Справа № 345/3657/24
Провадження № 11-кп/4808/376/24
Категорія ст.331 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2024 року задоволено частково клопотання прокурора. Продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 . Визначено ОСОБА_8 розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 242 240 гривень. Строк дії ухвали по 19.08.2024 включно.

В апеляційній скарзі прокурор Калуської окружної прокуратури ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2024 року, як необґрунтовану, внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Постановити нову ухвалу, якою продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 на 60 днів, без визначення застави.

В обґрунтування апеляційних доводів, прокурор посилається на те, що суд, дійшовши висновку про можливість застосування до ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу - застави, не врахував положень кримінального процесуального закону та не навів в ухвалі обґрунтувань щодо можливості призначення застави, а зіслався лише на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого. Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Згідно з ч. 5 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Фактично судом застосовано до обвинуваченого ОСОБА_8 мінімальний розмір застави, що є неспіврозмірний з обсягом пред`явленого обвинувачення та забезпечення ним належної процесуальної поведінки. Зазначає, що обвинувачений вчинив ряд багатоепізодних тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, не працює, немає міцних соціальних зв`язків, що може свідчити про ризик залишення ОСОБА_8 меж міста Калуша та Калуського району з метою ухилення від кримінальної відповідальності. На думку прокурора, альтернативний запобіжний захід не здатний забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам, а тому в даному випадку судом недоцільно було визначати заставу.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора;

- прокурор підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали контрольного провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що на розгляді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.ч.2,3 ст. 307 КК України.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , відповідно до ст.12 КК України, є тяжким та особливо тяжким злочинами.

Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження раніше обраного щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, у зв`язку з тим, що строк запобіжного заходу закінчується, а встановлені під час досудового слідства ризики, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а тому підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу відсутні.

Оскаржуваною ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 та визначено ОСОБА_8 розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 242 240 гривень.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу, суд першої інстанції врахував тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 та особу обвинуваченого, зокрема, його незадовільний стан здоров`я.

Разом з тим, суд першої інстанції, продовжуючи запобіжний заді у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , прийшов до суперечливих висновків про те, що прокурор недостатньо обґрунтував наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Так, відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.,

Колегія суддів вважає, що заявлені на досудовому розслідуванні ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, і у разі визнання його винуватим, ризик втечі для нього може бути менш небезпечним, ніж призначене покарання і процедура його відбування; можливість вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки обвинуваченому ОСОБА_8 інкримінується вчинення декількох кримінальних правопорушень, а також він ніде не працює та немає постійного джерела доходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (рішення у справі «Ідалов проти Росії п. 140). Це положення гарантує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (рішення у справі «Худойоров проти Росії» п. 183; « Лельевр проти Бельгії» п. 97; «Шабані проти Швейцарії» п. 62).

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Буров проти України" п. 51).

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Висновок суду про необхідність визначення ОСОБА_8 застави як альтернативного запобіжного заходу триманню під вартою в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на думку колегії суддів, є обґрунтованим, оскільки такий розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах провадження, та обставин кримінальних правопорушень, в яких вона обвинувачується, а також буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Крім того, колегією суддів встановлено, що на час апеляційного розгляду внесено заставу і застосований судом до обвинуваченого ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави виявився дієвим та останнім не порушувалися покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів вважає, що прокурор не навів переконливих доводів та не надав жодних доказів на підтвердження того, що існують виключні обставини, за яких застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість апеляційних вимог прокурора.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419,422-1КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5