Справа № 488/4210/24
Провадження № 1-кс/488/586/24
У Х В А Л А

18.09.2024 року місто Миколаїв, вулиця Доктора Самойловича, 29-А

Слідчий суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , в порядку статті 206 КПК України про звільнення ОСОБА_3 , який незаконно утримується в обласному пункті призовників міста Миколаєва,-

ВСТАНОВИВ:

18.09.2024 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , в порядку статті 206 КПК України про звільнення ОСОБА_3 , який незаконно утримується в обласному пункті призовників міста Миколаєва.

Клопотання мотивовано тим, що 17.09.2024 року о 08:30 годині співробітниками ТЦК та СП на Калинівському кільці в близько 10 км від міста Миколаєва, безпідставно, без складання відповідних документів був затриманий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та поміщений до Обласного збірного пункту призовників міста Миколаєва за адресою: АДРЕСА_1 , де останній знаходиться по теперішній час в ізоляції від суспільства, за гратами, без мобільного зв`язку.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя зазначає наступне.

Слідчий суддя відповідно до пункту 18 частини 1 статті 3 КПК України, здійснює судовий контроль за дотриманням прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

При цьому пунктом 10 частини 1 статті 3 КПК України встановлено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями частини 3 статті 26 КПК України визначено, зокрема, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Так, серед іншого, згідно зі статтею 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Заслуговує на увагу те, що стаття 206 КПК України поміщена законодавцем до параграфу 1 «Запобіжні заходи, затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду» глави 18 «Запобіжні заходи, затримання особи» КПК України. На переконання слідчого судді вказане свідчить про обмеження можливості її застосування до інших, ніж зазначені, правовідносин.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про попереднє ув`язнення" підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Таким чином, системний аналіз положень вказаних норм КПК України та Закону України "Про попереднє ув`язнення" призводить до висновку про те, що статтею 206 КПК України врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею за законністю тримання осіб під вартою. При цьому, зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи), слідчий суддя уповноважений виключно під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (заяви), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України та якщо оскаржувані дії врегульовані нормами КПК України.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження надавати оцінку діям службових осіб територіальних центрів комплектування та військової частини щодо виконання порядку проведення призову громадян України на військову службу.

Зі змісту поданого клопотання слідує, що ОСОБА_3 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку з застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку статті 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою у порядку статті 207 КПК України, не утримується правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах кримінального провадження.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для розгляду у порядку статті 206 КПК України клопотання, поданого не в рамках кримінального провадження або у зв`язку з діями державного органу, що регулюються не КПК України, а іншими нормативно-правовими актами.

Також слідчий суддя звертає увагу заявниці на те, що у разі порушення її прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки, військової частини при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаних із мобілізацією, для судового захисту він вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення та реалізовувати в подальшому свої права заявника (потерпілого) у кримінальному провадженні.

За викладених обставин слідчий суддя доходить до висновку про відмову у відкритті провадження за клопотанням.

При цьому, стаття 206 КПК України не містить порядку ухвалення рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за заявою, яку подано в порядку вказаної статті.

Слідчий суддя ухвалюючи рішення з цього питання виходить з вимог частини 6 статті 9 КПК України, згідно з якою у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 КПК України.

Так, відповідно до пункту 17 частини 1 статті 7, статті 21 КПК України однією з таких засад є доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, який передбачає, у тому числі, ухвалення судового рішення щодо поданої учасником провадження заяви.

У той же час, згідно з пунктом 17 частини 1 статті 7 КПК України іншою засадою є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, а її зміст розкрито у частині 1 статті 24 КПК, згідно з якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, зокрема, суду, слідчого судді в порядку, передбаченому КПК", що узгоджується з практикою Великої палати Верховного Суду (Постанову ВП ВС від 23.05.2018 р. по справі № 237/1459/17).

На підставі викладеного та керуючись статтею 206 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , який незаконно утримується в Миколаївському обласному об`єднаному центрі мобілізації.

Ухвала підлягає апеляційному оскарженню безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1