Справа №345/3964/24
Провадження № 1-кс/345/577/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2024 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, іншу бездіяльність слідчого,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 подала вказану скаргу. Скаргу мотивує тим, що найманці організованого злочинного угруповання під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на шосе Долина-Калуш протиправно викрали, катували її сина ОСОБА_5 . 13.06.2024 року ОСОБА_3 подала повідомлення про кримінальне правопорушення до Калуського РВП. З цього приводу лише 22.06.2024 року відомості з її повідомлення примусово із протиправним зволіканням на дев`ять днів внесено до ЄРДР та зареєстровано кримінальне провадження №0000349 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.364 КК України.

01.07.2024 року ОСОБА_3 подала до канцелярії суб`єкта оскарження повідомлення про кримінальне правопорушення та вимогу про надання документів. 02.07.2024 року ОСОБА_3 подала до канцелярії суб`єкта оскарження заяву про надання витягу з ЄРДР від 02.07.2024 року та запитала щодо документів про статус потерпілого. Зазначає, що невідома їй службова особа без пояснення причин відмовила їй в наданні документів та інформації.

ОСОБА_3 наголошує, що з моменту подання документів 01.07.2024 року минуло вже дві доби, проте ні документи, ні інформація їй дотепер не надані. На її переконання правоохоронці явно саботують досудове розслідування та роблять все, щоб приховати злочин відносно її сина та свою злочинну бездіяльність. Відомості до реєстру внесені лише через дев`ять діб після ухвали слідчого судді. Наголошує, що слідчий в протоколі тенденційно перекрутив її свідчення з метою задокументувати потрібні для закриття кримінального провадження факти. Троє потерпілих в даній справі дотепер не отримали статус потерпілого, не допитані. Особи, які 12.06.2024 року викрали та катували її сина, дотепер не встановлені, не допитані, їм не оголошено підозру. Службові особи суб`єкта оскарження, які приймають заяви про кримінальні правопорушення, не навчені вручати пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, а щоб зберегти анонімність та уникнути відповідальності, відмовляються назвати себе, зазначати посаду, звання та персональні дані.

Викладені вище обставини обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження, окремих процесуальних дій у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені КПК України (18 місяців). Тому ОСОБА_3 змушена звернутися до суду та просить: визнати протиправною бездіяльність службових осіб щодо невнесення відомостей з повідомлення про кримінальне правопорушення від 01.07.2024 року до ЄРДР, ненадання документів про статус потерпілого від злочину ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ненадання витягу з ЄРДР; встановити у кримінальному провадженні №0000349 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.364 КК України більш короткий строк досудового розслідування, ніж передбачений у КПК України, на здійснення кримінального провадження, окремих процесуальних дій; зобов`язати Калуський РВП ГУНП в Івано-Франківській області: внести до ЄРДР відомості про вчинення старшим слідчим СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 та слідчим СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 45, 364, 366, ч. 1 ст. 396 КК України; надати документи про статус потерпілого від злочину ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 ; надати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаржниця в судовому засіданні скаргу підтримала з підстав, викладених у скарзі. Просить скаргу задоволити в повному обсязі.

Слідчий СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 вважає скаргу необгрунтованою. Зазначає, що ухвала суду від 21.06.2024 року, якою зобов`язано Калуський РВП ГУНП внести відомості до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_3 від 13.06.2024 року, надійшла на адресу відділу поліції 22.06.2024 року і одразу відомості про вчинення кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. 27.06.2024 року заявниці ОСОБА_3 було вручено витяг з ЄРДР. Склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України не передбачає завдання будь-кому матеріальної шкоди, та як наслідок визнання потерпілим.

Також слідчий наголосив, що строки проведення досудового чітко визначені відповідними нормами КПК України, а тому вимога ОСОБА_3 про встановлення строків досудового розслідування є абсолютно безпідставною.

Щодо заяви ОСОБА_3 від 01.07.2024 року про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення старшим слідчим СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 та слідчим СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 45, 364, 366, ч. 1 ст. 396 КК України, то вказана заява за належністю була спрямована в ДБР. Тому слідчий просить в задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення скаржниці, слідчого, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000349, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Щодо вимог скарги в частині визнання протиправної бездіяльності службових осіб щодо невнесення відомостей з повідомлення про кримінальне правопорушення від 01.07.2024 року до ЄРДР та зобов`язання внести відповідні відомості до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Частиною 1 статті 25 КПК України визначено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своє компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 1 ст. 3 КК України, встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Відповідно до ст.11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне, винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Системний аналіз положень наведених норм законодавства свідчить про те, що підставами для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, підтверджують реальність конкретної події злочину, яка має бути очевидною і не викликати сумнівів. Тобто сама заява (повідомлення) про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей до ЄРДР та для початку досудового розслідування і вказана заява (повідомлення) має містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Положення ст. 214 КПК України, щодо обставин, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналіз вищезазначених законодавчих положень дає підстави дійти висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають заяви чи повідомлення, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому зміст ч. l ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні і такі заява чи повідомлення повинні містити достатні дані про наявність ознак кримінально караного діяння.

Слідчим суддею встановлено, що в повідомленні від 01.07.2024 року, поданому ОСОБА_3 до Калуського РВП ГУНП, не наведено достатній перелік обставин, які могли б свідчили про вчинення конкретними особами кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364, 366, ч.1 ст.396 КК України, а його зміст зводиться до незгоди з діями та рішеннями слідчих під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000349.

Крім того, відповідно до ст. 216 КПК України: слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування. Слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень вчинених працівником правоохоронного органу.

Згідно із ч. 3 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Вирішуючи дану скаргу, слідчий суддя враховує, що уповноваженими органами досудового розслідування не відмовлено у внесенні відомостей із повідомлення ОСОБА_3 до ЄРДР та не допущено бездіяльності, а направлено скаргу за підслідністю до Державного бюро розслідувань.

Щодо вимог скарги в частині бездіяльності слідчого під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000349.

Судом встановлено, що СВ Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000349 від 22.06.2024 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України

Згідно із частиною 1 статті 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303-308 КПК.

Пунктами 1-11 частини 1 статті 303 КПК визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а згідно частини 2 статті 303 КПК скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього кодексу.

Частиною 1 статті 7 КПК зокрема визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належать законність, зміст чого розкриває стаття 9 КПК, згідно із частиною 2 якої прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. При цьому частиною 3 статті 7 КПК визначено, що зміст та форма кримінального провадження в умовах воєнного стану повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині 1 цієї статті, з урахуванням особливостей здійснення кримінального провадження, визначених розділом ІХ-1 цього кодексу.

Частиною 1 статті 9 КПК встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 9 КПК, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частини 2 і 6 статті 22 КПК розкривають зміст однієї з засад кримінального провадження-змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а саме, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 36 КПК, яка кореспондується з частиною 5 статті 40 КПК, прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора, слідчого.

Таким чином, КПК не передбачає обов`язку органу досудового розслідування вчиняти абсолютно всі процесуальні дії, які зініціюються іншими учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, неможливими, або передчасними чи взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Тому орган досудового розслідування в залежності від фактичних обставин провадження, самостійно, за внутрішнім переконанням, визначає які саме процесуальні дії та коли належить здійснити для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у певному кримінальному провадженні, та відмовляє в задоволенні відповідних клопотань у разі відсутності належного обґрунтування необхідності їх проведення.

ВС у постанові від 01.12.2022 у справі №522/7836/21 (провадження №51-2328км22) зазначив, що слідчий суддя під час здійснення судового контролю може скасовувати постанови слідчого/прокурора та зобов`язувати вчиняти певні дії передбачені КПК України, однак при цьому не повинен втручатися в процесуальну діяльність слідчого.

Виходячи з цього, слідчий суддя на етапі досудового розслідування не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та позбавлений змоги надати вказівку слідчому щодо прийняття конкретного за змістом процесуального рішення, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Завданням слідчого судді відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, є здійснення в порядку передбаченому цим Кодексом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (постанова ВП ВС від 04.04.2019, провадження № 11-945 сап/18).

Питання про залучення потерпілим у кримінальному провадженні є дискреційними повноваженнями слідчого. Чинним КПК України не передбачена можливість визнання або невизнання особи потерпілою у кримінальному провадженні слідчим суддею, так само як до повноважень слідчого судді не віднесено право зобов`язувати слідчого визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя не вправі встановлювати строки досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Статтею 308 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування. Отже, недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування оскаржується прокурору вищого рівня. Слідчому судді можуть бути оскаржені рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків.

Отже, слідчий суддя не наділений повноваженнями щодо прийняття процесуальних рішень у вигляді зобов`язання слідчого встановити строки досудового розслідування кримінального провадження та перекваліфіковувати кримінальне правопорушення за певною частиною чи статтею Кримінального кодексу України, оскільки таке не передбачено ст. 307 КПК України.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що постановою слідчого СВ Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 28.06.2024 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000349 від 22.06.2024 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Отже, досудове слідство у кримінальному провадженні №0000349 закінчено та кримінальне провадження закрито, в рамках якого ОСОБА_3 оскаржується бездіяльність слідчого.

Відповідно до ст.6 Конституції України органи судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що встановлено ч. 3 ст. 26 КПК України.

Зі змісту ст. ст. 303-307 КПК України повноваження слідчого судді щодо розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України розповсюджуються лише на період досудового розслідування.

Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності. (п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України).

За таких обставин, оскільки на час розгляду скарги досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000349 закінчено та кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у слідчого судді на даний час відсутні повноваження щодо розгляду скарги по суті.

Враховуючи викладене та зважаючи на вичерпний перелік рішень слідчого судді за результатами розгляду скарг, передбачений ст. 307 КПК України, в задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням від 01.07.2024, іншу бездіяльність слідчого в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000349 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 364 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвалу може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 09.07.2024року.

Слідчий суддя