Справа № 454/4194/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/765/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 18.07.2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні про їх обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

встановила:

цією ухвалою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 15.09.2024 року, без визначення розміру застави.

В мотивах свого рішення суд першої інстанції зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а тому до обвинувачених неможливо застосувати більш м`які запобіжні заходи.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою обрати відносно обвинувачених запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що в матеріалах справи відсутні переконливі докази наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а прокурором не доведено неможливість застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів. Зазначає, що оголошена ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підозра не є обґрунтованою з огляду на те, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які би підтвердили їхніх статус військовослужбовців та дію воєнного стану. Крім того, звертає увагу, що судом першої інстанції не в повному обсязі оцінено особу обвинувачених, які є раніше не судимими, мають гідну репутацію, мають захворювання та потребують лікування, а також відсутність будь-якої шкоди від їхнього вчинку.

В обгрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на регулярні відключення світла, які унеможливили вчасну подачу апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинувачених та доводи їхнього захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З огляду на те, що вступна та резолютивна частина оскаржуваної ухвали була проголошена 18.07.2024 року, а апеляційну скаргу захисник подав 24.07.2024 року, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.

Як вбачається із матеріалів контрольного провадження, на розгляді у Сокальському районному суді Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 15.09.2024 року, без визначення розміру застави.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 199 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає доведеним прокурором, що ризики переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження злочинної діяльності, не зменшились, а відтак обґрунтованими є висновки суду, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.

З врахуванням вищевказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність достатніх підстав вважати, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, обвинуваченим слід продовжити строк тримання під вартою, що є достатнім та необхідним для забезпечення виконання ними процесуальних обов`язків.

Наявність шкоди та обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті, а тому доводи захисника з приводу відсутності в матеріалах справи доказів, які би підтвердили їхніх статус військовослужбовців та дію воєнного стану, є необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи сторони захисту про неможливість перебування обвинувачених в пенітенціарній установі у зв`язку з поганим станом здоров`я, оскільки вказане не доводить факту, що обвинуваченим не може бути надана фахова медична допомога в межах слідчого ізолятору.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визначення їм розміру застави, як альтернативи до запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 18.07.2024 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 колегією суддів не встановлено, а тому її слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

поновити захиснику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 18.07.2024 року.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 18.07.2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4