465/6887/24
1-кп/465/1146/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Золочів, Львівської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 22 липня 2024 року близько 22 год. 14 хв., керуючи мотоциклом марки "Harley-Davidson" модель "FLHR"реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по вул. Стрийській, в напрямку ТЦ «King Cross» у м. Львові всупереч ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху грубо порушив вимоги чинних правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, а саме: вимоги Р. 1 п. 1.5, 1.10; Р. 2 п. 2.3 6), д); Р. 18 п.18.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що водій під час керування технічно-справним транспортним засобом був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, зокрема маючи технічну можливість шляхом своєчасного гальмування мотоцикла, не надав переваги у русі пішоходу, яка переходила проїзну частину вул. Стрийська по нерегульованому пішохідному переході, якою рухався ОСОБА_5 , та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок вказаних дій, остання отримала тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом верхньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням фрагментів. Закритий перелом 4-7 ребер зліва, зкі згідно з висновкм експерта відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров?я.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілою ОСОБА_6 .

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заявлене обвинуваченим клопотання підтримав, просив врахувати, що обвинувачений і потерпіла примирилися, моральна шкода, заподіяна потерпілій, відшкодована, жодних претензій остання до обвинуваченого не має.

Потерпіла ОСОБА_8 та її представник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали заявлене обвинуваченим клопотання, вказавши, що примирилася з обвинуваченим ОСОБА_5 та жодних претензій до такого не має. Також зазначила, що завдана їй моральна шкода відшкодована обвинуваченим у повному обсязі.

Прокурор підтримав заявлене клопотання обвинуваченого, оскільки таке відповідає вимогам закону.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого слід задоволити з наступних підстав.

За змістом п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

За змістом п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.8 ст.284 КПК України закриття провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 даної статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Так, ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього та звільнення його від кримінальної відповідальності, йому роз`яснено право наполягати на загальному порядку розгляду справи, проти чого він заперечив, наполягаючи на закритті кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину вперше, факт примирення з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Як вбачається з обвинувального акту, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 було вчинено ним 22.07.2024 року вперше.

ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, вперше скоїв інкриміноване йому кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину та такий вчинений з необережності, звернувся до суду із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та дав згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вказуючи на розуміння наслідків такого закриття. Окрім цього, відповідно до вимог ч.2 ст.288 КПК України судом з`ясовано думку потерпілої ОСОБА_6 , яка вважає за необхідне задоволити заявлене обвинуваченим клопотання, вказавши, що з обвинуваченим примирилася, претензій морального характеру до останньго не має.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що перешкод для задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України немає.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», за наявності передбачених у ст.46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

При вирішенні питання процесуальних витрат суд враховує, що в межах кримінального провадження №0000763 від 23.07.2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, проводилось три судових експертизи, результати яких оформлено висновками судових експертів Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України: №СЕ-19/114-24/17072-ІТ від 06.08.2024 року (інженерно-транспортна експертиза по спеціальності 10.4 "Транспортно-трасологічні дослідження", №СЕ-19/114-24/17039-ІТ від 06.08.2024 року (інженерно-транспортна експертиза по спеціальності 10.2 "Дослідження технічного стану транспортних засобів", №СЕ-19/114-24/17473-ІТ від 15.08.2024 року (інженерно-транспортна експертиза по спеціальності 10.1 "Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод". Згідно наявних у матеріалах справи довідок вартість виконання вказаних експертиз із залученням судових експертів складає загальну суму 11 359.20 грн, а саме: 3786,40 грн.+3786,40 грн. +3786,40 грн. Вказані процесуальні витрати на загальну суму 11359,20 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

При цьому, суд приймає до уваги те, що відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України до складу процесуальних витрат входять, в тому числі, витрати, пов`язані із залученням експертів.

Водночас положеннями ч.1 ст.126 КПК України передбачено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Таким чином, законодавчих обмежень для вирішення судом питання стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат у справі судовим рішенням у формі ухвали немає, більш того, можливість такого прямо передбачена положеннями ч.1 ст.126 КПК України.

Крім цього, у постанові від 17.06.2020 року у справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20) Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат; суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Також у своїй постанові від 29.09.2021 року Верховний Суд у справі №342/1560/20 (провадження № 51-2331км21) констатував, що процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Аналогічна позиція, у справі, яка розглядається, де особу звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, підтримав Верховний Суд у постанові від 01.02.2024 року в справі № 930/497/23 (провадження №51-4798км23), вказавши, що закриття кримінального провадження стосовно особи на нереабілітуючих підставах і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє таку особу від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз.

За таких обставин, за наведеного правого регулювання питання стягнення судових витрат у кримінальному провадженні та за наявності відповідних висновків Верховного Суду, які є обов`язковими для врахування судом першої інстанції, у справі наявні усі підстави для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 процесуальних витрат, понесених у справі на проведення судових експертиз, на користь держави.

Долю речових доказів у справі слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 44, 46 КК України, 100, 284-286, 288, 371-372, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 - задоволити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Кримінальне провадження, відомості про яке 23.07.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000763, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Речовий доказ: DVD-R диск із відеофайлом із камер відеоспостереження на фасаді будинку у АДРЕСА_2 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 11 359 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривні 20 коп.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 08.10.2024року.

Суддя ОСОБА_1