Справа № 346/1229/18
Провадження № 1-кп/346/24/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

законних представників особи

щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

особи щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференцзв`язку, в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження з клопотанням слідчого слідчого відділення Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 погоджене прокурором Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , жительки: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, не працюючої, на утриманні двоє малолітніх дітей, з вищою освітою, не судимої, депутатом не обиралася, за фактом вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Коломийської місцевої прокуратури звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному 02 грудня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001395, до ОСОБА_8 за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_8 , 30 листопада 2017 року приблизно о 14 год. прийшла до господарства за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , і в якому фактично проживає ОСОБА_12 , де подолала засіб охорони від доступу сторонніх осіб у вигляді огорожі та проникла на територію вищезгаданого господарства, звідки таємно викрала собаку породи самоїдська лайка, ІНФОРМАЦІЯ_2 по кличці «Сандра-Афіна» (чіп №93461, номер родоводу UKU.R 031349), власником якої є ОСОБА_12 , після чого місце вчинення кримінального правопорушення покинула із викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілій матеріальних збитків на суму 13 000 гривень.

Суспільна небезпечність діяння ОСОБА_8 підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протоколом огляду місця події від 01 грудня 2017 року, протоколом огляду місця події від 02 грудня 2017 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом допиту ОСОБА_14 , протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , протоколом огляду виданого підозрюваною собачого повідка, висновком судово-психіатричної експертизи.

14 грудня 2017 року у зв язку з отриманням інформації про те, що ОСОБА_16 перебувала на стаціонарному лікуванні в Обласній психоневрологічній лікарні № 3 в період з 09 листопада 2017 року по 20 листопада

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 02.01.2018 р. обстежити індивідуально-психологічні особливості під експертної не вдалося.

Відповідно до висновку стаціонарної судово-психіатричної від 14 лютого 2018 року ОСОБА_8 перебувала в стані формування ремісії (значеного послаблення хворобливих проявів) хронічного психічного захворювання у формі афективного розладу, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час інкримінованих їй дій, ОСОБА_8 страждала хронічним психічним захворюванням у формі афективного розладу, поточний епізод манії, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи формування стану ремісії виявленого у ОСОБА_8 психічного захворювання, а також відсутність гострої психопродуктивної симптоматики чи антисоціальних тенденцій у поведінці, на час проведення експертизи ОСОБА_8 стаціонарного лікування не потребувала. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. За своїм психічним станом на час проведення експертизи ОСОБА_8 суспільної небезпеки не становить.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання посилаючись на достатність підстав вважати, що ОСОБА_8 вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України у стані неосудності. Просила клопотання задоволитии.

Особа, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_7 заперечили щодо задоволення клопотання прокурора так як вона, ОСОБА_8 є здоровою, має на утриманні двох малолітніх дітей, і вказала, що не є суспільно-небезпечною особою. Крім того захисник ОСОБА_7 вказав, що у висновку експерта не зазначено, що ОСОБА_8 є суспільно небезпечною особою, тому на підставі цього просив відмовити у задоволенні клопотання.

Законний представник особи, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_6 пояснила, що коли відбувались події, вона перебувала за кордоном. Вказала, що до то як це все сталося, потерпіла приходила з собаками до ОСОБА_17 , зичила у неї побутові речі, одяг та гроші. У задоволенні клопотання просила відмовити.

Законний представник особи, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_18 пояснила, що така психічна реакція у ОСОБА_8 мала місце через вживання останньою заспокійливих препаратів. Власник собаки ОСОБА_12 сказала ОСОБА_8 , що буде продавати собаку. Коли ОСОБА_12 була відсутня вдома, ОСОБА_8 із жалю забрала собаку щоб погодувати із-за неналежних умов утримання собаки потерпілою ОСОБА_12 . Щодо задоволення клопотання прокурора заперечила, оскільки у ОСОБА_8 відсутні психічні розлади.

Потерпіла ОСОБА_12 у попередньому засіданні пояснила, що продавати собаку ОСОБА_8 не обіцяла та не віддавала останній. Умови для проживання собак по місцю її проживання нормальні. Зауважила, що психічний стан у ОСОБА_19 погіршився ще рік тому, вона стала поводити себе неадекватно, і вони перестали спілкуватись. Вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню оскільки ОСОБА_8 вкрала у неї собаку породи самоїдська лайка, ІНФОРМАЦІЯ_2 по кличці «Сандра-Афіна».

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи у сукупності, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 , скоїла суспільно небезпечне діяння передбачене ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище.

Даний факт підтверджується:

- протокол прийняття заяви потерпілої ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 01.12.2017 р., в якому зазначено, що 30.11.2017 р. невідома особа таємно викрала з господарства ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 собаку породи самоїд чим спричинила матеріальних збитків. У графі «чи підозрюється хтось у вчиненні кримінального правопопорушення, потерпілою зазначено «підозрює» ОСОБА_8 » (т.1 а.с.116-118);

- заяву потерпілої ОСОБА_12 від 01.12.2017 р., в якій потерпіла просила допомогти їй встановити місце знаходження її собаки породи самоїд білого кольору, 5-ти річного віку, по кличці « ОСОБА_20 », зникнення якої ОСОБА_12 виявила о 2 годині ночі 01.12.2017 р. у господарстві по АДРЕСА_3 (т.1 а.с.119);

- протокол огляду місця події від 01.12.2017 р. із якого слідує, що місцем проведення огляду є приміщення Верховинського відділення поліції за адресою: вул.Незалежності, 4, смт.Верховина. На час проведення огляду огляду в приміщенні відділення поліції знаходилась ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в с.Устеріки Верховинського району. На момент проведення огляду ОСОБА_8 утримувала на повідку червоного кольору типу «упрет» собаку білого окрасу, довгошерстну. В ході огляду до приміщення відділення зайшов ОСОБА_21 , який покликав собаку на кличку «Сандра». Собака відреагувала активною поведінкою та побігла до ОСОБА_13 , після чого разом із вказаним чоловіком вийшли з приміщення відділу поліції без застосування повідка (т.1 а.с.120-122);

- фототаблицю до протоколу огляду місця події від 02.12.2017 року (т.1 а.с.123-124);

- постанову про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні та визначення їх місця зберігання від 02 грудня 2017 року, відповідно до якої собаку породи Самоїд по кличці ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , власником якої є ОСОБА_12 визнано речовим доказом, та передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_12 (т.1 а.с.126);

- міжнародний ветеринарний паспорт, власник - ОСОБА_23 , кличка собаки ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , породи самоїд (т.1 а.с.127-128), свідоцтво видане міжобласною виставкою мисливських собак, видане ОСОБА_24 , та в якому зазначено що належний їй мисливський собака породи самоїд за кличною ОСОБА_22 , зайняв у рингу 1 місце (т.1 а.с.129), довідку №01 від 30 листопада 2017 року, видану Кінологічною спілкою Івано-Франківського обласного осередку, ОСОБА_25 , в тому, що належна їй ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кличка Сандра-Афіна, чипу № НОМЕР_1 , номер родоводу UKU.R 031349, категорія петс (домашні улюбленці) для генофонду чистопородних собак України племінної цінності не представляє. Оціночна вартість 13 000 грн. (т.1 а.с.130);

- протокол огляду місця події від 02.12.2017 р. із якого слідує, що об?єктом огляду є господарство за адресою: АДРЕСА_3 . Господарство розташоване повз шутровану автодорогу по праву сторону вулиці від її початку. Огляд господарства проведено шляхом візуального його обстеження з автодороги, без проникнення на територію. З місця огляду проглядаються всі елементи господарства, що становлять інтерес для слідства. Господарство огороджене суцільною метальною огорожею у вигляді натягнутої сітки в секціях. Огорожу з?єднує в передній частині господарства одностулкові ворота і одностулкова хвіртка. На момент проведення огляд хвіртка з … воріт з?єднана гачком із навісним замком, який в закритому стані. Не пошкоджений, зі слів ОСОБА_12 , яка запрошена до участі у огляді. На навісний замок вона зачиняла вхід на територію господарства після вчинення крадіжки собаки. До зазначеного часу, включно з моментом вчинення злочину, хвіртка разом із воротами зачинялася на зігнутий з ручкою метелевий прут. ОСОБА_12 вказала на зазначений предмет, який слугував защіпкою для входу в господарство. На момент проведення огляду досліджено вказаний спосіб зачинення хвіртки і воріт та встановлено, що із застосуванням сили і підняття металевого прута вгору, деталі хвіртки і воріт вивільняються від застібки в результаті чого стає можливим відчини хвіртку та пройти на територію. На час огляду в центральній частині господарства розташований житловий будинок. Його вхідні двері зі сторони автодороги відчинені. На території господарства перебуваються п?ять собак, чотири з яких схожі між собою, білого окрасу із довгою шерстю. П?ятий собака короткошерстний, чорно-білого кольору. Собаки не агресивні. Під час огляду нічого не вилучено. Огляд проводився в світлу пору дщоби, за умов природнього світна (т.1 а.с.131-133);

- фототаблицю до протоколу огляду місця події від 02.12.2017 (т.1 а.с.134-135);

- постанову про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні та визначення їх місця зберігання від 14 грудня 2017 року, згідно якої упряжку червоного кольору, видану ОСОБА_8 визнано речовим доказом, та передано на зберігання особі, відповідальній за збереження речових доказів в камері зберігання речових доказів Коломийського відділу поліції (т.1 а.с.137);

- характеристику №18/02.2-03/1 від 07.12.2017 р. видану Білоберізькою сільською радою об?єднаної територіальної громади Верховинського району, із якої слідує, що на час проживання ОСОБА_8 на території села Устеріки, Верховинського району, Івано-Франківської області остання дисципліну не порушувала, скарг від мешканців села не надходило (т.1 а.с.145);

- характеристику від 08.12.2017 р. складеної старшим дільничим офіцером Коломийського відділу поліції ОСОБА_27 , згідно якої, на адміністративній дільниці, яка обслуговується ОСОБА_27 , ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 проживає сама. За час проживання на ОСОБА_8 скарг до Коломийського відділу поліції не поступало. До адміністративної відповідальності протягом року не притягувалась. На обліку в Коломийському відділі поліції не перебуває. За місцем проживання характеризується задовільно (т.1 а.с.151);

- довідки №247 та №252 від 08.12.2017 р., виданих Верховинською районною поліклінікою, про те, що ОСОБА_8 на обліку в психіатричному та наркологічному кабінеті не перебуває (т.1 а.с.147);

- відповіді на запит від 06.12.2017 р. про те, що ОСОБА_8 на обліку в психіатричному кабінеті Коломийської ЦРЛ, не перебуває (т.1 а.с.148 зворотній аркуш);

- довідку №1516 від 07.12.2017 року, видану Коломийською райполіклінікою, відповідно до якої ОСОБА_8 , на диспанцерному обліку в наркологічному кабінеті не перебуває (т.1 а.с.149);

- висновок судово-психіатричного експерта №27 від 14.02.2018 року, згідно якого на час проведення експертизи ОСОБА_8 перебуває у стані формування ремісії (зазначеного послаблення хворобливих проявів) хронічного психологічного захворювання у формі афективного розладу не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час інкримінованих їй дій, ОСОБА_8 страждала хронічним психічним захворюванням у формі афективного розладу, поточний епізод манії, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи, що на даний час формується стан ремісії виявленого у ОСОБА_8 психічного захворювання, а також відсутність проявів гострої психопродуктивної симптоматики чи антисоціальних тенденцій у поведінці, на даний час ОСОБА_8 стаціонарного лікування не потребує. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. За своїм психічним станом на даний час, ОСОБА_8 "суспільної не становить" (т.1 а.с.138-142).

Свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що 30 листопада 2017 року до нього зателефонувала ОСОБА_12 і повідомила, що у неї пропала собака породи самоїд «Сандра», і він зголосився їй допомогти шукати собаку. Вказав, що вони з ОСОБА_12 продовжили пошуки на вулиці, на якій проживає потерпіла, та їм сусідка сказала, що якась темноволоса жінка вивела собаку з подвір?я, в якому проживала ОСОБА_28 . Тоді, вони зрозуміли та поїхали до місця проживання ОСОБА_8 , однак їм ніхто не відчинив. Згодом, за викликом приїхали працівники поліції, однак знову ніхто двері не відчини. В подальшому, свідок ОСОБА_21 та потерпіла ОСОБА_12 поїхали у Верховину, оскільки вважали, що ОСОБА_8 перебуває у своєї матері, та по дорозі заїхали в місцеву поліцію та повідомили про вказані обставини. Згодом, працівник поліції повідомив, що бачив таку собаку на автостанції у Верховині. Вказав, що в поліції ОСОБА_8 пояснила, що вкрала собаку, оскільки ОСОБА_12 у неї також щось вкрала.

Свідок ОСОБА_29 пояснила в судовому засіданні, що їй не відома особа, щодо якої розглядається клопотання, не пригадує вказані події, оскільки у 2017 році вона перенесла інсульт. Зазначила, що її не допитували у відділі поліції та вона не давала жодних пояснень.

Згідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Як слідує із ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Із ч.2 ст.94 КК України вбачається, що надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Статтею 511 КПК України визначено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Про закриття кримінального провадження прокурор приймає постанову, яка може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом. Постанова про закриття кримінального провадження надсилається до місцевих органів охорони здоров`я. Прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і надсилає його суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. З Закону України «Про психіатричну допомогу» закріплено принцип презумпції психічного здоров?я особи. Саме психічний стан здоров?я особи є критерієм визначення того чи підлягає особа кримінальній відповідальності. Зі змісту ст. 19 КК України випливає, що лише осудна особа, тобто така, психічний стан якої дозволяв усвідомлювати значення своїх дій (бездіяльності) та керувати ними, в повній мірі здатна понести кримінальну відповідальність. Разом з тим, особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала у стані неосудності не підлягає кримінальній відповідальності, а особа, яка вчинила злочин у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними, не підлягає покаранню (ст. 19 КК України). Крім того, особа, визнана судом обмежено осудною підлягає кримінальній відповідальності, і такий її стан враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру (ст.20 КК України).

Згідно ч.4 ст.503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Так, відповідно до ч.1 ст.505 КПК України під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру встановлюються: 1) час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення; 2) вчинення цього суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення цією особою; 3) наявність у цієї особи розладу психічної діяльності в минулому, ступінь і характер розладу психічної діяльності чи психічної хвороби на час вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи на час досудового розслідування; 4) поведінка особи до вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення і після нього; 5) небезпечність особи внаслідок її психічного стану для самої себе та інших осіб, а також можливість спричинення іншої істотної шкоди такою особою; 6) характер і розмір шкоди, завданої суспільно небезпечним діянням або кримінальним правопорушенням. 7) обставини, що підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення, в тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_8 вчинила інкриміноване їй діяння в стані неосудності, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, стан неосудності, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №27 від 14.02.2018 р., яким лише рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, що у висновку зазначено тільки, що " 7.За своїм психічним станом на даний час, ОСОБА_8 суспільної не становить", а також те, що органами досудового розслідування не встановлена небезпечність особи внаслідок її психічного стану для самої себе та інших осіб, а також можливість спричинення іншої істотної шкоди такою особою, що передбачено п.5 ч.1 ст.505 КПК України, то суд вважає, що вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_8 , передбаченого ч.3 ст.185 КК України, не доведена достатніми та належними доказами.

Згідно ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.3 ст. 513 КПК України, встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне не застосовувати примусові заходи медичного характеру до ОСОБА_8 , оскільки остання в силу характеру вчиненого суспільно-небезпечного діяння та досліджених вищезгаданих доказів - не являє небезпеку для суспільства.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, тому суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення у виді арешту майна, застосованого ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2017 р.

Питання про речові докази слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, ст.ст.19,92-94 КК України, керуючись ст. ст. 369-372, 503, 512, 513 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному проваджєенні, внесеному 02 грудня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001395, до ОСОБА_8 за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Провадження у справі закрити.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 05 грудня 2017 р. - на собаку породи Самоїд по кличці ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , власником якої є ОСОБА_12 , після набрання ухвалою законної сили - скасувати.

Речові докази:

- собаку породи Самоїд по кличці ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та собачу упряжку червоного кольору - повернути власнику ОСОБА_12 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1