ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

«10» жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління НП України ОСОБА_7 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №00000674 від 20 квітня 2023 року стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Сміла, Черкаської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні №00000674 від 20 квітня 2023 року.

Обставини, якими обґрунтоване клопотання прокурора.

Клопотання обґрунтоване тим, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000674 від 20 квітня 2023 рокуза ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України, зокрема стосовно заволодіння державними коштами під час здійснення закупівель предметів оборонного призначення. Так, за версією обвинувачення, службові особи Міністерства оборони України, не маючи наміру забезпечувати реальне постачання товару, реалізуючи спільний умисел у складі організованої групи, незважаючи на численні порушення вимог законодавчих актів, погодили та уклали державний контракт від 11 жовтня 2022 року №403/1/22/317 з ТОВ «Львівський арсенал», без дотримання істотних умов цього контракту уклали додаткову угоду від 10 листопада 2022 року №1 до нього, а також підготували та погодили рішення щодо здійснення попередньої плати за вказаним державним контрактом, що призвело до затвердження рішення щодо здійснення попередньої оплати і, як наслідок, незаконного перерахування бюджетних коштів. За твердженням сторони обвинувачення, об`єднані єдиним злочинним умислом співучасники злочину, діючи у складі організованої групи, заволоділи державними коштами на загальну суму 1 340 465 698 грн.

Директор ТОВ «Львівський арсенал» ОСОБА_8 межах цього кримінального провадження підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. За твердженням органу досудового розслідування, йому була відведена рольособи, яка, будучи керівником підприємства, що має дозвіл на здійснення експорту товарів військового і подвійного призначення на період воєнного стану, повинна була укласти державний контракт з Міністерством оборони України на поставку озброєння з метою подальшого заволодіння бюджетними коштами, не маючи наміру здійснювати реальне постачання товару. Крім того, ОСОБА_6 після отримання на розрахунковий рахунок ТОВ «Львівський арсенал» коштів згідно з умовами державного контракту повинен був вчинити дії, спрямовані на прикриття злочинної діяльності шляхом перерахування коштів на інші рахунки, у тому числі рахунки підприємств-нерезидентів.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05 лютого 2024 року до підозрюваного ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 06 квітня 2024 року з покладенням на нього певних обов`язків. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді застави у розмірі 50 001 364 грн, а ухвалою слідчого судді вказаного суду від 20 червня 2024 року - у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 42 392 000 грн, строк дії якого продовжено ухвалою слідчого судді цього ж суду від 14 серпня 2024 року до 12 жовтня 2024 року із визначенням застави у розмірі 39 364 000 грн.

Слідчий у клопотанні стверджує, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри повністю підтверджується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами, при цьому ризики, які стали підставою для застосування до нього запобіжного заходу, не зменшились та не перестали існувати, у зв`язку з чим застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам.

При цьому, зазначено, що для закінчення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом стороні обвинувачення необхідно провести ще ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які мають суттєве значення для судового розгляду даного кримінального провадження, вирішення кваліфікації дій підозрюваних та на повноти розслідування і судового розгляду, у зв`язку з чим закінчення досудового розслідування на даному етапі є неможливим та потребує додаткового строку.

З урахування загальної суми майнової шкоди (збитків), орган досудового розслідування, як альтернативу запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить визначити підозрюваному ОСОБА_6 раніше застосовану заставу в розмірі 39 364 000 грн із покладенням на нього відповідних обов`язків.

Позиція сторін у судовому засіданні.

Прокурори в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Додатково повідомили, що стороною обвинувачення до Печерського районного суду міста Києва подавалось клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду, однак коли суддею таке клопотання було призначено до розгляду строк дії запобіжного заходу вже сплив, у зв`язку з чим сторона обвинувачення звернулася до Печерського районного суду міста Києва з новим клопотання про застосування запобіжного заходу у виді застави. Як зазначили прокурори, у цей період (коли до ОСОБА_6 не був застосований жоден запобіжний захід) він виявляв бажання щодо повернення грошових коштів в державний бюджет, ці питання обговорювались, але жодним чином не зафіксовані. При цьому, прокурори пояснили, що на той час запобіжного заходу у виді застави, на їх думку, було достатньо, однак, оскільки така застава не була сплачена, то єдиним можливим запобіжним заходом після цього було тримання під вартою. При цьому, на даний час перебування ОСОБА_6 в слідчому ізоляторі нівелює вставлення нових ризиків. Крім того, прокурори також висловили своє бачення стосовно моменту припинення конфіденційного співробітництва із ОСОБА_6 , що, за їх твердженням відбулося після вручення йому повідомлення про підозру. До того ж, прокурори переконані, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що перебуває під контролем правоохоронного органу, спілкувався таким чином, щоб правоохоронні органи не отримали інформацію, яку планували отримати. Крім того, зауважили, що НСРД здійснено вже після вчинення кримінального правопорушення, тобто коли відповідний договір вже був укладений і в зафіксованих розмовах мова йде про його виконання, хоча б часткове. В ході судового засідання прокурори також зазначили, що, у разі, якщо слідчий суддя не знайде підстав для продовження підозрюваному тримання під вартою, то в такому випадку просили застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував. Так, він підтримав свої письмові заперечення, у яких, зокрема вказав на недотримання належних правових процедур в частині визначення підслідності та відповідно розслідування зазначеного кримінального провадження слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України - не уповноваженими особами (органом) та продовження строків досудового розслідування, застосування, продовження та зміну запобіжних заходів підозрюваному ОСОБА_6 неналежним судом, з урахуванням ст. 6 Європейської конвенції, ухвали Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 07 жовтня 2024 року у справі №757/45351/24-к, що, на переконання, адвоката, викликає питання стосовно допустимості доказів (фактичних даних) сторони обвинувачення, які доводять як обставини кримінального провадження, так і підстави застосування запобіжних заходів та їх перевірки неналежним судовим контролем (недотримання правової процедури) щодо дотримання прав, свобод та інтересів ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні. Адвокат також зазначив, що обставини та події господарських взаємовідносин між Міністерством оборони України, ТОВ «Львівський арсенал», «Sevotech a.s.» щодо поставки товару військового призначення (мін) свідчить про необґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_6 , детально виклавши своє відношення до зібраних органом досудового розслідування матеріалів. Серед іншого, адвокат зауважив, що ОСОБА_6 , враховуючи затримку з поставки першої партії товару з боку постачальника та, не отримуючи обґрунтованих пояснень стосовно такої затримки і, відповідно, маючи занепокоєння щодо добросовісності дій посадових осіб Sevotech a.s, погодився на пропозицію співробітників СБ України щодо допомоги в питаннях впливу на постачальника з питань поставок товару за умови конфіденційного співробітництва, підписав заяву (згоду) на конфіденційне співробітництва і періодично виконував завдання та надавав інформацію оперативним співробітникам СБ України, під час якого, на думку адвоката, певним чином відбувалось керування діями ОСОБА_6 . Крім того, на переконання адвоката, стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які могли б підтвердити існування ризиків, на які вона посилається, як і не наведено будь-яких доказів та обґрунтувань тверджень стосовно того, що заявлені ризики не зменшилися або що з`явилися нові ризик, які виправдовують тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи не взмозі запобігти таким ризикам. Так, адвокат акцентував увагу на тому, що ОСОБА_6 після введення воєнного стану в Україні у період з 20 липня 2023 року по 16 липня 2023 року 18 разів виїжджав за межі України і, відповідно, повертався в країну, до того ж йому виповнилось 60 років, у зв`язку з чим він може без обмежень виїжджати за межі України, але з 15 жовтня 2023 року жодного разу цього не робив. При цьому, на виконання покладених на ОСОБА_6 обов`язків, він здав на зберігання до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області паспорт громадянина України для виїзду за кордон. До того ж, як вважає адвокат, у клопотанні не міститься викладу обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а наводиться виключно перелік дій, що планується виконати в ході досудового розслідування. Адвокат також вказав на те, що станом на 2024 рік ОСОБА_6 не має будь-яких доходів, діяльність ТОВ «Львівський арсенал» заблокована, при цьому на утриманні останнього перебуває мати і покладання на нього обов`язку з внесення застави у запропонованому стороною обвинувачення розмірі є завідомо непомірним.Сторона захисту, серед іншого, просить врахувати обставину погіршення стану здоров`я підозрюваного та його матері похилого віку, яка перебуває на його утриманні та догляді. Крім того, підозрюваним в повному обсязі виконувались покладені на нього ухвалою слідчого судді від 05 лютого 2024 року обов`язки, що не заперечується і стороною обвинувачення. З 05 лютого 2024 року (дата покладення на підозрюваного обов`язків) по 20 червня 2024 рік (дата застосування запобіжного заходу - тримання під вартою) ОСОБА_6 бездоганно виконував покладенні на нього слідчим суддею обов`язки, не чинив спроби перешкодити кримінальному провадженню, з`являвся на всі без виключення виклики слідчого. За таких обставин, сторона захисту вважає, що заборона спілкуватись зі свідками і іншими особами, яких визначить слідчий, заборона виїзду за кордон, заборона відлучатися із села Вишеньки Бориспільського району Київської області та міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту або розмір застави в межах вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного та здатні нівелювати ризики, на які посилається прокурор. У своїх письмових доповнення до заперечень адвокат, підтверджуючи свої доводи, детально висвітлив обставини взаємовідносин Міністерства оборони України, ТОВ «Львівський арсенал» та «Sevotech a.s.», а також вказав на те, що застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою позбавляє його можливості брати участь у робочих нарадах у Міністерстві оборони України і, відповідно, здійснювати дії, направлені на поставку частини товару (виконання простроченого господарського зобов`язання) за номенклатурою державного контракту. Додатково адвокат зауважив, що метою конфіденційного співробітництва з боку ОСОБА_6 було виконання контракту шляхом впливу органом досудового розслідування на контрагента за кордоном, як йому це «обіцяли».

ПідозрюванийОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника, надав свої пояснення стосовно обставин даного кримінального провадження та залучення його до конфіденційного співробітництва, зазначивши, що під час перебування його в СІЗО у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу, до нього прибув прокурор із представником служби безпеки, які задавали йому різні питання стосовно даної справі, при цьому їх розмова жодним чином не фіксували, у зв`язку з чим він вважає, що конфіденційне співробітництво з ним продовжується і досі.

Встановлені обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши подане стороною обвинувачення клопотання, слідчий суддя перш за все вважає за необхідне зазначити, що відповідно до затверджених процедур, які встановленні у Засадах використання автоматизованої системи документообігу Вищого антикорупційного суду, кримінальне провадження №00000674 від 20 квітня 2023 рокубуло закріплене за слідчим суддею ОСОБА_1 , який розглядає заяви, клопотання тощо, які подані зацікавленими особами в межах цього провадження. Визначений зборами суддів Вищого антикорупційного суду відповідний авторозподіл справ дозволяє слідчому судді повно та всебічно орієнтуватися у кримінальному провадженні, використовувати отриману інформацію в межах цього провадження і, на мою думку, таке використання не призводить до порушення принципу диспозитивності (ч.3 ст.26 КПК України). Підсумовуючи, для мене кримінальне провадження №00000674 є знайомим, я є основним слідчим суддею та обізнаний про загальне бачення кожної із сторін, розумію та орієнтуюся в озвучених сторонами правових позиціях під час розгляду інших клопотань, поданих в його межах.

Перед наданням оцінки клопотанню слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що, відповідно до ст.33-1 КПК України, Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з приміткою статті 45 КК України, стаття 191 відноситься до корупційних кримінальних правопорушень.

З положень п.2 ч.5 ст.216 КПК України, розмір завданої шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 364, 410 Кримінального кодексу України, у дві тисячі і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків).

За формальних ознак (інкримінований злочин та розмір шкоди) дане кримінальне правопорушення за ч.5 ст.191 КК України підсудне Вищому антикорупційному суду, а тому слідчий суддя повноважний його розглядати, у тому числі з урахуванням положень ст.206 КПК України, що було неодноразово підтверджено численними судовими рішеннями Вищого антикорупційного суду, так і його Апеляційної палати та доведено до представників обвинувачення, в розрізі настання можливих негативних наслідків щодо його перебігу (оцінки зібраних доказів судом, продовження строків досудового розслідування тощо), з урахуванням положень ч.3 ст.33-1 КПК України. Крім того, Касаційний кримінальний суд у складі Верховного суду своєю ухвалою від 07 жовтня 2024 року у справі №757/45357/24-к визначив до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду клопотання адвоката ОСОБА_5 .

Що стосується посилань сторони захисту на порушення підслідності у даному кримінальному провадженні, то слідчий суддя, не відступаючи від своїх попередніх висновків, які неодноразово були висловлені в межах цього провадження вважає, що питання можливого порушення підслідності розслідування цього кримінального провадження є не менш суттєвим, ніж порушення органом досудового розслідування правил підсудності, але належна та остаточна оцінка цим фактам повинна бути надана на іншій стадії - судове провадження (якщо ця справа дійде до суду та не буде закрита прокурором раніше).

Повертаючись до розгляду клопотання про продовження тримання під вартою по суті, слідчий суддя зазначає, що, як вбачається з матеріалів клопотання Головним слідчим управлінням Національної поліції здійснюється досудове розслідування в зазначеному кримінальному провадженні №0000674 від 20 квітня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України стосовно незаконного заволодіння коштами Міністерства оборони України під час укладення та виконання державних контрактів, в межах якого директору ТОВ «Львівський арсенал» ОСОБА_6 27 січня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України - у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в умовах воєнного стану у складі організованої групи в особливо великих розмірах.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 05 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 06 квітня 2024 року із покладенням певних обов`язків.

При цьому, постановою заступника Генерального прокурора від 22 березня 2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 27 квітня 2024 року, а ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 квітня 2024 року - до 12 місяців, тобто до 27 січня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді застави у розмірі 50 001 364 грн. Втім, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2024 року змінено застосований до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід на запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 42 392 000 грн та покладенням відповідних обов`язків у разі внесення застави, а ухвалою слідчого судді цього ж суду від 14 серпня 2024 року продовжено строк тримання ОСОБА_6 під вартою до 12 жовтня 2024 року із визначенням застави у розмірі 39 364 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів; строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом; сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Як визначено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З огляду на положення ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто, при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними правилами, які регулюють питання про застосування відповідного запобіжного заходу з урахуванням додаткових обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України.

Отже, при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, необхідно врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Щодо обґрунтованості підозри.

Вирішуючи питання стосовно того, чи є пред`явлена ОСОБА_6 підозра обґрунтованою, слідчий суддя виходить з наступного.

Кримінальне процесуальне законодавство України не дає визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, в силу приписів ч.5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини під час вирішення питання щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

З точки зору такої практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що обґрунтовують засудження особи, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачень (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя, вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, не встановлює наявність в його діях складу злочину та ступінь його вини, оцінюючи докази з точки зору їх достатності і допустимості, тобто не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише об`єктивно та розумно оцінює отримані докази за своїм внутрішнім переконанням та визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування до неї запобіжного заходу.

З метою встановлення наявності чи відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного вище кримінального правопорушення, слідчим суддею досліджені наявні в матеріалах клопотання докази та проаналізовано доводи, викладені у клопотанні і роз`яснені в судовому засіданні.

Так, як вбачається зі змісту клопотання, версія слідства полягає в тому, що співвласник та член наглядової ради іноземної компанії «Sevotech a.s.» (Словацька Республіка) ОСОБА_9 (матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження) вирішив здійснити заволодіння державними коштами, призначеними для закупівлі товарів оборонного призначення, з метою чого не пізніше 14 серпня 2022 року створив і очолив організовану групу, до складу якої залучив т.в.о. директора ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 , начальника управління військово-технічного співробітництва Департаменту військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки МОУ ОСОБА_11 , які були відповідальні за погодження та укладення контрактів на постачання озброєння, військової та спеціальної техніки, директора ТОВ «Львівський арсенал» ОСОБА_6 та ОСОБА_12 (у подальшому - заступник директора зазначеного товариства), ОСОБА_13 , а також інших невстановлених на даний час осіб, які повинні були сприяти у вчиненні кримінальних правопорушень. При цьому, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відвели собі ролі керівників (організаторів) організованої групи та здійснювали загальне керівництво, координацію та управління організованою групою, тоді як, зокрема ОСОБА_6 була відведена роль особи, яка, будучи керівником підприємства, що має дозвіл на здійснення експорту товарів військового і подвійного призначення на період воєнного стану, повинна була укласти державний контракт з Міністерством оборони України на поставку озброєння з метою подальшого заволодіння бюджетними коштами, не маючи наміру здійснювати реальне постачання товару. Крім того, ОСОБА_6 після отримання на розрахунковий рахунок ТОВ «Львівський арсенал» коштів згідно з умовами державного контракту повинен був вчинити дії, спрямовані на прикриття злочинної діяльності шляхом перерахування коштів на інші рахунки, у тому числі рахунки підприємств-нерезидентів.

У червні 2022 року за участі Головнокомандувача Збройних сил України та Міністра оборони України на засіданні ставки, серед ряду потреб Збройних Сил України на 2022 рік затверджено таку номенклатуру товару, як постріли калібру 82 та 120 міліметрів, на виконання якої 07 жовтня 2022 року на протокольному засіданні робочої групи Департаменту з розгляду комерційних пропозицій на закупівлю озброєння, військової і спеціальної техніки, ракет і боєприпасів, визначених як критичні, постановлено підготувати проект державного контракту на відкладних умовах (набрання чинності державним контрактом та взяття фінансових зобов`язань на 2022 рік після отримання виконавцем всіх дозвільних документів). Крім того, на цьому засіданні затверджено т.в.о. директора Департаменту військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки МОУ ОСОБА_10 .

Використовуючи підконтрольну йому юридичну особу «Sevotech a.s.», ОСОБА_9 забезпечив передумови для укладення фіктивного контракту з ТОВ «Львівський арсенал», на посаду директора якого було призначено ОСОБА_6 , ведення хибних перемовин щодо укладення та виконання вказаного контракту, а також вчинення подальших дій для виведення (переведення) грошових коштів у готівку та здійснення прикриття групи шляхом проведення фіктивних оглядів наявності товару на заводі виробника в Республіці Хорватія. Так, 14 серпня 2022 року ОСОБА_6 здійснив укладення зовнішньоекономічного контракту №23/04/LAS з продавцем - «Sevotech spol s.r.o.» (на даний час - «Sevotech a.s.») в особі директора - громадянина Словацької Республіки ОСОБА_14 на поставку мінометних пострілів у кількості 100 000 шт на загальну суму 36 600 000 доларів США (країна походження товару - Республіка Хорватія; продавець має сплатити 100% загальної вартості Контракту протягом 10 днів з дати набуття ним чинності - з моменту його підписання Сторонами, отримання Продавцем експортної ліцензії, а Покупцем - позитивного висновку про інспекцію та після надання Продавцем Покупцю, серед іншого, експортних ліцензій; діє до повного виконання взаємних зобов`язань та розрахунків). 13 вересня 2022 року ОСОБА_9 , створюючи умови, які нібито підтверджують можливість виконання вказаного контракту здійснив огляд товарів військового призначення на території хорватської компанії «Elmech Sintermak d.o.o.», за результатами якого зроблено фотознімки, що у невстановлений слідством спосіб були направлені керівництву ТОВ «Львівський арсенал», які в свою чергу направили їх до МОУ. Надалі ОСОБА_6 , використовуючи ТОВ «Львівський арсенал» як суб`єкт здійснення міжнародних передач товарів військового призначення на період воєнного стану, надіслав до МОУ комерційну пропозицію №39/09-Р-9 від 26 вересня 2022 року на закупівлю мінометних пострілів, яка була доповнена листами №39/09-Р-13 від 04 жовтня 2022 року та №39/09-1-1 від 06 жовтня 2022 року, що були протокольно розглянуті та затверджені під контролем ОСОБА_10 і ОСОБА_15 відповідно до відведених їм ролей.

11 жовтня 2022 року ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , які наділені правом підпису, переслідуючи мету незаконного збагачення, користуючись введенням в Україні воєнного стану, створюючи уявлення добросовісності проведення закупівель мінометних пострілів, достовірно розуміючи, що товар фактично поставлений не буде, залишивши поза увагою ті обставини, що сертифікати виробника товару та експортні ліцензії країни виробника відсутні, застереження менеджера із внутрішнього контрою та оцінки ризиків МОУ, який присвоїв контракту середній рівень ризику, а у ТОВ «Львівський арсенал» відсутні комерційні пропозиції від постачальника, термін якої скінчився 10 жовтня 2022 року, тобто за день до укладення контракту, на дату підписання контракту відсутні дозвільні документи на поставку мінометних пострілів, які останні повинні були отримати в Держекспортконтролі, уклали державний контракт №403/1/22/317 на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення, а саме: мінометних пострілів калібру 120 мм у кількості 40 000 шт та калібру 82 мм у кількості 60 000 шт, загальна кількість 100 000 шт. орієнтовною вартістю 1 381 923 400 грн. Контракт набирає чинності після укладення додаткової угоди щодо взяття бюджетних зобов`язань і діє до 31 грудня 2023 року. Таким чином, зазначений контракт був складений та підписаний на умовах відтермінування і за обов`язковою участю ТОВ «Львівський арсенал», яке могло здійснювати господарську діяльність відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №169, тобто залучення і використання учасниками організаційної групи ТОВ «Львівський арсенал» було необхідною умовою, без якої вчинення кримінального правопорушення було б неможливим.

10 листопада 2022 року ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , маючи на меті створення хибного уявлення виконання умов державного контракту №403/1/22/317 від 11 жовтня 2022 року та документального підтвердження необхідності проведення оплати за контрактом, незважаючи на відсутність дозволу уповноваженого органу з експортного контролю Республіки Хорватія та виробника «Elmech Sintermak d.o.o.», уклали додаткову угоду до зазначено контракту, вартість товару за яким становить 1 381 923 400 грн та обсяг фінансування і бюджетні зобов`язання за яким за загальним фондом у 2022 році складає 1 340 465 698 грн із здійсненням попередньої оплати шляхом перерахування коштів протягом 15 банківських днів після прийняття рішення Замовником про здійснення попередньої оплати та оплату виключно на рахунок, відкритий на ім`я Виконавця в державному банку. При цьому, як державний контракт від 11 жовтня 2022 року, так і додаткова угода до нього від 10 листопада 2022 року були погоджені ОСОБА_15 .

В подальшому ОСОБА_6 , не маючи на меті здійснювати реальне постачання товару, здійснив направлення листа до МОУ (без зазначення вихідного номера та дати), яким запевнив, що, у разі здійснення попередньої оплати за укладеними договорами до 10 листопада 2022 року, перша поставка товару відповідно до номенклатури буде здійснена до 10 грудня 2022 року. При цьому, в листопаді 2022 року ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з метою подальшого маскування злочинної діяльності прибув разом з ОСОБА_9 до Республіки Хорватії, де на території компанії «Elmech Sintermak d.o.o.» вони здійснили фіктивний повторний огляд товару, що в свою чергу повинно було стати підставою для послідуючого листування з МОУ з метою підтвердження нібито відсутності обставин умисного невиконання контракту, про що також було повідомлено ОСОБА_6 , який у той самий період часу перебував у м. Прага Чеської Республіки.

10 листопада 2022 року ОСОБА_15 , діючи під керівництвом та разом із ОСОБА_10 , в порушення Інструкції з діловодства МОУ, підготували та погодили проект рішення щодо здійснення попередньої оплати за державним контрактом №403/1/22/317 у розмірі 97% ціни контракту, що складає 1 340 465 698 грн та листом від 10 листопада 2022 року №403/2/22/10012 направили його на адресу МОУ. 13 листопада 2022 року рішення щодо здійснення попередньої оплати за вказаним контрактом було затверджено. 17 листопада 2022 року за результатами підписання згаданого рішення на рахунок ТОВ «Львівський арсенал», відкритий в АБ «УКРГАЗБАНК», МОУ на виконання умов державного контракту здійснено попередню оплату (платіжні доручення від 15 листопада 2022 року) на загальну суму 1 340 465 968 грн. Того ж дня, з метою маскування вчинення злочину та можливості відслідкування походження коштів, грошові кошти в сумі 1 337 465 596 грн з цього рахунку були перераховані на інший поточний рахунок ТОВ «Львівський арсенал», відкритий в ПуАТ «КБ АКОРДБАНК». В подальшому, після купівлі іноземної валюти на виконання умов контракту №23/04/LAS, грошові кошти в сумі 3 659 970 доларів США та 9 150 000 Євро були перераховані ТОВ «Львівський арсенал» на рахунки «Sevotech a.s.». При цьому, учасники організованої групи частину грошових коштів перевели у готівку шляхом використання підконтрольних суб`єктів господарської діяльності, які ведуть таку діяльність на території країн Європейського союзу, та використали їх на власний розсуд, а інша частина коштів була заблокована працівниками правоохоронних органів шляхом накладення арешту на розрахунковий рахунок ТОВ «Львівський арсенал», відкритий у ПуАТ «КБ АКОРДБАНК».

Оцінюючи наведені твердження сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що стандарт доведення для застосування до особи запобіжного заходу є високим, з огляду на рівень пов`язаних з цим обмежень.

Так, рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняттям відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії) - чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому, стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку. Зазначене пов`язано, зокрема із обов`язком слідчого судді, суду при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК).

Отже, враховуючи ступінь і характер обмежень прав і свобод підозрюваного, стосовно якого вирішується питання про продовження строку тримання під вартою, ступінь обґрунтованості підозри для прийняття такого рішення на стадії досудового розслідування має досягати високого рівня.

Оцінюючи встановлені під час розгляду клопотання обставини та наведені прокурорами твердження з точки зору їх достатності та переконливості в розрізі вирішення даного клопотання про продовження застосованого до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах (в тому числі з урахуванням обставин, які супроводжують розслідування цього кримінального провадження - запроваджений воєнний стан; факт перерахування 17 листопада 2022 року Міністерством оборони України 1 340 465 698 грн на рахунок ТОВ «Львівський арсенал» в якості попередньої оплати за контрактом №403/1/22/317 від 11 жовтня 2022 року та додаткової угоди від 10 листопада 2022 року; факт повного невиконання контракту №403/1/22/317 від 11 жовтня 2022 року та непоставку ТОВ «Львівський арсенал» жодного мінометного пострілу ЗСУ;), слідчий суддя приходить до висновку, що обґрунтованість підозри щодо вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» в такій мірі, що на даному етапі виправдовує подальше розслідування органом досудового розслідування.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованості.

Слідчий у клопотанні зазначає, що, на його переконання, продовжують існувати ризики вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Вважаючи, що заявлені ризики не зменшилися, слідчий у своєму клопотанні загалом посилався, зокрема на: тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та реальність покарання, сталість організованої групи і зв`язки її членів в кримінальному середовищі; невстановлення на даний час у кримінальному провадженні усіх обставин, що підлягають доказуванню, створення підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень, примушування до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами; зловживання процесуальними правами; систематичний характер неправомірних дій, необхідність в отриманні джерела доходів, для забезпечення життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення аналогічних та інших кримінальних правопорушень, в тому числі у сфері незаконного обігу зброї, оскільки має фактичний вплив на її закупівлі, поставки тощо.

Перевіряючи актуальність вказаних ризиків на час розгляду цього клопотання, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, що знайшло підтвердження в судовому засіданні та пов`язане з цим очікування можливого суворого покарання, з урахуванням наявних у ОСОБА_6 можливостей (кола знайомств), однак виходить також з того, що наявні (встановлені) на початковому етапі слідства ризики по мірі розслідування кримінального провадження мають тенденцію до зменшення та втрати своєї актуальності, а тому, з огляду на час, що минув з моменту притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності (27 січня 2024 року), застосування до нього першого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах даного кримінального провадження (05 лютого 2024 року), відсутність відомостей про спроби з боку підозрюваного будь-яким чином вплинути на хід досудового розслідування, відсутність з боку підозрюваного будь-яких порушень покладених на нього раніше обов`язків, в тому числі у період відсутності будь-якого запобіжного заходу, що не заперечували в судовому засіданні і прокурори, стадію такого досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку про зменшення інтенсивності/втрати встановлених раніше ризиків та на даний час визнає спроможним лише ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість доводів даного клопотання, вважає за необхідне звернути увагу органу досудового розслідування на те, що сам по собі факт продовження обставин, які стали підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не є безумовною підставою для продовження його строку, оскільки прокурор, звертаючись із цим клопотанням, має також довести, що сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити досягнення цілей досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження такого строку.

Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 цієї статті (виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою), виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Аналізуючи положення ч.3 та ч.5 ст.199 КПК України у їх взаємозв`язку, можливо дійти висновку, що стороною обвинувачення при поданні клопотання про продовження тримання під вартою необхідно довести слідчому судді наявність обставин ч.3 ст.199 КПК України та факт того, що вони виправдовують продовження такого запобіжного заходу.

Щодо обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження нічного домашнього арешту.

В судовому засіданні прокурорами не доведено, що заявлені ризики не зменшилися та/або з`явилися нові, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При цьому, в ході розгляду клопотання слідчим суддею було визнано спроможним лише один ризик - переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Як вбачається зі змісту ст. 199 КПК України, законодавчі вимоги до обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою (в даному випадку продовження строків тримання особи під вартою) прив`язані та оперують поняттям саме «завершення» досудового розслідування.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження. При цьому, поняття «завершення», яке також містить КПК України, є проміжним етапом досудового розслідування, який пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту відповідно до положень ст. 290 КПК.

Матеріали клопотання свідчать про те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершено, а його строк продовжено до 12 місяців. При цьому, слідчий суддя враховує твердження сторони обвинувачення стосовно того, що через об`єктивні причини, пов`язані із продовженням проведення у кримінальному провадженні слідчих (розшукових) дій, серед яких, здійснення тимчасового доступу до речей і документів; проведення оглядів, допитів; розсекречення матеріалів; вирішення питання про зміни раніше повідомлених підозр тощо, орган досудового розслідування не може завершити досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали.

Щодо виправданості продовження тримання під вартою за наявності обставин ч. 3 ст. 199 КПК України

В судовому засіданні слідчим суддею було встановлено, що прокурорами не доведено обставин, передбачених п. 1 ч.3 ст.199 КПК України, що, в свою чергу виключає можливість надання подальшої оцінки виправданості подальшого тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

Обґрунтовуючи таке рішення, слідчий суддя не міг не врахувати і факт того, що здобуті органом досудового розслідування НСРД зафіксовані із залученням ОСОБА_6 до конфіденційного співробітництва, факт чого не заперечувався прокурорами в судовому засіданні, тобто усі розмови та зустрічі відбувалися під контролем правоохоронної системи.

Крім того, слідчим суддею було враховано, що, зокрема ще в ухвалі від 05 лютого 2024 року слідча суддя Вищого антикорупційного суду так само не знайшла підстав для застосування до ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як того просив прокурор у своєму клопотанні, натомість дійшла висновку, що надані прокурором матеріали не є достатньо вагомими, а інтенсивність ризиків не має того ступеню, що виправдовувало б таке суттєве втручання у права особи, тож застосувала до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Важливою обставиною в даному випадку також є той факт, що вказана ухвала слідчої судді від 05 лютого 2024 року припинила свою дію 07 квітня 2024 року, а наступна ухвала (уже слідчого судді Печерського районного суду міста Києва) про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави у розмірі 50 001 364 грн була постановлена лише 12 червня 2024 року, тобто більше двох місяців до ОСОБА_6 не було застосовано жодного запобіжного заходу, втім сторона обвинувачення у цей період не мала зауважень до процесуальної поведінки ОСОБА_6 , будь-яких спроб з його боку влинути на хід кримінального провадження зафіксовано не було.

Яскравим підтвердженням вказаних обставин є той факт, що, звертаючись після закінчення строку тримання ОСОБА_6 під домашнім арештом до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з відповідним клопотанням, сторона обвинувачення вважала достатнім застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з обмеженням його свободи, а саме: застави. При цьому, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2024 року, зміна в подальшому ОСОБА_6 запобіжного заходу із застави на тримання під вартою головним чином була пов`язана саме з невиконанням вимог ухвали слідчого судді щодо внесення визначеного йому розміру застави (50 001 364 грн), а не у зв`язку зі спробами ОСОБА_6 протидіяти кримінальному провадженню у формах, визначених ч.1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя не може не врахувати факт, що попередня кваліфікація за ч.5 ст.191 КК України стосується усієї суми заволодіння - 1 340 465 698 грн без додаткової кваліфікації за ч.1 ст.15 КК України (замах), в той час як 818 млн. грн з цієї суми було заарештовано на рахунках ТОВ «Львівський арсенал».

З огляду на викладені обставини, слідчий суддя за результатами розгляду клопотання прокурора не знаходить підстав для його задоволення та продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи положення ч.3 ст.26 КПК України (диспозитивність), за наявності у судовому засіданні прохань учасників про можливість застосування інших запобіжних заходів, як з боку прокурора, так і сторони захисту, слідчий суддя вважає за можливе розглянути питання застосування іншого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.ч. 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Обираючи запобіжний захід, слідчий суддя враховує стадію досудового розслідування, встановлену спроможність існування ризику переховування, позицію сторони обвинувачення в судовому засіданні, показання підозрюваного ОСОБА_13 від 09 липня 2024 року (т. 4, а.с. 211-216) з урахуванням інших матеріалів, відомості про особу підозрюваного, його належну процесуальну поведінку на час розгляду даного клопотання, відсутність в минулому фактів порушень покладених на нього обов`язків, стан його здоров`я, наявність матері похилого віку, яка потребує догляду тощо та приходить до висновку про можливість в даному випадку застосувати до ОСОБА_6 наступний за суворістю після тримання під вартою запобіжний захід - у вигляді домашнього арешту, який сприймається стороною захисту (є прохання), на переконання слідчого судді, повністю нівелює заявлений та встановлений ризик і в змозі урівноважити інтереси сторін щодо запобігання вчиненню дій, спрямованих на перешкоджання розслідуванню кримінального провадження з одного боку та щодо забезпечення можливості захищатися від кримінального переслідування належним чином - з іншого.

При цьому, вирішуючи питання щодо періоду застосування вказаного запобіжного заходу та переліку обов`язків, які необхідно покласти на підозрюваного, слідчий суддя, враховуючи встановленні в ході розгляду цього клопотання обставини, збалансувавши інтереси органу досудового розслідування та сторони захисту, приходить до висновку, що, з урахуванням введення воєнного стану у зв`язку з широкомасштабним вторгненням рф на територію України та, враховуючи, що життя і здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, необхідно заборонити ОСОБА_6 залишати житло лише у нічний час - з 22:00 до 06:00 (в тому числі під час дії комендантської години), надаючи йому можливість залишати своє помешкання для слідування в укриття під час оголошення повітряних тривоги через активність авіації рф та перебувати у ньому до закінчення такої тривоги, із покладенням при цьому наступних обов`язків: здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю; не відлучатися із Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду (в розумінні її загальних меж, без прив`язки до адміністративного розподілу).

При цьому, з урахуванням невизначення стороною обвинувачення переліку осіб, з якими ОСОБА_6 слід обмежити спілкування, слідчий суддя не вбачає необхідності покладення на нього запропонованого обов`язку утримуватися від спілкування із «свідками та іншими підозрюваними», як і не вважає за необхідне зобов`язувати прокурора надати ОСОБА_6 під підпис письмовий перелік таких осіб, як про це просив слідчий у клопотанні.

Слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити, що, за правилами ст. 3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий, негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Зі змісту ч. 5 вказані статті, у разі постановлення слідчим суддею, зокрема ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, підозрюваний повинен бути негайно звільнений.

З огляду на наведені норми, у тому числі положення п.1 ч.3 ст.202 КПК України, враховуючи те, що цією ухвалою слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, фактично змінивши при цьому такий запобіжний захід шляхом застосування іншого - домашнього арешту, ОСОБА_6 належить негайно звільнити з-під варти в залі суду, не дивлячись на те, що строк його тримання спливає 12 жовтня 2024 року.

Розглядаючи зазначене клопотання, слідчий суддя надав відповіді на всі вагомі аргументи сторін кримінального провадження.

Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 181-184, 193-194, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_7 - відмовити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час іззабороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу із 22:00 год до 06:00 год наступної доби, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, строком на 2 місяці, тобто до 10 грудня 2024 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

1)не відлучатися із Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

3)носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, визначити до 10 грудня 2024 року.

Здійснення контролю за виконанням ухвали та покладених на підозрюваного обов`язків доручити прокурорам у кримінальному провадженні №00000674.

Підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Ухвалу для виконання передати органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 для негайної постановки на облік підозрюваного, про що повідомити слідчого і прокурора.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, підозрюваному та його захисникам.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1