Справа № 539/3533/24
Провадження № 1-кп/539/289/2024
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2024 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
Головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 Кримінального кодексу України,-
УСТАНОВИВ:
І. ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ
У період часу з 19 березня 2023 року до 24 квітня 2024 року ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ) в порушення статті Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» умисно вчинив фізичне та психологічне насильство стосовно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5 або потерпіла), з якою спільно проживав однією сім`єю, але не перебував у шлюбі, що призвело до психологічних страждань потерпілої.
Так, 19 березня 2023 року ОСОБА_4 приблизно о 15 годині в АДРЕСА_3 , вчинив стосовно своєї співмешканки ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме виражався на її адресу нецензурною лайкою та наніс удар, завдавши фізичного болю, моральних страждань та психологічної шкоди.
За вказане діяння постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 квітня 2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП) та накладено штраф у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 гривень.
Крім того, 21 серпня 2023 року приблизно о 02 годині 10 хвилин в АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство стосовно своєї співмешканки ОСОБА_5 , що полягало в умисних діях психологічного характеру, а саме виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим принизив її честь та гідність, пошкодив майно будинку, завдавши їй моральних страждань та психологічної шкоди.
За вказане діяння постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 вересня 2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КупАП та накладено штраф у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень.
Також 24 квітня 2024 року ОСОБА_4 приблизно о 14 годині в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство стосовно своєї співмешканки ОСОБА_5 , що полягало в умисному нанесенні ударів в обличчя, а також в умисних діях психологічного характеру, що виразилися у нецензурній лайці, погрозах фізичною розправою, чим принизив честь та гідність потерпілої, завдавши їй моральних страждань та психологічної шкоди.
Таким чином, ОСОБА_4 , маючи єдиний умисел на вчинення домашнього насильства, систематично, а саме: 19 березня 2023 року, 21 серпня 2023 року та 24 квітня 2024, - року вчиняв психічне та психологічне насильство щодо особи, з якою проживав однією сім`єю, але не перебував у шлюбі, - ОСОБА_5 - що призвело до її психологічних страждань.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 112 від 25 квітня 2024 року в результаті нанесення ОСОБА_4 потерпілій ударів, їй спричинено тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.
Згідно з висновком судово-психологічної експертизи № СЕ-19/117-24/9644-ПС від 06 червня 2024 року у потерпілої виявлено ознаки, що дозволяють констатувати наявність надлишкових перешкод, які утворилися у її житті внаслідок дій ОСОБА_4 , вчинених з березня 2023 року, що призвели до змін в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, та зумовили порушення звичного стереотипу її життєдіяльності, завдали утиску фундаментальним особистим цінностям та потребам в особистому благополуччі, в продуктивній життєдіяльності. Вищевказані ситуації для потерпілої є психотравмуючими (стресогенними), що безпосередньо викликають психологічний дискомфорт, зумовивши тривалі та інтенсивні психологічні страждання, які існують до цього часу.
ІІ. КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за статею 126-1 Кримінального кодексу України, а саме: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань.
ІІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 Кримінального кодексу України, за обставин, зазначених в обвинувальному акті, та вважає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються.
Відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) суд за пропозицією прокурора та за обвинуваченого, з`ясувавши, чи правильно він розуміє зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є його позиція, роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого та дослідив дані, які характеризують його особу.
Прокурор у судовому засіданні підтримав обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_4 в обвинувальному акті, просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статею 126-1 Кримінального кодексу України та просив призначити покарання у межах санкції статті, а саме: громадські роботи 240 (двісті сорок) годин.
Крім того, відповідно до пункту 3 частини першої статті 91-1 КПК України прокурор просив в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство ОСОБА_4 - обмежувальний захід, відповідно до якого на засудженого покласти заборону наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства ( ОСОБА_5 ) може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин.
Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та пояснив, що все відповідає тому, як зазначено в обвинувальному акті. Вказані вище випадки домашнього насильства були спричинені сварками між обвинуваченим та потерпілою, які у 2023 році припинилися у зв`язку із проживанням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 окремо. Розкаюється у вчиненому та просить суд не призначати суворого покарання.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, просила справу розглядати за її відсутності.
Таким чином, суд приходить до переконання про винуватість обвинуваченого у скоєнні пред`явленого йому кримінального правопорушення.
Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що кожен доказ, а саме покази обвинуваченого про визнання вини, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_4 .
Суд також дійшов висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб дійти висновку про визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення.
Суд вважає, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення передбаченого статею 126-1 Кримінального кодексу України і обвинувачений винний у вчиненні цього правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення, оскільки відсутні будь-які підстави для закриття кримінального провадження чи звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Так, вина обвинуваченого ОСОБА_4 полягає в тому, що він вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних і фізичних страждань, а тому суд такі його дії кваліфікує за статею 126-1 Кримінального кодексу України.
ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ
Відповідно до змісту статей 50 та 65 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи із засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Вчинене кримінальне правопорушення відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України належить до нетяжких злочинів.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого, повне визнання ним вини.
Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
На обліку в лікарів невролога та психіатра ОСОБА_4 не перебуває, що підтверджується листом Комунального підприємства «Лубенська лікарня інтенсивного лікування" Лубенської міської ради Полтавської області від 25 квітня 2024 року №6636/115/117-2024.
19 липня 2010 року вироком Гребінківського районного суду Полтавської області у справі №1-108/10/1605 ОСОБА_4 засуджено за частиною другою статті 15, частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України до 100 (ста) годин громадських робіт.
На даний час обвинувачений ніде не працює, не одружений, не є пенсіонером та не є інвалідом, має двох неповнолітніх дітей.
Відповідно до вимог частини першої статті 368 Кримінального кодексу України, ухвалюючи вирок суд бере до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
В досудовій доповіді органу пробації Лубенського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» зазначено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб.
Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи особу обвинуваченого, позицію прокурора, який на суворому покаранні не наполягав, враховуючи досудову доповідь органу пробації, де зазначено про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд приходить до переконання, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції статті 126-1 Кримінального кодексу України у виді громадських робіт.
На думку суду, саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, відповідатиме тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий тягар для обвинуваченого, відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи». Саме виконання громадських робіт змусить обвинуваченого усвідомити необхідність правомірної поведінки.
З відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження, та встановлених у судовому засіданні, ОСОБА_4 не є: особою з інвалідністю першої або другої групи; таким, що досяг пенсійного віку; військовослужбовцем строкової служби, тобто не є особою, якій згідно з вимогами частини третьої статті 56 Кримінального кодексу України не може бути призначено покарання у виді громадських робіт.
Згідно з частиною першою статті 91-1 Кримінального кодексу України в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:
1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;
2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;
3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;
4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;
5) направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.
Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
Враховуючи систематичність вчинення домашнього насильства стосовно потерпілої ОСОБА_5 , а також те, що обвинувачений та потерпіла з кінця 2023 року не проживають разом за однією адресою, суд дійшов висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 декілька обмежувальних заходів, поклавши на нього обов`язки, передбачені частиною першою статті 91-1 Кримінального кодексу України, а саме:
пунктом 3: заборонити наближатися на відстань 100 (сто) метрів до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства ( ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;
пунктом 5: направлення на проходження програми для кривдників.
Вказані обмежувальні заходи застосувати до ОСОБА_4 строком на 3 (три) місяці.
Суд вважає, що такі обмежувальні заходи із покладенням обов`язків будуть сприяти виправленню обвинуваченого та покращенню психологічного здоров`я потерпілої.
V. ІНШІ РІШЕННЯ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ УХВАЛЕНІ ВИРОКУ
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 серпня 2024 року у справі № 539/3489/24 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на нього обов`язків, передбачених статею 194 КПК України, який спливає 28 жовтня 2024 року.
Разом з тим, прокурор в судовому засіданні, в судових дебатах, просив його не продовжувати, оскільки потреба в такому запобіжному заході відпала, а тому, враховуючи позицію прокурора, запобіжний захід не продовжується.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази у вказаному кримінальному провадженні не залучалися.
На підставі наведеного, керуючись статтями 50, 65, 67, 349, 368-371, 373-374, 394-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статею 126-1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання - громадські роботи на строк 240 (двісті сорок) годин.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 91-1 Кримінального кодексу України застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний захід, у виді заборони наближатися на відстань 100 метрів до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства- потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин строком на 3 місяці.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 91-1 Кримінального кодексу України застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом 3 (трьох) місяців.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області ОСОБА_1