Провадження № 1-кс/202/7824/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу РЗЗС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

З клопотання вбачається, що відділом розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000474 від 16.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 190 КК України, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України.

13.11.2024 слідчим за погодженням з прокурором до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , яке відповідно до ч. 2 ст. 185 КПК України було змінено у зв`язку із повідомленням ОСОБА_6 про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України

Так, згідно клопотання в ході досудового розслідування встановлено, що на початку вересня 2024 року у потерпілої ОСОБА_8 , виник штучний конфлікт майнового характеру з ОСОБА_9 , нібито потерпіла повинна була надати грошові кошти останньому. В свою чергу ОСОБА_9 здійснював психологічний тиск та погрожував застосуванням насильства відносно потерпілої, так як остання не визнавала виниклі зобов`язання перед ОСОБА_9 та не мала наміру на їх виконання.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 10 жовтня 2024 року у ОСОБА_9 виник злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом Audi A5, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2021 року випуску, котрий на праві власності належить потерпілій ОСОБА_8 , а саме вчинене за попередньою змовою групою осіб. З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_9 залучив до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , на що останній надав свою згоду, тим самим вступив в злочинну змову з ОСОБА_9 , спрямовану на незаконне заволодіння транспортним засобом та останні розподілили між собою ролі з метою вчинення кримінального правопорушення.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 10 жовтня 2024 року, ОСОБА_6 згідно відведеної йому ролі, виконуючи вказівку співучасника злочину ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до потерпілої ОСОБА_8 за допомогою психологічного тиску (насилля), діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, не маючи на нього ані дійсного, ані передбачуваного права на користування і керування даним автомобілем, всупереч волі власника, усвідомлюючи протиправність своїх дій забрав у потерпілої ОСОБА_8 ключи від належного їй автомобіля.

Продовжуючи свій спільний злочинний умисел ОСОБА_6 передав ключі від зазначеного автомобіля співучаснику злочину ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 діючи умисно, всупереч волі власника вилучили автомобіль потерпілої, котрий перебував за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме: автомобілем марки Audi A5, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2021 року випуску.

Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , пересуваючись на викраденому транспортному засобі з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, тим самим, своїми умисними злочинними діями спричинили потерпілій майнову шкоду, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України № 66/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому був неодноразово продовжений та діє по теперішній час.

ОСОБА_9 та ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб, не зупинившись на досягнутому, знаходячись в невстановленому місці, переслідуючи корисливий мотив, направлений на отримання незаконного прибутку та швидкого збагачення, достовірно знаючи, що на території України Указами Президента введено та в теперішній час діє воєнний стан, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер діяння, вирішили збагатитись за рахунок вчинення злочинів, а саме вчинення вимагання від особи передачі майна.

Так, ОСОБА_9 в ході спілкування через телефонний зв`язок продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на вимагання передачі чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, переслідуючи корисливий мотив, достовірно знаючи, що на території України Указом Президента введено та по теперішній час діє воєнний стан, погрожуючи застосуванням насилля висловив протиправну вимогу ОСОБА_8 про передачу йому грошових коштів в розмірі 180 000 доларів США, в якості сплати за неіснуючий борг.

На що ОСОБА_8 відповіла, що ніяких грошових коштів в борг у ОСОБА_9 , або інших осіб, вона не брала, жодних зобов`язань перед ними не має, і тому відмовилась від передачі ОСОБА_9 грошових коштів.

Почувши вказану відмову, ОСОБА_9 продовжуючи реалізацію умислу, направленого на вимагання передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілою, діючи за попередньою змовою групою осіб, надав вказівку співучаснику злочину ОСОБА_6 забрати документи на автомобіль потерпілої, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Audi A5, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2021 року випуску, з метою подальшої її перереєстрації на невстановлених осіб тим самим отримавши від цього незаконний прибуток.

В свою чергу, ОСОБА_6 23.10.2024 знаходячись в невстановленому місці виконуючи вказівку ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на вимагання передачі чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, переслідуючи корисливий мотив, достовірно знаючи, що на території України Указом Президента введено та по теперішній час діє воєнний стан, в телефонній розмові погрожуючи застосуванням насилля висловив протиправну вимогу ОСОБА_8 про передачу йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Audi A5, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2021 року випуску.

На що ОСОБА_8 відповіла, що нібито не може знайти документи на автомобіль та повторила, що жодних зобов`язань перед ними не має, і тому відмовилась від передачі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Крім того, наступного дня 24.10.2024 ОСОБА_6 продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, здійснюючи психологічний тиск на потерпілу, приїздивши до неї під будинок за адресою: АДРЕСА_3 , повторно висунув вимогу передачі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на що ОСОБА_8 відмовила під вигаданим приводом, що нібито не знайшла документи.

Цього ж дня, ОСОБА_9 продовжуючи реалізацію спільного умислу, направленого на вимагання передачі чужого майна, діючи з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, спілкуючись в телефонній розмові повторно висловив протиправну вимогу ОСОБА_8 про передачу грошових коштів в розмірі 180 000 доларів США в якості оплати за неіснуючий борг, одночасно з цим здійснюючи психологічний тиск (насилля) над потерпілою з метою залякування останньої та доведення спільного злочинного умислу до кінця, що полягало в отриманні грошових коштів неіснуючого боргу.

Почувши чергову відмову від сплати неіснуючого боргу ОСОБА_9 продовжуючи реалізацію умислу, направленого на вимагання передачі чужого майна, діючи з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, спілкуючись в телефонній розмові повторно висловив протиправну вимогу ОСОБА_8 , щодо перереєстрації належного її автомобіля марки Audi A5, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2021 року випуску, котрий на той час знаходився в невстановленому місці та під контролем ОСОБА_9 та ОСОБА_6

12.11.2024 року під час проведення огляду за адресою: АДРЕСА_4 , за участі власника будинку ОСОБА_10 , в гаражному приміщенні виявлено та вилучено автомобіль марки Audi A5, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2021 року випуску.

12.11.2024 ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України, у зв`язку з чим посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали заявлене клопотання. Вказують на наявність обґрунтованої підозри відносно підозрюваного та ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому просили застосувати міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Підозрюваний в судовому засіданні пред`явлену підозру не визнав, проти задоволення клопотання повністю заперечив.

Захисник підтримав підозрюваного, вважав підозру необґрунтованою, а ризики недоведеними, вважав що органом досудового розслідування не доведено, що лише тримання під вартою може забезпечити належну поведінку підозрюваного. Зауважив, що підозрюваний з 2020-2021 перебуває на обліку у психіатра, однак підтверджуючих це документів не має, лише рецепт на ліки, які він зараз приймає. Оскільки підозрюваний не будучі затриманим, самостійно з`явився до суду, має стійкі соціальні зв`язки, що свідчить про те, що він не буде ухилятися чи переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. З приводу тиску на потерпілу зазначив, що відповідних заяв потерпілою не надавалось та наразі все це є лише припущеннями, у зв`язку з чим просив відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати домашній арешт за місцем оренди.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України, у скоєнні яких йому повідомлено про підозру.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.10.2024;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 16.10.2024;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілою від 16.10.2024;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілою від 16.10.2024;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 16.10.2024;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідком від 16.10.2024;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідком від 16.10.2024;

-протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 24.10.2024;

-протоколом огляду за адресою: АДРЕСА_4 від 12.11.2024;

-речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України, у скоєнні яких повідомлено про підозру ОСОБА_6 відповідно ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочином.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до переконання, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5ч.1 ст.177 КПК України.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 289, ч. 4 ст.189 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких та особливо злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання вини підозрюваного, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Слідчий суддя вважає наявним й ризики, передбачені п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про існування яких свідчать встановлені обставини кримінальних правопорушень у вчиненні яких ОСОБА_6 повідомлено про підозру, а також те, що підозрюваному відомі особисті дані потерпілої, відносно якої, як встановлено органом досудового розслідування, було здійснено кримінальне правопорушення із погрозами насильства, у зв`язку з чим підозрюваний може вчинити спроби незаконного впливу на неї чи свідків, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання доцільності застосування до підозрюваного ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри пред`явленої йому у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України; дані про його особу: вік, стан його здоров`я, наявність стійких соціальних зв`язків.

Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою відповідає меті кримінального провадження, застосовується у зв`язку із встановленням наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, є необхідним та єдиним достатнім для попередження існуючих ризиків, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Щодо доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри, суд зазначає, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, зібраних органом досудового розслідування, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

Доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_6 тяжких захворювань, що перешкоджають триманню його в слідчому ізоляторі, підозрюваним та стороною захисту не надано та не підтверджено відповідними медичними документами.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, слідчий суддя вважає доцільним не визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст. 177- 178, 183, 199, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання з 13-45 години 14 листопада 2024 року, взявши під варту в залі суду негайно.

Відповідно ч.4 ст. 183 КПК України альтернативний вид запобіжного заходу у виді застави не визначати.

Ухвала слідчого судді діє до 13-45 години 12 січня 2025 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передати для виконання до СУ ГУНП в Дніпропетровській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1