УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000210 від 01.03.2024, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та подальший збут вогнепальної зброї і бойових припасів без передбаченого законом дозволу, всупереч вимогам, визначеним п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших державна території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII, Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, та Положенням про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, достовірно знаючи про те, що вогнепальна зброя та бойові припаси є предметами, обіг яких обмежено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, переслідуючи мету особистого збагачення, в невстановлений спосіб та час придбав 120 бойових патронів калібру 5,45*39 мм.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 22.03.2024 ОСОБА_4 використовуючи месенджер «WhatsApp» із абонентським номером мобільного телефону НОМЕР_1 , запропонував ОСОБА_5 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, придбати в нього 120 бойових патронів калібру 5,45*39 мм за грошові кошти у розмірі 6000 грн, які ОСОБА_5 25.03.2024 перерахував на підконтрольні ОСОБА_4 банківський рахунок НОМЕР_2 та платіжну карту № НОМЕР_3 .

Надалі, діючи на виконання попередніх домовленостей про збут бойових припасів, близько 10 години 51 хвилини 27.03.2024 ОСОБА_4 , незаконно переніс 60 бойових патронів калібру 5,45*39 мм до у відділення №1 установи зв`язку ТОВ «ТК» САТ, що у АДРЕСА_1 , де незаконно збув їх ОСОБА_5 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, шляхом їх відправки через зазначену установу зв`язку ТТН№007001823 на ім`я ОСОБА_6 АДРЕСА_2 .

Продовжуючи реалізацію свого єдиного умислу на збут бойових припасів близько 13 години 46 хвилин 01.04.2024 незаконно переніс 60 бойових патронів калібру 5,45*39 мм до у відділення №1 установи зв`язку ТОВ «ТК» САТ, що у АДРЕСА_1 , де незаконно збув їх ОСОБА_5 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, шляхом їх відправки через зазначену установу зв`язку ТТН№007001941 на ім`я ОСОБА_6 АДРЕСА_2 .

Відповідно до висновку експерта від 05.04.2024 № СЕ-19/102-24/6537-БЛ, 120 предметів, які ОСОБА_4 придбав, а в подальшому збув ОСОБА_5 , являються: бойовими припасами до стрілецької вогнепальної зброї автоматними патронами калібру 5,45*39 мм, зразку 1974 року, призначеними для стрільби з автоматів та кулеметів конструкції Калашникова («АКМ-74, РПК-74»). Дані патрони придатні для стрільби та мають достатню вражаючу здатність.

Крім того, продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та збут вогнепальної зброї і бойових припасів без передбаченого законом дозволу, всупереч вимогам визначеним п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших державна території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII, Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, та Положенням про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, достовірно знаючи про те, що вогнепальна зброя та бойові припаси є предметами, обіг яких обмежено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, переслідуючи мету особистого збагачення, 21.08.2024, перебуваючи в м. Запоріжжя запропонував ОСОБА_5 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, придбати в нього 3 гранати «РГД», 4 гранати «Ф-1», 2 гранати «М-67», 1 гранату «РГО», 1 гранату «Gho», 1 гранату «М50» та 263 бойових патронів калібру 5,45*39 мм, які ОСОБА_4 заздалегідь придбав за невстановлених слідством обставин та час.

Надалі, діючи на виконання попередніх домовленостей про збут бойових припасів, близько 16 годин 40 хвилин 21.08.2024 ОСОБА_4 перебуваючи поряд з будинком АДРЕСА_3 незаконно збув ОСОБА_5 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, за кошти в сумі 24000 гривень 3 гранати «РГД», 4 гранати «Ф-1», 2 гранати «М-67», 1 гранату «РГО», 1 гранату «Gho», 1 гранату «М50» та 263 бойових патронів калібру 5,45*39 мм.

В ході досудового розслідування 21.08.2024 біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України затримано у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому 21.08.2024 в ході затримання ОСОБА_4 слідчим було проведено особистий обшук останнього, під час якого було виявлено та вилучено:

-мобільний телефон марки «Iphone 7»;

-предмети схожі на грошові кошти купюрами номіналом по 200 грн. у кількості 40 шт. (імітаційні засоби).

Вище вказані предмети дають можливість встановити обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також інші обставини, що мають значення для провадження.

У зв`язку з цим слідчим у кримінальному провадженні 22.08.2024 винесено постанову про визнання вказаного майна речовими доказами по кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадках, передбачених пунктом 1 частина другої цієї статті (арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт вказаних речей, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні.

З огляду на викладене, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився. Подала заяву про розгляд клопотання у її відсутність, вимоги клопотання підтримала у повному обсязі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Вказане у клопотанні майно має істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містить сліди злочину та може бути використане під час проведення судових експертиз, інших слідчих дій для з`ясування дійсних обставин події.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено необхідність накладення арешту майно, яке вилучене в ході затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для забезпечення збереження вилучених речей, які визнані речовими доказами, при цьому слідчим доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено в ході затримання 21.08.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «Iphone 7»;

- предмети схожі на грошові купюрами номіналом по 200грн у кількості 40шт. (імітаційні засоби).

Виконання ухвали про арешт майна доручити старшому слідчому відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітану поліції ОСОБА_3 .

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя