Провадження №1-кс/592/7467/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , без фіксації процесуальної дії технічними засобами, розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003114 від 18.10.2024 р. за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий своє клопотання мотивує тим, що 18.10.2024 р. близько 10 год. 50 хв. невстановлені особи знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_1 , біля озеру розташованого поруч, діючи з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, маючи при собі вибухонебезпечний пристрій, спеціально пристосований та заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, поклали останній неподалік озеру біля лавки під пеньок, внаслідок чого близько 10 год. 53 хв. відбувся вибух та тим самим було порушено громадський порядок.

Окрім того, до Сумського РУП надійшов рапорт о/у ВКП ОСОБА_4 , про те, що під час розгляду матеріалів ЄО№ 63472 від 18.10.2024 р., за фактом звернення ОСОБА_5 , 1987 р.н. було встановлено, що невідома особа, на вулиці біля будинку АДРЕСА_1 залишила невідомий предмет схожий на вибуховий пристрій. В діях невідомої особи вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Також у даному кримінальному провадженні отримано матеріали відеозапису з приватного будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Оглядом даних відеозаписів встановлено, що по вулиці 18.10.2024 о 10:47 год. проїжджають два транспортні засоби, що за описом схожі на ті, про які вказує свідок, а о 10:53 год. на відеозаписі чутно потужний звук вибуху.

28.10.2024 р. о 14 год. 50 хв. до чергової частини Сумського РУП надійшло повідомлення від працівника поліції - о/у ВКП Сумського РУП Фірсика, про те, що на блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зупинено транспортний засіб «Volkswagen», ще підпадає під орієнтування у даному кримінальному провадженні. Виїздом СОГ на місце події, з дозволу водія даного транспортного засобу ОСОБА_6 , 1999 р.н. - військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 . В ході огляду зазначеного транспортного засобу марки «Volkswagen Т6» було виявлено номерний знак іноземної реєстрації « НОМЕР_2 ». Вказаний номерний знакт ході огляду було вилучено.

Вилучений номерний знак іноземної реєстрації « НОМЕР_2 » має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки був закріплений на транспортному засобі «Volkswagen Т6», що зафіксований камерами відеоспостереження в районі вибуху.

Отже накладення арешту на тимчасово вилучене майно відповідає меті, визначеної в КПК України, як засобу забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів.

У судове засідання слідчий не з`явилася.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3 і 4 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст.170 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів клопотання, метою накладення арешту на вказане майно є забезпечення збереження його, як речового доказу, які на думку слідчого відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Долученими до матеріалів клопотання відомостями не доведена відповідність вказаного майна, на який слідчий просить накласти арешт критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

При цьому, не долучена до матеріалів клопотання постанова про визнання вказаного майна речовим доказам у кримінальному провадженні.

Крім того, у кримінальному провадженні нікому не повідомлено про підозру.

Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. При виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт. Чинним кримінальним процесуальним законодавством визначена можливість арешту майна третьої особи лише за клопотанням прокурора.

Разом з тим, ініціатором клопотання є слідчий, який є неналежним суб`єктом на звернення з клопотанням про арешт майна в розумінні ст. 64-2 КПК України.

З огляду на викладене, клопотання слідчого задоволенню не підлягає з вищевказаних підстав.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003114 від 18.10.2024 р. за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1