Справа № 367/551/20
Провадження №1-кп/367/127/2024
УХВАЛА

Іменем України

04 вересня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання щодо обвинуваченого ОСОБА_8 обґрунтоване тим, що ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Зокрема, наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 прокурор обґрунтовує тим, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, офіційно не працює, являється жителем іншої області, після події кримінального правопорушення покинув місце події та до органу досудового розслідування не звернувся з приводу скоєння даного кримінального правопорушення, що, на думку, прокурора, свідчить про те, що він намагався укрити подію кримінального правопорушення протягом тривалого часу. Наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, оскільки йому відоме місце їх мешкання, а отже, обвинувачений може незаконно, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування впливати на показання свідків та потерпілої, з метою уникнення кримінальної відповідальності матиме змогу незаконно впливати на показання свідків, а також схилити їх показання на свою користь у майбутньому.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора, вказуючи, що відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною обвинувачення не надано доказів існування ризиків, які б виправдовували тримання обвинуваченого під вартою. Просив відмовити у задоволенні клопотання, а у разі його задоволення, просив зменшити розмір застави, застосованої до обвинуваченого ОСОБА_8 до мінімального розміру.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_7 щодо заявленого клопотання стосовно ОСОБА_8 поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 Ірпінським міським судом Київської області було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який спливає 20 вересня 2024 року включно.

Стаття 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно із ч 1. ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Приймаючи до уваги наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці проживання, зважаючи на те, що по провадженню не допитані свідки, що у своїй сукупності свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, суд приходить до висновку про доведення прокурором обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченими не будуть вживатися перешкоди в уникненні від правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, стороною захисту не наведено та не надано доказів на підтвердження цього.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, свідчить, що на даний час продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, є непоправні наслідки вчиненого, оскільки, відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

Доводи сторони захисту не спростовують обґрунтованості необхідності та виправданості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не містять відомостей про обставини, які не були враховані під час вирішення питання про обрання та продовження строку його дії під час досудового слідства та судового розгляду.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 .

Враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні вже допитані потерпіла та частина свідків, беручи до уваги тривалість перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, суд вважає можливим, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні, а також з урахуванням встановлених зазначених вище ризиків, визначити ОСОБА_8 заставу у максимальному розмірі, передбаченому п.3 ч.5 ст.182 КПК України, а саме в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (кожному), яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, з одночасним покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_6 в судовому засіданні просив зменшити розмір застави, застосованої до ОСОБА_8 , до мінімального розміру, проте не надав відповідних доказів на обґрунтування заявленого клопотання, у зв`язку із чим суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника в цій частині.

З огляду на викладене, керуючись, ст. ст. 176-178, 183, 199, 331 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою стосовно обвинуваченого обчислювати з 04 вересня 2024 року по 02 листопада 2024 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень і може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_8 з-під варти, якщо відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили чи підлягає негайному виконанню і прямо передбачає тримання даного обвинуваченого під вартою, та повідомити усно і письмово прокурора та Ірпінський міський суд Київської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а саме:

- негайно повідомити суду адресу свого місця проживання;

- прибувати до суду за кожним викликом;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від позапроцесуального спілкування із потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні;

- залишити на зберіганні в уповноважених органах державної влади паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`являться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлять про причини своєї неявки, або якщо порушать інші покладені на них процесуальні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3