печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000181 від 23.02.2024,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту із забороною відчуження на об`єкти нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , площею 62,7 кв. м., та квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , площею 56,2 кв. м., які на праві власності належать ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що зазначені об`єкти нерухомого майна є речовими доказами відповідно до постанови слідчого від 14.08.2024, оскільки відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, які відповідають п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу на підставі абз. 1 ч. 3 цієї статті підлягають арешту.

До початку судового засідання прокурор подав заяву, у якій просив здійснювати розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя з метою запобігання спробі відчуження вказаного у клопотанні майна, визнав доцільним здійснювати його розгляд без виклику власників.

Вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього матеріали

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 від 23.02.2024 за ч. 1 ст. 263, ст. 368-5 КК України.

Зазначені протиправні дії полягають у тому, що ОСОБА_5 використовуючи наближених до нього осіб, родичів, а також підконтрольних суб`єктів господарської діяльності, інтереси яких активно лобіюються останнім з використанням службового становища, набув у власність активи (нерухоме майно, транспортні засоби) щодо яких на системній основі вчиняє дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

Відтак, ОСОБА_6 веде спосіб життя неспівставний з його законними доходами.

Слідством встановлено, що ОСОБА_5 став фактичними власником, зокрема, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , площею 62,7 кв. м., та квартири за адресою: АДРЕСА_2 , площею 56,2 кв. м., оформивши право власності на відповідні об`єкти нерухомого майна на підконтрольну номінальну особу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка являється родичкою його дружини, у якої відсутні законні доходи на придбання нерухомості.

Не зважаючи на здійснення зазначених правочинів, ОСОБА_5 продовжує фактично здійснювати відносно вказаного майна дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

Враховуючи встановлені в ході досудового розслідування обставини вчинення кримінального правопорушення є достатні підстави вважати, що вказане майно отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, отже постановою слідчого від 14.08.2024 його визнано речовим доказом.

На даний час прокурор вказує, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження, а також з метою збереження речових доказів виникла необхідність у вжитті заходу забезпечення цього провадження, такого як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Постановою слідчого від 14.08.2024 вищевказані об`єкти нерухомого майна визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Таким чином, в наданих матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які вказують на те, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 368-5 КК України, і що вказані об`єкти нерухомого майна отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відтак, наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, оскільки вони відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення збереження речових доказів.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити, накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000181 від 23.02.2024 із забороною відчуження на:

- об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , площею 62,7 кв. м (придбана на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.12.2020 № 1424, ціна договору 1 093 632,84 грн, державна реєстрація права власності на яку, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відбулась 24.12.2020), що на праві власності належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , площею 56,2 кв. м (придбана на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 05.07.2021 № 34/3-ДТ-МП, ціна договору 520 344,56 грн, державна реєстрація права власності на яку, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відбулась 05.05.2023), на що праві власності належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7