ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27 травня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровоград, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст.289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.5 ст.74 КК звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання у зв`язку зі спливом строків давності, передбачених ст. 49 КК.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 матеріальну та моральну шкоду в сумі 86186,15 грн.

ВСТАНОВИЛА

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим в тому, що він, 17.02.2014 близько 23.00 год., за попередньою змовою з двома невстановленими особами, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , з використанням спеціально підготовлених пристроїв, відчинив двері автомобіля «Тойота Корола» номерний знак НОМЕР_1 , проник в нього та завів двигун.

Один із співучасників замінив на вказаному автомобілі номерні знаки на номерні знаки Російської Федерації «к517он 150RUS». Обвинувачений ОСОБА_8 , виконуючи свою роль у реалізації спільного злочинного наміру, сів за кермо вказаного транспортного засобу і незаконно заволодівши ним, з місця вчинення злочину зник у супроводі співучасників злочину, які рухались на автомобілях «Лексус» і «Ауді». На автодорозі сполученням «Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань» у напрямку м. Сміла обвинувачений зупинився поблизу перехрестя в напрямку с. Дубіївка Черкаського району і біля 01.00 год. 18.02.2014 р. вказані автомобілі були помічені працівниками ДАІ, які намагались перевірити у них документи, але один із співучасників на автомобілі «Ауді» поїхав у напрямку с.Дубіївка, інший на автомобілі «Лексус» - у напрямку м.Сміла, а обвинувачений ОСОБА_8 на викраденому автомобілі попрямував у бік м.Черкаси, намагаючись втекти від переслідування працівників ДАІ, звернув у сторону с.Хутори на автодорогу «Канів-Черкаси-Кременчук», але не вибрав безпечної швидкості, не врахував стану дорожнього покриття, що було вкрите ожеледицею, а тому під час проїзду Т-побідного перехрестя з автодорогою у напрямку до с.Вернуни Черкаського району неподалік ПАТ «Азот» не справився з керуванням, виїхав на узбіччя і скоїв наїзд на перешкоду (дерево), внаслідок чого пошкодив автомобіль, завдавши потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 матеріальних збитків на суму 81186,15 грн., що більше ніж у 133 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і є значною матеріальною шкодою.

Вимоги апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказаний вирок та ухвалити новий вирок, яким кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Вказує на відсутність в матеріалах провадження будь-яких доказів, що вказують на винуватість обвинуваченого. Стверджує, що суд побудував своє рішення на недопустимих доказах. Відзначає на проведення слідчих дій (огляду місця події, доручення фото таблиць, огляду предметів та вилучення цих предметів) особою без належних повноважень та ухвал слідчого судді на їх проведення. Щодо цього зауважує, що слідчий ОСОБА_12 , не маючи повноважень слідчого в даному кримінальному провадженні, провів слідчі дії огляди місця події і огляд предметів, незаконно оглянув володіння особи без ухвали слідчого судді, незаконно утримував вилучені речі без накладення арешту слідчим суддею, старший слідчий ОСОБА_13 долучив до незаконних оглядів складених неуповноваженою особою фототаблиці з фотознімків отриманих з невідомих джерел, що тягне за собою недопустимість доказів отриманих явно незаконним шляхом.

На думку захисника, відповідно до ст.89 КПК суд зобов`язаний визнати вищевказані протоколи огляду місця події від 18.02.2014, протокол огляду предметів від 18.02.2014, фототаблиці, предмети вилучені в ході вказаних слідчих дій: автомобіль «Тойоту Короллу», рукавиці, металевий елемент, номерні знаки, слід речовини бурого кольору, викрутку, радіостанцію, які крім всього іншого стороні захисту не відкривались, недопустимими доказами.

Окрім того, захисник вказує, що стороною обвинувачення не доведена навіть теоретична можливість завести автомобіль загостреним металевим предметом.

Звертає увагу, що як на доказ винуватості ОСОБА_8 суд послався на показання потерпілих, які не бачили викрадача автомобіля, показання свідка ОСОБА_14 , який підтвердив показання обвинуваченого про інших осіб, які його ошукали, показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які підтвердили показання обвинуваченого, протоколи огляду місця події від 18.02.2014 складені слідчим, якому на думку слідчого доручив вести досудове розслідувана якийсь невідомий оперативний черговий про існування якого стало відомо з вироку, висновками експертиз, які підтвердили показання обвинуваченого. Враховуючи викладене вважає, що вирок ґрунтується на припущеннях і упередженому ставленні судді, який не приховував зневажливе ставлення до обвинуваченого, тому такий підлягає скасуванню.

Позиції учасників судового провадження.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- обвинувачений та його захисник, які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, пославшись на законність вироку суду першої інстанції.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, потерпілих, прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення,ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, а також кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 289 КК є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, дослідженими та перевіреним під час судового розгляду.

Суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. 94 КПК, під час розгляду справи перевірив зібрані під час досудового розслідування та судового провадження докази, на які посилалася сторона обвинувачення, оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, надав належну оцінку як окремим доказам, так і їх сукупності, навів у оскаржуваному вироку детальний аналіз досліджених доказів, які взяв до уваги та визнав неналежними.

У суді першої інстанції обвинувачений свою вину у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення не визнав. Пояснив, що засобом його заробітку є ремонт автомобілів. По оголошенням в Інтернеті він знаходив розбиті автомобілі, купував їх, ремонтував та реставрував, після чого продавав та заробляв на цьому певні кошти. В лютому 2014 року знайшов оголошення про продаж автомобіля «Тойота Королла». Ця пропозиція була вигідною, тому він погодився на купівлю вказаного не розмитненого автомобіля за 3000 доларів США. 17.02.2014 він приїхав до м.Черкаси. О 22.00 год. зустрівся з продавцем на ім`я ОСОБА_19 , в мікрорайоні « Митниця », який разом з невідомим йому чоловіком пригнали автомобіль «Тойота Королла» на місце зустрічі. Автомобіль з особливою уважністю не розглядав, оскільки ціна була вигідною. Після чого домовився з ОСОБА_19 , що його проведуть за місто і там він віддасть кошти, а ОСОБА_19 - документи на авто. З дозволу ОСОБА_19 він сів за кермо автомобіля «Тойота Королла» та рушив за автомобілем ОСОБА_19 . Виїхавши за межі м.Черкаси в напрямку м.Сміла, вони зупинили на узбіччі дороги, де він передав йому кошти за авто. В цей момент до них ззаду під`їхав автомобіль схожий на «Ауді», одночасно з ним, з протилежного напрямку з переду під`їхали два автомобілі працівників ДАІ. Автомобіль «Ауді» різко рвонув вперед та поїхав. Після цього ОСОБА_19 вийшовши з автомобіля «Лексус» підійшов до працівників ДАІ та перемовився з ними кількома словами. Повернувшись до « Лексусу » та запропонував йому сісти за кермо автомобіля «Тойота Корола» та їхати за ним. Від`їхавши вперед, ОСОБА_19 різко розвернувся і на швидкості поїхав інший бік, залишивши самого в автомобілі «Тойота Корола». В цей час він зрозумів, що більше чекати нічого, в тому числі і документів на авто. Почав їхати в сторону Смілянської траси та одразу натрапив на екіпаж працівників ДАІ. Оскільки у нього не було документів на авто, вирішив не зупинятись. На дорозі була ожеледиця. Не розгледівши знаку повороту, він не справився з керуванням автомобіля і злетів з дороги в кювет, де його і знайшли працівники ДАІ.

Суд першої інстанції ретельно перевірив невизнання вини обвинуваченим, правильно встановив, що версія сторони захисту є неспроможною, оскільки спростовується сукупністю таких доказів.

У суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_9 , пояснив, що у сімейній власності мав автомобіль «Тойота Корола», д.н.з. НОМЕР_1 , яким вони користувалися разом із дружиною. 17.02.2014 о 20:30 год. він приїхав додому та поставив автомобіль біля будинку АДРЕСА_2 . Ключі від автомобіля він нікому не давав, вони постійно знаходилися в квартирі. Близько 01.30год. 18.02.2014 йому зателефонували та повідомили, що їхній автомобіль викрали.

Аналогічні показання надала суду і потерпіла ОСОБА_9 .

У суді першої інстанції свідок ОСОБА_15 показав, що в лютому 2014 року приблизно о 17-18 год. до нього додому несподівано завітав обвинувачений, якого він знав через спільного знайомого, пробув у нього кілька годин і повідомив, що прибув у м. Черкаси для придбання автомобіля.

У суді першої інстанції свідок ОСОБА_14 , пояснив, що в лютому 2014 року він працював на посаді ДПС взводу супроводження УМВС України в Черкаській області. В ніч з 17.02.2014 на 18.02.2014, перебуваючи на чергуванні та знаходячись в автомобілі «Шкода-Октавія» разом з ОСОБА_23 відпрацьовували с.Дубіївка Черкаського району. Повертаючись з с.Дубіївка, разом з іншим екіпажем, помітили, що їм назустріч рухається автомобіль «Ауді». Вони включили на автомобілі проблискові маячки, але оскільки була ожеледиці, вони його не переслідували. Перед поворотом на автодорогу «Черкаси-Сміла» на узбіччі вони помітили два автомобілі -«Лексус» та «Тойоту» сірого кольору. Не зупиняючись біля вказаних автомобілів, вони поїхали в напрямку с.Білозір`я. Повертаючись з с.Білозір`я, та під`їжджаючи до перехрестя Черкаси-Сміла-Дубіївка-Хацьки вони побачили вказані автомобілі, які рухалися зі сторони с.Дубіївка, вирішили їх зупинити та перевірити. Коли автомобіль «Тойота» під`їжджав до них, він включив проблискові маячки, автомобіль прийняв вправо, призупинився, але потім водій автомобіля «Тойота-Королла» різко рушив у напрямку руху. Ними було прийнято рішення наздогнати вказаний автомобіль. Перед перехрестям доріг в районі КП с. Руська-Поляна, автомобіль зменшив хід та здійснив поворот направо в напрямку с.Хутори. Після чого на «Т-образного» перехресті водій не впорався з керування та злетів у кювет. Вони допомогли вибратися водієві з автомобіля, котрий представився ОСОБА_24 . На автомобілі були номерні знаки РФ. Будь-яких документів ОСОБА_24 при собі не мав. Під час огляду автомобіля, в салоні був виявлений страховий поліс на автомобіль, який співпадав із знайденим, однак числився на номерних знаках НОМЕР_1 та по вказаних документа належав ОСОБА_25 та водійські права на ім`я останнього. В замку запалювання він побачив насадку від відкрутки. В подальшому на місце події прибула карета ШМД та слідчо-оперативна група Придніпровського РВУМВС. Наступного дня він дізнався, що автомобіль був викрадений, а прізвище ОСОБА_26 .

Окрім того, судом першої інстанції було допитано свідків сторони захисту ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . Водночас суд правильно не взяв їх до уваги, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такі не підтверджують відповідно до ст. 85 КПК існування чи відсутність обставин, які мають значення для даного кримінального провадження та не забезпечують виконання завдань кримінального провадження.

Апеляційний суд погоджується з такою оцінкою показань вказаних свідків, адже суд у своєму рішенні належним чином обґрунтував, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Також в судовому засіданні досліджені письмові докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку, які суд першої інстанції взяв до уваги.

Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 18.02.2014, ОСОБА_10 18.02.2014 о 02.10 год. повідомила працівника міліції про те, що в період часу з 20:30год. 17.02.2014 по 01:30год. 18.02.2014 невстановлена особа таємно заволоділа автомобілем «Тойота Корола» н.з. НОМЕР_1 , який стояв біля будинку АДРЕСА_2 (а.с.167 т.5 м.к.п).

Згідно з протоколом огляду місця події від 18.02.2014 з додатком до нього, в період часу з 02.20 год. до 02.40 год. слідчим Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_12 , було проведено огляд на підставі вказівки оперативного чергового Придніпровського РВ м.Черкаси за адресою: вул. Героїв Дніпра,21 м. Черкаси. Огляд місця події був проведений за участі спеціаліста ОСОБА_27 з застосуванням фотографування цифровим фотоапаратом. Об`єктом огляду є площадка - парковка, яка веде від проїжджої частини АДРЕСА_2 і на якій розташовані автомобілі (а.с.5-7 т.3 м.к.п.).

Згідно з протоколом огляду місця події від 18.02.2014 з додатком, проведено огляд в період часу з 04.45 год. до 05.10 год. слідчим Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_12 , на підставі вказівки оперативного чергового Придніпровського РВ м. Черкаси. Огляд місця події був проведений за участі спеціаліста ОСОБА_27 з застосуванням фотографування цифровим фотоапаратом. Об`єктом огляду є автомобіль «Тойота Корола», д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходиться між деревами в лісополосі біля перехрестя вул.Першотравнева та автодороги Київ-Чигирин-Кременчуг. Автомобіль має пошкодження. В ході огляду місця події автомобіль було вилучено та доставлено до ОСОБА_28 (а.с.5-7 т.3 м.к.п.).

Доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо неналежності вказаних доказів з підстав проведення слідчих дій особою, яка не мала на те повноважень, апеляційний суд не бере до уваги з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 214 КПК досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України.

Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. При наявності очевидних даних, які вказують на вчинення кримінального правопорушення і зумовлюють необхідність проведення огляду, слідчий чи прокурор приймає рішення про його проведення. Необхідність оперативного проведення огляду, надає право на таке проведення до внесення відомостей до ЄРДР, що є відмінністю від обшуку, який може бути проведений лише коли кримінальне провадження зареєстровано та відповідні відомості внесено до ЄРДР.

Водночас для проведення огляду достатньо відповідного рішення слідчого, прокурора, яке не вимагає письмової форми. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 5 вересня 2019 року у справі № 518/203/17.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 18.02.2014 старший слідчий ОСОБА_13 вніс до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.289 КК.

Враховуючи вказане, судом першої інстанції правильно встановлено, що слідчий ОСОБА_12 , до внесення відомостей до ЄРДР, мав повноваження на вчинення слідчої дії - огляду місця події, оскільки перебував у добовому чергуванні у складі слідчо-оперативної групи.

Також суд правильно взяв до уваги та встановив допустимість як належних доказів фото таблиць до протоколів оглядів місця події від 18.02.2014, оскільки такі були приєднані до кримінального провадження уповноваженою на те особою, у провадженні якого перебувало кримінальне провадження - слідчий ОСОБА_13 .

Водночас суд першої інстанції привів відповідні доводи щодо визнання недопустимими доказами: диски з відеозаписами із магазину «Моллі» та автозаправної станції «БРСМ», протокол огляду предметів від 18.02.2014 з фото таблицею.

Щодо посилання обвинуваченого про застосування до нього співробітниками міліції заходів фізичного та морального впливу під час проведення досудового слідства, суд зазначив, що такі були предметом дослідження у кримінальному провадженні №00000185 від 21.07.2014 року., відомості за яким було внесено до ЄРДР за заявою ОСОБА_8 , про те, що в період часу з 18.02.2014 по 21.02.2014 працівниками Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області у приміщенні вказаного райвідділу застосували відносно нього заходи фізичного та психологічного впливу.

За таких обставин, доводи обвинуваченого щодо застосування до нього недозволених методів слідства перевірені та спростовані в ході перевірки уповноваженим органом офіційного розслідування, що відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, який у своїх рішеннях у контексті ст.3 Конвенції неодноразово наголошував не необхідності проведення ефективного офіційного розслідування скарг особи про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень (справи «Вергельський проти України» та «Яременко проти України»).

Окрім того, зазначені доводи обвинуваченого щодо дій працівників органу досудового розслідування на початковій стадії жодним чином не впливають на законність та обгрутованість вироку. При постановлені цього судового рішення не використовувались як докази результати процесуальних дій із ОСОБА_8 , проведених під час досудового розслідування, у ході яких він би давав свідчення, відмінні від безпосередньо сприйнятих судом.

Окреме посилання захисником на не встановлення стороною обвинувачення можливості завести автомобіль «Тойота Королла», що є предметом цього кримінального провадження, загостреним металевим предметом, не має істотного значення для висновків суду.

Заразом щодо цього апеляційний суд зауважує на показаннях свідка ОСОБА_14 , який повідомив, що виявив у замку запалювання автомобіль «Тойота Королла`насадку від викрутки.

Наведене спростовує версію сторони захисту про купівлю цього автомобіля у особи на ім`я ОСОБА_19 , з огляду на відсутність у цьому автомобіля ключів від замка запалювання.

Отже версія обвинуваченого, що він прибув до м.Черкаси з метою придбання автомобіля 17.02.2014 після 20.30год. за оголошенням про його продаж, без його реєстрації, у той час як ним користувався потерпілий на законних підставах є неспроможною.

Щодо цього суд першої інстанції вмотивовано вказав, що обвинувачений не міг чітко пояснити, хто ж був продавцем автомобіля, кому він належав, і чому при купівлі-продажу автомобіля він хоча і передав грошові кошти, але не отримав документи на придбаний автомобіль. Також ОСОБА_8 не міг пояснити чому він приїхав купувати автомобіль без посвідчення водія, достовірно знаючи, що керувати транспортним засобом без посвідчення водія заборонено. Крім того, розуміючи, що невідомі йому особи шахрайським шляхом заволоділи його грошовими коштами, він не зупинився, та не повідомив працівників міліції про відповідні обставини, а лише 18.08.2014, цебто через 6 місяців після цих подій, звернувся до ОВС з заявою про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення.

Окрім іншого судом першої інстанції досліджені висновки експертиз проведених у кримінальному провадженні.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 368 від 06.03.2014 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому четвертого ребра злів; забою з набряками та саднами м`яких тканин тім`яної ділянки голови, забоїв з набряками м`яких тканин передньої поверхні грудної клітки, забою з набряком, забою з набряком та крововиливом ділянки лівого плеча. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинити тривалий розлад здоров`я та до категорії легких тілесних ушкоджень (а.31-32 т.3).

Згідно з висновок судової авто-товарознавчої експертизи №8/28 від 24.03.2014, ринкова вартість автомобіля «Тойота Корола» н.з. НОМЕР_1 , станом на 17.02.2014 складала 81186,15 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля внаслідок його пошкодження складає 81186, 15 грн. (а.35-46 т.3).

Колегія суддів вважає, що висновки зазначених експертиз відповідають вимогам статей 101 та 102 КПК, оскільки вони містять докладний опис проведених експертами досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені перед ним. Ці експертні дослідження проведені кваліфікованими та досвідченими експертами, на підставі наданих їм матеріалів.

Судом першої інстанції не встановлено підстав, з чим погоджується апеляційний суд, вважати висновки експертів необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в їх правильності.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були досліджені повно за відсутності порушень всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Вирок ухвалений судом першої інстанції на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.

Колегія суддів переконана, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримано стандарт доведення поза розумним сумнівом, оскільки сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено і обвинувачений ОСОБА_8 є винним у його вчиненні.

Стороною захисту не спростовані встановлені фактичні обставини цієї справи. Отже немає обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення, також відсутня реальна можливість іншої версії інкримінованої події.

З урахуванням наведеного, колегія суддів робить висновок про відсутність підстав для розумного сумніву в доведеності вини ОСОБА_8 , через те що версія сторони захисту була відкинута фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту є необґрунтованою,

Покарання обвинуваченому призначено у відповідності до вимог статей 50 та 65 КК, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, суд правильно прийняв рішення про звільнення ОСОБА_8 від покарання, передбаченого за ч.2 ст. 289 КК, на підставі ч.5 ст. 74 КК - у зв`язку із спливом строків давності, передбачених ст.49 КК.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27 травня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Верховного Суду, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4