Провадження №1-кс/369/2457/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000957 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого п. 13 ч. 2 ч. ст. 115КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду в порядку ч.6 ст. 199 КПК України про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000957 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого п. 13 ч. 2 ч. ст. 115КК України.

Своє клопотання мотивує тим, що 23 год. 00 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимий за умисне вбивство, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходився у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, відбувся конфлікт з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 .

Відразу після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання ОСОБА_5 , діючи умисно, керуючись мотивом, що ґрунтувався на раптово виниклих особистих неприязних стосунках із ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що нанесення удару ножемв ділянку шиї є життєво-небезпечним для життя людини, оскільки там сконцентровані життєво-важливі органи життєзабезпечення, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, бажаючи настання невідворотного наслідку у вигляді смерті людини, кухонним ножем, який взяв на столі у вказаній вище квартирі, посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, наніс ОСОБА_6 , предметом зовні схожим на ніж, 10 ударів в область шиї та 1 проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини зліва. Від отриманих ушкоджень ОСОБА_6 помер на місці події.

Надалі, ОСОБА_7 , досягнувши своєї злочинної мети та виконавши усі дії, необхідні для доведення злочину до кінця, а саме смерті ОСОБА_6 , 08.05.2024 о 23:33 залишив місце скоєння злочину, вийшовши з квартири та попрямував у невідомому напрямку.

Згідно висновку експерта № 326 тр від 13.07.2024, при судово-медичному дослідженні трупа виявлено наступні тілесні ушкодження:

- 8 колото-різаних поранень шиї з ушкодженням глотки та кровоносних судин (рани № 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 12 передньої та лівої бокової поверхонь шиї, від яких зліва-направо та зліва-направо-знизу-вгору відходять ранові канали глибиною 2,5-13см, 2 з них наскрізні та закінчуються ранами шиї справа № 1, 2, інші сліпі);

- проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням товстої кишки та великого сальника (поширена рана між пупком та грудиною з рановим каналом в напрямку спереду-назад глибиною 16-19 см, за ходом якого ушкоджені великий сальник та поперечна ободова кишка, в кінці каналу знаходиться 5 ушкоджень задньої сітки черевної порожнини).

Дані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

- 4 поверхневих колото-різаних ран шиї зліва (рани № 10, 11, 13, 14 глибиною до 0,5 см),

- 2 колото-різані поранення обличчя зліва глибиною до 2см,

- 7 колото-різаних поранень в ділянці лівої ключиці та лівої підключичної ділянки, передньої поверхні правого плечового суглобу (ранові канали з напрямками зліва-направо та зліва-направо-знизу-вгору, глибиною 1-10см);

- різана рана та 2 подряпини правої кисті, різана рана лівої кисті.

Дані рани відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я, подряпини відносяться до легких тілесних ушкоджень та в прямому причинному зв?язку з настанням смерті не перебувають.

Характер реактивних змін в ушкоджених тканинах вказує, що від виникнення виявлених тілесних ушкоджень до настання смерті пройшло не більше 20-40 хвилин.

Смерть гр. ОСОБА_6 , 1963р.н. наступила внаслідок множинних колото-різаних поранень шиї та живота з ушкодженням кровоносних судин, глотки, великого сальника, товстої кишки і розвитком крововтрати.

Виходячи із ступеню розвитку трупних змін, що визначались при огляді трупа на місці виявлення 09.05.24 року в 15 годин 27 хвилин смерть настала за 8-14 годин до огляду.

При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа виявлено 3,06% етилового спирту, що за життя могло відповідати ІНФОРМАЦІЯ_3 ?янінню.

ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України підтверджується зібраними доказами, які не були досліджені у суді в порядку ст. 358 КПК України.

Відповідно до ст. 290 КПК України, вказані докази відкриті стороні захисту, а саме обвинуваченому ОСОБА_5 та його захиснику, що підтверджується відповідним протоколом.

В даному випадку, обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий та на даний час обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115КК України за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до довічного позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інші заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 2 ст. 131 КПК України, а також більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 та для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявними ризиками в даному кримінальному провадженні, які дають достатні підстави вважати, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, як тримання під вартою є.

- згідно з п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність даного ризику свідчить те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до довічного позбавлення волі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні із метою схилити їх до зміни своїх показань або змусити їх відмовитися від давання таких показань, що позбавить сторону обвинувачення доказів для доведення винуватості особи у вчиненні злочину.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 матиме можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Про наявність даного ризику свідчить те, що обвинувачений ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України. Перебуваючи на волі, в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, останній матиме можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення. Також, беручи до уваги, діяння та попередні судимості підозрюваного ОСОБА_5 свідчать про те, що він не виконує покладені на нього обов`язки та систематично вчинює правопорушення, що свідчить про його не бажання стати на шлях виправлення.

Отже, вказані відомості щодо особи ОСОБА_5 об`єктивно вказують на те, що перебуваючи на волі, існують реальні ризики, що обвинувачений буде мати можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні.

Сукупність вказаних обставин та фактичних даних свідчить про те, що жоден з інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, наведеним вище, які на даний час не зменшилися та не перестали існувати.

На підставі вищевикладеного, прокурор просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів з утриманням його в умовах ДУ "Київський слідчий ізолятор".

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, росив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Обвинувачений та захисник заперечували щодо клопотання прокурора, просили обрати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

З матеріалів справи вбачається,10.05.2024 що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 (шістдесят) діб до 07 липня 2024 року включно, без альтернативи внесення застави.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2024 продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» за адресою: АДРЕСА_2 , в межах строку досудового розслідування тобто до 09 серпня 2024 року включно, без альтернативи внесення застави.

В подальшому обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000957 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2024 направлено до Києво-Святошинського районного суду Київської області, для розгляду по суті.

Підготовче судове засідання у вказаному провадженні не можливо призначити у строк до закінчення запобіжного заходу.

За таких обставин, є підстави для розгляду клопотання прокурора в порядку ч.6 ст. 199 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи у продовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтовано гарантіями явки до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В даному випадку, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України.

Так, злочин, передбачений п.13 ч.2 ст. 115 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином та за яке законом передбачене покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Слідчий суддя вважає обґрунтованим посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, обвинувачений може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Оцінюючи вищезазначені ризики з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне, що обвинувачений не одружений, малолітніх дітей на утриманні немає, не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_5 може впливати на свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, даний ризик є обґрунтованим тим, що підозрюваний розуміючи тяжкість скоєного ним злочину та невідворотність покарання може своїми діями намагатися впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою надання неправдивих показів.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Відповідно до статті 199 КПК України порядок продовження строку тримання під вартою.

1. Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

2. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

3. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

4. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

5. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Тому суд у разі задоволення клопотання про продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має чітко зазначити в судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»), а тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав визнається несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим в п. 1 ст. 5 цієї конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.11.2008 у справі «Соловей і Зозуля проти України»).

Слідчим суддею під час судового розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу, відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України встановлено, що ризики, які виправдовують обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не зменшились. Тобто обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

За таких обставин клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про можливість застосування застави відносно обвинуваченого, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину, вчинених із застосуванням насильства, а також встановлені під час розгляду клопотання обставини події, щодо вчинення якої ОСОБА_5 повідомлено про підозру, тому слідчий суддя приходить до переконання про можливість незастосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у виді застави у даному конкретному випадку.

Керуючись ст. ст. 176-179, 194, 196, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженцю с. Хотів, Обухівського району, Київської області, українцю, громадянину України, який має середню - професійну освіту, не працює, розлученому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на 60 днів, а саме до 03 жовтня 2024 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 09.08.2024 року о 10:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_8