Провадження № 11-сс/4808/355/24
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №000347 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2024 року клопотання слідчого задоволено, застосовано щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 30 листопада 2024 року включно.

З огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та доведеності наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді від 02 жовтня 2024 року та постановити нову, якою в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, щодо підозрюваного ОСОБА_8 відмовити.

Вважає, що ухвала слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу без визначення альтернативи у якості застави є необґрунтованою та такою котра була винесена формально.

Зазначає, що відсутні дані, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Крім того вказує, що слідчим суддею не було взято до уваги, що передумовою виникнення, появи та подальшого розвитку конфлікту між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , котрий орган досудового розслідування переклав в площину кримінального судочинства, має розглядатись та вирішуватись в порядку цивільного судочинства, із врахуванням положень ч. 2 ст. 62 Сімейного Кодексу України.

Стверджує, що слідчим суддею не досліджено належним чином, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а слідчим не доведено їх існування та наявність. Підозрюваний не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати в проведенні слідчих дій та незаконно впливати на свідків.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник просили задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу слідчого судді від 02 жовтня 2024 року скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 відмовити;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання є обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №000347 повідомлено про підозру від 02 жовтня 2024 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України (а.п. 99-103), а саме у вимозі передачі чужого майна та права на майно з погрозою насильства над потерпілим, пошкодження та знищення його майна (вимаганні) вчиненому з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, в умовах воєнного стану.

Санкція ч. 4 ст. 189 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Таке кримінальне правопорушення згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку з відомостями, які містяться у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій (а.п. 37-77), протоколі допиту потерпілої (а.п. 11-13), протоколах допиту свідків (а.п. 78-81), протоколі проведення слідчого експерименту (а.п. 84-91), матеріалах кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має бути заснована на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК України підозра може ґрунтуватися лише на доказах, які отримані у спосіб, встановлений законом (презумпція невинуватості та доведеності вини). За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року).

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Також, сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: зокрема ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування чи суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про події кримінальних правопорушень, поведінки підозрюваного, відомостей, що характеризують його особу, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Слідчий суддя в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваного ОСОБА_8 .

З матеріалів клопотання видно, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт. Чернелиця, Городенківського району, Івано-Франківської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, одружений, директор ТзОВ «НЬОРД», раніше неодноразово судимий:

- 30.05.2008 Апеляційним судом Хмельницької області за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна (18.11.2008 року вирок змінено Верховним Судом України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна);

- 12.07.2013 Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за ст. 391 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за ухвалою Верховного Суду України від 18.11.2008 та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 5 місяців з конфіскацією майна (звільнений з місць позбавлення волі 28.12.2020).

Крім того, з матеріалів провадження (а.п. 36) вбачається, що відносно підозрюваного існує кримінальне провадження за ч. 4 ст. 189 КК України, яке перебуває в органі досудового розслідування СУ УСБУ, де до ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, звільнений 17.04.2024 з ДУ «Київський СІЗО» на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 16.04.2024 під заставу в сумі 605600 грн.

Вказані дані про особу підозрюваного, а саме наявність іншого кримінального провадження в межах якого обрано запобіжний захід у вигляді застави, а також з урахуванням змісту підозри за ч. 4 ст. 189 КК України, де особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства та погрозою застосування насильства, беззаперечно свідчать про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та про неможливість застосування до ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави або інших більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 ЄКПЛ кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Серйозність обвинувачення може слугувати підставою для постановлення рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб ризик був явним, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться («Клоот проти Бельгії» § 40)

В контексті застосування ч. 3, 4 ст. 5 Конвенції ЄСПЛ у справах «Сельчук проти Туреччини» § 34; «Мацнеттер проти Австрії» § 9 зазначив, що наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин.

Слідчий суддя, приймаючи рішення про задоволення клопотання, вірно врахував особу підозрюваного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а також тяжкість кримінального правопорушенння у якому він підозрюється. Застосувавши положення ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, ч. 1 ст. 29 Конституції України, вимоги ч. 3, ч. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, слідчий суддя вірно оцінив ризик вчинення підозрюваним нових правопорушень та/або дій, спрямованим на уникнення відповідальності. Отже, слідчий суддя дослідивши у сукупності всі обставини, наведені сторонами кримінального провадження дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що враховуючи обставини кримінального правопорушенння у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний не чинить жодних перешкод при проведенні слідчих дій та не має наміру переховуватись від суду й впливати на свідків, самі по собі не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Твердження сторони захисту, що конфлікт між Кузнєцовою Б та ОСОБА_8 , котрий орган досудового розслідування переклав в площину кримінального судочинства, має розглядатись та вирішуватись в порядку цивільного судочинства, із врахуванням положень ч. 2 ст. 62 Сімейного Кодексу України є необґрунтованими та повністю спростовуються змістом протоколів НСРД (а.п. 37-77).

Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Суд апеляційної інстанції на даний час не вбачає підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 необхідно залишити без змін, оскільки слідчий суддя правильно задовольнив клопотання, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, на основі всебічно з`ясованих обставин, з наведенням відповідних мотивів.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності ухвали слідчого судді та наявності підстав для її скасування за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №000347 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5