ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2024 року про відмову у роз`ясненні судового рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2024 року клопотання потерпілого ОСОБА_6 задоволено частково та повідомлено Офіс Генерального прокурора про неефективне здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000402 та про порушення вимог КПК України під час його проведення, з метою їх недопущення в майбутньому та вжиття з цього приводу відповідних заходів, а також начальника Національної поліції України про порушення дізнавачем СД ВП №2 ЛРУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_7 , слідчими СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000402.

У задоволенні клопотання про доведення до відома Кваліфікаційно дисциплінарної комісії прокурорів, що здійснює дисциплінарне провадження про порушення прокурорами Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра - ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , заступником керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_22 та керівником Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра - ОСОБА_23 вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000402 з метою вирішення питання про притягнення їх до встановленої законом відповідальності відмовлено.

16 вересня 2024 року потерпілий ОСОБА_6 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про роз`яснення судового рішення, а саме ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2024 року.

Оскаржуваною ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2024 року було відмовлено у задоволенні вищезазначеної заяви.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю та істотним порушенням вимог кримінального закону.

В обґрунтування зазначає, що в ухвалі суду не в повній мірі викладено короткий (тезісний) зміст обставин, які були підставами для звернення до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, яка була цілком обґрунтована.

Крім того вказує, що суд першої інстанції не надав мотивованої оцінки його доводам стосовно того, що:

- частина змісту окремої ухвали суду від 12 вересня 2024 року, а саме її мотивувальна частина, відсутня;

- судом не були зазначені обставини із посиланням на докази та мотиви неврахування окремих доказів;

- судом не зазначені мотиви, з яких він виходив при постановленні ухвали і положення закону, якими він керувався;

- суд зазначив лише положення закону та висновки Верховного Суду, що стосуються можливості постановлення ухвали, яка не пов`язана із суттю кримінального провадження та з його забезпеченнями;

- з судового рішення не зрозуміло чи встановлені судом обставини неефективного здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000402 та обставини порушення службовими особами ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області вимог кримінального процесуального законодавства під час його проведення, які саме норми законодавства були порушені та в чому полягає їх порушення;

- з судового рішення не зрозуміло з якою метою суд повідомив начальника Національної поліції України про порушення дізнавачем СД ВП №2 ЛРУП ГУНП ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000402.

При цьому вважає, що суд першої інстанції неправдиво та безпідставно зазначив в оскаржуваній ухвалі про те, що мотивувальна та резолютивна частини ухвали є зрозумілими, ігноруючи той факт, що мотивувальна частина суду взагалі відсутня.

Водночас вказує, що під час виступу в судовому засіданні для обґрунтування поданої ним заяви про роз`яснення судового рішення, суд показово не слухав його та суду було не цікаво, що він говорить, що викликало у нього неповагу до його прав та інтересів, приниження та неприязнь. Окрім того, суд навіть не захотів отримати клопотання від потерпілої ОСОБА_24 , яке вона подала вранці через підсистему Електронний суд та яке було доставлено до суду, проте не було зареєстроване канцелярією суду. Тобто суд неправдиво зазначив про те, що від потерпілої ОСОБА_24 не надходило ніяких заяв/клопотань та судове рішення було завчасно готове, оскільки в нарадчій кімнаті суд був 5 хвилин.

Таким чином, на переконання потерпілого, наведені вище обставини, у поєднанні з ненаданням мотивованої оцінки його слушним та доречним доводам і аргументам, свідчать про упередженість суду.

Поміж іншого в поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції проігнорував джерела права на які він посилався; в порушення ч.1 ст.8, ч.1 ст.129 Конституції України, п.1 ч.1 ст.7, ст.8 КПК України не керувався принципом верховенства права; не тлумачив та не застосував міжнародне і національне законодавство таким чином, щоб забезпечити повну реалізацію його прав, визначених ст.3, ст.13 Конвенції про захист права і основоположних свобод людини; не застосував та порушив ст.3, ч.1 ст.8, ч.2 ст.19, ч.1 ст.55 Конституції України, п.п.1,2,14 ч.1 ст.7, ч.1 ст.8, ч.1 ст.9, ч.ч.1,2 ст.21 КПК України; не врахував висновки викладені у рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року по справі №1-33/2004 та не врахував практику Європейського суду з прав людини на яку він посилався в заяві про роз`яснення судового рішення.

З огляду на викладене потерпілий просить апеляційний суд скасувати ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2024 року та ухвалити нову ухвалу, якою його заяву про роз`яснення ухвали суду у відповідній частині, повернути до суду першої інстанції для прийняття належного процесуального рішення.

Потерпіла ОСОБА_24 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, що відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення потерпілого на підтримку доводів поданої ним апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову, якою повернути його заяву про роз`яснення судового рішення до суду першої інстанції для прийняття належного процесуального рішення, перевіривши матеріали контрольного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК України (далі-КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями ч.4 ст.380 КПК передбачено, що ухвалу про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні може бути оскаржено в апеляційному порядку особою, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасниками судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.380 КПК якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

В контексті вказаної норми закону роз`яснення рішення це викладення рішення у більш якісній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийнятого рішення, суд відмовляє в роз`яснення рішення.

Роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю різного тлумачення висновків суду, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, та тих осіб, котрі будуть здійснювати його виконання. Це дає змогу усунути недоліки судового рішення, які стосуються недотримання його ясності та визначеності.

Таким чином, механізм роз`яснення судового рішення, визначений ст. 380 КПК, не може використовуватися, якщо учасник процесу не згоден з мотивами судового рішення та порушує питання про внесення змін або нових даних у судове рішення, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалах від 13.07.2022 року (справа №451/1340/19) та від 30.06.2022 року (справа №515/2820/14-к).

Мотивуючи своє рішення щодо відмови у задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_6 про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції зазначив, що мотивувальна та резолютивна частини ухвали від 12 вересня 2024 року викладені зрозумілими реченнями і не містять у собі труднощів для розуміння її точного змісту, в рішенні чітко зазначено, у тому числі, мотиви, з яких виходив суд і положення закону, яким він керувався, а зі змісту заяви слідує, що потерпілий ОСОБА_6 фактично порушує питання про роз`яснення мотивів його ухвалення.

Колегія суддів, перевіривши заяву потерпілого ОСОБА_6 про роз`яснення ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2024 року, приходить до висновку, що доводи заяви фактично зводяться до констатації його незгоди із ухвалою суду.

Водночас, на переконання колегії суддів, ухвала Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 вересня 2024 року складена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, містить мотиви прийнятого рішення, посилання на відповідні норми законодавства України, викладена зрозумілими реченнями, зміст яких не викликає труднощів для розуміння, є доступною для сприйняття та будь-яких положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо їх розуміння не містить, що виключає необхідність роз`яснення ухвали.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення за наведеними в ній доводами в порядку статті 380 КПК, оскільки ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2024 року є зрозумілою, не містить формулювань, які б були незрозумілими, припускали б різні варіанти тлумачення чи викликали б труднощі в її виконанні, а зміст поданої апеляційної скарги фактично свідчить про незгоду потерпілого ОСОБА_6 із мотивами прийнятого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська рішенням від 12 вересня 2024 року про часткове задоволення клопотання та його намагання у такий спосіб переглянути законність цього рішення в апеляційному порядку, що суперечить положенням статті 392 КПК.

Таким чином доводи апелянта про відсутність в ухвалі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2024 року мотивувальної частини є суб`єктивним твердженням потерпілого, його власною оцінкою судового рішення і жодним чином не вказують на незрозумілість цього рішення або труднощі в його виконанні.

Щодо доводів потерпілого про порушення місцевим судом його права бути почутим в судовому засіданні, апеляційний суд зазначає, що воно було відновлено шляхом надання останнім пояснень під час апеляційного розгляду та акцентування уваги на конкретних обставинах.

Інші доводи апеляційної скарги, на які посилається потерпілий ОСОБА_6 , не впливають на правильність прийнятого місцевим судом рішення.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_6 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, а ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2024 року є законною, обґрунтованою, вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.380, 404, 405, 407, 418, 419,422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2024 року про відмову у роз`ясненні судового рішення залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4