Справа № 346/5175/24
Провадження № 1-кс/346/937/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000587 від 16 серпня 2024 року клопотання слідчого СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської обалсті ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 332 ч. 3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувшись до суду із вказаним клопотанням посилається на те, що досудовим розслідуванням в рамках вказаного кримінального провадження встановлено, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що на території України із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого на даний час продовжено, у зв`язку з чим почали діяти обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, організували незаконне переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду.

З цією метою, ОСОБА_8 підшукував осіб з числа громадян України, яким було відомо про тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, та які бажали незаконно перетнути державний кордон України.

Так, ОСОБА_9 , на виконання порад та вказівок ОСОБА_8 , 23 вересня 2024 року близько 21 год прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де під час особистої зустрічі вони обумовлювали порядок незаконного переправлення через державний кордон України.

Під час даної зустрічі ОСОБА_8 за організацію незаконного переправлення через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі десять тисяч доларів США. Після чого, 24 вересня 2024 року близько 04 год 30 хв вони, за вказівкою ОСОБА_8 , мали повторно зустрітися та виїжджати у прикордонну зону, в напрямку Вижницького району, Чернівецької області, з метою подальшого сприяння у незаконно перетині та незаконному перетині державного кордону України поза митним контролем громадянином Ткачуком.

Однак, 23 вересня 2024 року о 21 год 20 хв. Біловуса, після отримання грошових коштів було затримано працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України незаконному переправленні осіб через державний кордон України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинені з корисливих мотивів. 24 вересня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Слідчий вказує,що враховуючи обґрунтованість підозри у даному кримінальному провадженні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме Біловус, який не має міцних соціальних зв`язків та усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує в разі доведення його вини, а також те, що йому відомі шляхи незаконного перетину Державного кордону України поза пунктами пропуску та митного контролю може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки про них йому відомо; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема не з`являтися на виклики, посилаючись на ніби-то форс мажорні чи поважні обставини; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення (продовжити вчиняти незаконне переправлення осіб через державний кордон України).

Зважаючи на це слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального процесу.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали, з посиланням на наведені вище обставини. Прокурор зазначив, що наявність вказаних ризиків виключає можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник в судовому засіданні щодо клопотання заперечив, та просить застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний, цілодобовий домашній арешт, вказане мотивує негативний стан здоров`я підозрюваного, що підтверджується долученими медичними документами.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як вбачається із матеріалів долучених до клопотання, ОСОБА_11 , 24 вересня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Беручи до уваги подані органом розслідування докази, а саме: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000587 від 16 серпня 2024 року про внесення відомостей вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України; копію повідомлення заступника начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області від 15 серпня 2024 року про отриману інформацію щодо організації незаконного переправлення осіб призовного віку через державний кордон за грошову винагороду; копію рапорту про виявлення кримінального правопорушення; копію протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 16 серпня 2024 року, який розповів про обставини за яких йому стало відомо, що житель м. Коломия ОСОБА_12 займається сприянням та наданням необхідної допомоги в незаконному перетині державного кордону чоловіками призовного віку, які підлягають мобілізації у період дії воєнного стану; копію протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 23 вересня 2024 року про затримання ОСОБА_13 в порядку ст. 208 ч. 4 КПК України; копію протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 24 вересня 2024 року, де він пояснив про обставини передачі Біловусу грошових коштів в сумі 10 000 доларів США за сприяння в незаконному перетині державного кордону поза межами пункту пропуску; копію протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 24 вересня 2024 року, про відомі йому обставини вчинення кримінального правопорушення; копію повідомлення про підозру ОСОБА_11 за ст. 332 ч. 3 КК України, слідчий суддя зважаючи на вагомість доказів, про підозру вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, якому повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, вважає доведеними наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема ризик пов`язаний із можливістю підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, зумовлюється тим, що підозрюваний, розуміючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та невідворотність покарання з метою уникнення покарання і затягування справи може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зважаючи також на відомі йому шляхи незаконного перетину Державного кордону України поза пунктами пропуску та митного контролю незаконно покинути територію України.

Існує ризик знищення, приховування чи спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки як встановлено в судовому засіданні на даний час встановлюються обставини причетності інших осіб до даного кримінального правопорушення.

Також наявний ризик незаконного впливу на представника потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. Оцінюючи наявність цього ризику (вплив на свідків) у кримінальному провадженні, слід виходити з встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків та потерпілих у кримінальному провадженні на різних його етапах, та розуміти, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Крім того, наявні ризики перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, та можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, чи продовження вчиняти нові кримінальні правопорушення (продовжити вчиняти незаконне переправлення осіб через державний кордон України)

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, Біловус підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 332 ч. 3 КК України який згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до дев`яти років.

Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).

Згідно статті 5§1(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні Джессіус проти Литви, особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

Таким чином, з огляду на вказане положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, беручи до уваги подані органом розслідування докази, особу підозрюваного, який ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків, офіційних джерел доходів, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З врахуванням зазначеного вище суд не знаходить підстав для врахування при обранні запобіжного заходу негативного стану здоров"я підозрюваного і застосування в зв"язку з цим більш м"якого запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.

Суд з врахуванням обставин справи та суми незаконно отриманої підозрюваним грошової винагороди прийшов до переконання, що встановлений законом максимальний розмір застави передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатний належно забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 87, 107, 176-178, 182 - 184, 193, 194, 196, 198 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 21 листопада 2024 року.

Утримувати під вартою підозрюваного ОСОБА_6 в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Визначити заставу двісті розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 600 гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 на строк до 23 листопада 2024 року наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

-не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання;

-утриматись від спілкування з потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні;

-зобов`язати підозрюваного здати відповідним органам державної влади на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданий на його ім`я.

Роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1