6 цивільним відповідачем, а потерпілого ОСОБА_4 цивільним позивачем, у даному кримінальному провадженні, оскільки це узгоджується із нормами статей 127, 128 КПК України, цивільний позов подано на відповідній стадії процесу.

Вирішуючи питання щодо заявленого цивільного позову суд виходить з норм ч.1 та ч.4 ст. 128 КПК України, за якими особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема, до обвинуваченого; форма і зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. При цьому права та обов`язки цивільного позивача, цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (ч. 2 ст. 61, ч. 2 ст. 62 КПК України).

Частиною 5 ст. 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом; якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У зв`язку із відповідністю позовної заяви загальним вимогам щодо форми і змісту позовної заяви, встановленим статтями 175, 177 ЦПК України, суд вважає наявними підстави для прийняття до розгляду, поданий цивільний позов та визнати обвинуваченого цивільним відповідачем.

На підставі зазначеного, суд вважає за можливе прийняти до спільного судового розгляду разом із обвинувальним актом цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у даному кримінальному провадженні.

Представник потерпілогоадвокат ОСОБА_5 надав письмове клопотання з метою забезпечення цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , Військової частини НОМЕР_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, про накладення арешту на нерухоме майно обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП: НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 , відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно .

В судовому засіданні представник потерпілий ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор клопотання представника потерпілого підтримала.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотання.

Суд вислухав сторони кримінального провадження, дослідив матеріали кримінального провадження та клопотання представника потерпілого, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:1)збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 61 КПК України визначено, що цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична чи юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Частиною 11 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Судом встановлено, що представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 заявив цивільний позов , в якому просить стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 1 000 000 гривень, а також стягнути з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 1 000 000 гривень, стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду за лікування ,яке ще триває .

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання про забезпечення позову та накладення арешту на майно обвинуваченого.

Крім того , представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про скасування арешту з мотоцикла «Kawasaki ZR800A»,н.з. НОМЕР_3 , а саме в частині місця зберігання ,заборони користування, ремонту та відчуження вказаного транспортного засобу та розпорядження ним, передавши вказаний транспортний засіб ОСОБА_4 .

Прокурор проти клопотання про скасування арешту з мотоцикла «Kawasaki ZR800A»,н.з. НОМЕР_3 , а саме в частині місця зберігання ,заборони користування, ремонту та відчуження вказаного транспортного засобу та розпорядження ним, передавши вказаний транспортний засіб ОСОБА_4 , заперечувала, вважала його передчасними.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступних висновків.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.04.2024 року був накладений арешт на мотоцикл «Kawasaki ZR800A»,д.н.з. НОМЕР_3 , належний ОСОБА_4

Мотоцикл «Kawasaki ZR800A»,д.н.з. НОМЕР_3 на даний час є речовим доказом у справі.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до положень статей 7, 16 КПК України, встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Положення кримінального процесуального Закону кореспондуються із ст.41Конституції України та ст. ст. 316, 317, 321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Згідно частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст.170КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цьогоКодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 10 ст.170КПКУкраїни арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 1 ст.174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, нормами КПК України визначені виключно дві підстави коли арешт майна має бути скасованим повністю або частково, а саме, якщо відпали підстави його застосування або арешт було накладено необґрунтовано.

Арештоване майно на даний час є речовим доказом і накладення арешту було зумовлено метою запобігання його приховування, знищення чи спотворення, що є актуальним на час проведення із цим майном судових експертиз та слідчого експерименту.

Не наведено достатніх відомостей про те, що вказане у клопотанні майно втратило доказове значення для кримінального провадження і відсутні підстави для подальшого застосування арешту майна.

За наведених обставин, враховуючи, що майно, яке перебуває під арештом, відповідаючи критеріям ст. 98 КПК України, відноситься до речових доказів у кримінальному провадженні, на який було обґрунтовано накладено арешт ухвалою слідчого судді, а також необхідність у накладенні арешту полягає в збереженні речових доказів на час проведення судових експертиз та слідчого експерименту, що передбачено ч. 2 ст. 170 КПК України, потреба у застосуванні арешту на вказане майно не відпала, тому підстав для скасування арешту не вбачається.

З урахуванням вищезазначеного в задоволенні клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 про часткове скасування арешту майна накладеного ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 18.04.2024 року по справі 953/3045/24 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 128, 314, КПК України, ст.ст. 175-177 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню ,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000489 від 15.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 КК України , яке відбудеться 20.09.2024 об 10:00 год. у приміщенні Московського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, пр.Ювілейний, 38-Є, каб.23 .

Розгляд кримінального провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , Військової частини НОМЕР_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди прийняти до провадження.

Визнати ОСОБА_6 цивільним відповідачем, а потерпілого ОСОБА_4 цивільним позивачем, у даному кримінальному провадженні

Визначити цивільному відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Встановити цивільному позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частини третьої, п`ятої статті 178 ЦПК України, копії якої одночасно з поданням до суду повинні бути надіслані іншим учасникам справи.

Встановити цивільному відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення на відповідь на відзив, копії якої одночасно з поданням до суду повинні бути надіслані іншим учасникам справи.

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про накладення арешту на майно обвинуваченого- задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 .

У задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту з мотоцикла «Kawasaki ZR800A»,н.з. НОМЕР_3 , а саме в частині місця зберігання ,заборони користування, ремонту та відчуження вказаного транспортного засобу та розпорядження ним, передавши вказаний транспортний засіб ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні ухвали в той же строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1