Зіньківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1772/24
Номер провадження 1-кс/530/471/24

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2024 р. слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000315 від 14.08.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України,-

В С Т А Н ОВ И В :

Старший слідчий слідчого відділення відділення поліції № 4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області із вищевказаним клопотанням, погодженим із начальником Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_3 ..

Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, що 13.08.2024 до чергової частини ВП №4 надійшло телефонне повідомлення від начальника СП ВП №4 ОСОБА_4 про те, що ним під час патрулювання в смт. Опішня Полтавського району, Полтавської області на території недіючого керамічного заводу виявлено невідому особу, яка без відповідних документів здійснювала видобування глини.

13.08.2024 в ході огляду місця події колишнього керамічного заводу розташованого в АДРЕСА_1 ОСОБА_5 на законну вимогу працівників поліції надав для огляду двадцять один мішок білого кольору, які частково наповнені грунтом зовні схожого на сіру глину, лопату, пластмасове відро об`ємом 12 літрів, верьовку. В ході вказаного огляду з трьох мішків було відібрано три зразки грунту схожого на сіру глину, які поміщено до трьох поліетиленових пакетів, які опечатано паперовими бирками. Окрім цього в ході огляду місця події було відібрано один зразок грунту схожого на сіру глину з місця події, який поміщено до одного поліетиленового пакету, який опечатано паперовою биркою. В ході огляду місця події всі виявлені мішки, які частково наповнені грунтом схожим на сіру глину, відро, лопату, верьовку було опечатано паперовими бирками та разом з відібраними зразками вилучено до ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

14.08.2024 вказані речі та зразки визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

Беручи до уваги, що 13.08.2024 старшим слідчим слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 без ухвали слідчого судді в ході огляду місця події колишнього керамічного заводу розташованого в АДРЕСА_1 ОСОБА_5 на законну вимогу працівників поліції надав для огляду двадцять один мішок білого кольору, які частково наповнені грунтом зовні схожого на сіру глину, лопату, пластмасове відро об`ємом 12 літрів, верьовку. В ході вказаного огляду з трьох мішків було відібрано три зразки грунту схожого на сіру глину, які поміщено до трьох поліетиленових пакетів, які опечатано паперовими бирками. Окрім цього в ході огляду місця події було відібрано один зразок грунту схожого на сіру глину з місця події, який поміщено до одного поліетиленового пакету, який опечатано паперовою биркою. В ході огляду місця події всі виявлені мішки, які частково наповнені грунтом схожим на сіру глину, відро, лопату, верьовку було опечатано паперовими бирками та разом з відібраними зразками вилучено до ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, тому з метою збереження даних речових доказів від приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі виникла потреба звернутися з клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на пластикову каністру з рідиною.

Враховуючи вищевикладене з метою забезпечення їх від приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі виникла потреба звернутися з клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на вилучені речі.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання приходить до висновку, що заявлене клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.

Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, зокрема, закриттям кримінального провадження (п.5 ст. 3 КПК України).

Згідно ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Поняття верховенства права та його зміст розкрито у Рішеннях Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004тавід 11.10.2011 року №10-рп/2011.

Відповідно до положень ст. 9 цього Кодексу, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства (принцип законності). При цьому, слідчий зобов`язаний (а не має право) всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Разом з цим, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами (ст.22 КПК України).

За нормами ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких, зокрема, слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч.1ст.84 КПК України).

Належними є докази, які прямо або непрямо підтверджують існування чи відсутність інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).

Слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч.1ст.94 КПК України).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 3 ст.132 КПК України встановлено перелік обставин, які повинен довести слідчий, прокурор з метою необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до ч.5 цієї статті, сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на вони посилаються під час розгляду питання про застосування заходів кримінального провадження.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. За своєю юридичною суттю та змістом, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та відповідно до п.3 даної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме: речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Сукупність досліджених матеріалів клопотання про накладення арешту на майно дає підстави вважати, що слідчим та прокурором відповідно до ч.2 ст.171 КПК України доведено: 1) підстави та мету відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати.

Згідно з ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України, у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно із ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Проте, всупереч п.2, п.3 ч. 2ст. 170 КПК України, слідчим не додано доказів хто є власником піску , не визначено кому саме спричинені збитки та розмір заподіяних збитків, не зрозуміло з якою саме метою необхідно накласти арешт, доказів на підтвердження належності земельної ділянки на якій проведено огляд не надано. Зі змісту клопотання вбачається, що в ньому міститься виклад скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули) встановлених органом досудового розслідування, посилання на положення ст. ст.131,132,167-169,170-173 КПК України, в той час як відсутнє належне обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження. Зокрема, в клопотанні про арешт майна нерозкрито виду (класифікації) вилученої глини, її об`єму, вагу, що свідчить про невідповідність клопотання вимогам закону, його неконкретизованість в цій частині, яка за таких обставин підлягає обов`язковому уточненню.

Також, в порушення вимог п.3 ч.2 ст.171 КПК України, до клопотання в його обґрунтування не додано копії документів на підтвердження належності особі майна, на яке слідчий просить накласти арешт, а саме не надано документів чи відомостей на підтвердження належності глини, що підлягає обов`язковому уточненню та виключає можливість розгляду клопотання по суті.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до копії постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 14 травня 2024 року, слідчий визнав в якості речового доказу глини, при цьому вказана постанова не містить виду (класифікації) вилученої глини, її об`єму, ваги, яка в такому випадку не є належним документом на підтвердження обґрунтування доводів клопотання, в частині визнання майна (глини) речовим доказом, крім цього з матеріалів самого клопотання не вбачається чи належить зазначена глина до корисних копалин внаслідок чого завдано негативних наслідків довкіллю.

З огляду на вищезазначене, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту.

Відповідно ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таке рішення слідчого судді про повернення прокурору клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, як речові докази буде справедливим та відповідатиме вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства.

Крім цього слідчий суддя виходив, з того, що як стверджує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням викладеного, дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню начальнику Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_3 для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.170, 171,172,309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції № 4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000315 від 14.08.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, повернути начальнику Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_3 та встановити строк в 72 години для усунення недоліків, з моменту отримання ухвали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1