Справа № 730/670/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/909/24
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.020.270.090.000.386, за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Вищевказаною ухвалою суду першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 13 грудня 2024 року включно.

Мотивуючи своє рішення місцевий суд вказав, що заявлені ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою, жодним чином не зменшилися, а судове провадження, у свою чергу, не завершено.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою відмовити прокурору в задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати більш м`який запобіжний захід. Вважає, що місцевим судом було взято до уваги лише доводи сторони обвинувачення, а доводам сторони захисту не надано належної правової оцінки. Зазначає, що прокурором не доведено всіх обставин, які стали підставою для ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає її необґрунтованою.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Суд першої інстанції, враховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були доведені прокурором, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, так як існують докази про вчинення останнім особливо тяжкого злочину, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Місцевий суд взяв до уваги можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, переховування його від суду та впливу на свідків, а також відсутність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_6 . Крім того, судовий розгляд кримінального провадження ще не завершено.

Беручи до уваги тяжкість інкримінованого злочину, дані про особу обвинуваченого, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 331, 376, 405, 407, 419, 422-1 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4