1-в/465/606/24
21.10.2024 м. Львів
Франківський районний суд м.Львова в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника заявника ОСОБА_4 ,
особи, щодо якої вирішується питання З ОСОБА_6 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Львові заяву Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку З ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
Голова лікарської-психіатричної комісії Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_8 та лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_9 звернулися досуду із заявою на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку З ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заяви покликаються на те, що з 06.02.2024 З ОСОБА_6 знаходиться на примусовому лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 27.12.2023, до якого застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення у спеціалізований психіатричний заклад для надання стаціонарної психіатричної допомоги із звичайним наглядом та продовжені ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 11.07.2024.
У результаті проведеного до даного часу комплексного лікування вдалося покращити і стабілізувати психічний стан З ОСОБА_10 та досягнути стану його ремісії.
07.10.2024 З ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що на час огляду З ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді хронічного маячного розладу. Компенсація хворобливих проявів. У зв`язку з покращенням і стабілізацією його психічного стану та досягнення компенсації хворобливих проявів (значного послаблення хворобливого процесу), позитивного ставлення до курсу лікування та необхідності його продовження у випадку виписки, а також зважаючи на наявність у пацієнта на даний час родичів, які взмозі піклуватись про нього, застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У зв`язку з чим, просять заяву задоволити.
У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 підтримала заяву на предмет зміни З ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру, просив її задоволити, покликаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів КНП ЛОР «ЛОКПЛ» №232 від 07.10.2024, відповідно до якого З ОСОБА_6 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
З ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав дану заяву, просив її задоволити.
Захисник у судовому засіданні при вирішенні заяви на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно З ОСОБА_6 покладається на розсуд суду.
Прокурор у судовому засіданні підтримала дану заяву.
Заслухавши пояснення учасників процесу та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити виходячи з наступного.
Згідно з ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно з ст.19 Закону «Про психіатричну допомогу», питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Згідно з вимог ч.2 ст. 514 КПК України, зміна застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.
Відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу», амбулаторна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, в амбулаторних умовах.
Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 3 червня 2005 року №7 зазначає, що за змістом ст.95 КК України, ст.19 Закону «Про психіатричну допомогу», зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

З наведеного випливає, що для зміни виду примусового заходу медичного характеру на м`якший (у даному випадку надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку) необхідне таке покращення психічного стану особи, при якому вона не становитиме очевидної небезпеки для себе або інших осіб.

Судом установлено, що з 06.02.2024 до даного часу З ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», до якого застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 27.12.2023, та продовжені ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 11.07.2024.

У результаті проведеного до даного часу комплексного лікування вдалося покращення і стабілізації психічного стану З ОСОБА_6 , та досягнуто стану його ремісії.

Так, 07.10.2024 З ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що на час огляду З ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді хронічного маячного розладу. Компенсація хворобливих проявів. У зв`язку з покращенням і стабілізацією його психічного стану та досягнення компенсації хворобливих проявів (значного послаблення хворобливого процесу), позитивного ставлення до курсу лікування та необхідності його продовження у випадку виписки, а також зважаючи на наявність у пацієнта на даний час родичів, які в змозі піклуватись про нього, застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

До наданої суду заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якого застосовується примусові заходи медичного характеру №232 від 07.10.2024, який містить обґрунтування про необхідність зміни примусових заходів медичного характеру З ОСОБА_6 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, що є підставою для зміни застосування таких примусових заходів.

Висновок комісії лікарів-психіатрів є переконливим і належним чином вмотивованим, підстав ставити під сумнів його правильність суд не вбачає.

У судовому засіданні також була заслухана позиція представника, яка стверджувала, що стан здоров`я З ОСОБА_6 , покращився, до якого прийшла відповідно комісія лікарів-психіатрів, свідчить про те, що відпала потреба в примусовому лікуванні у психіатричній лікарні із звичайним наглядом.

Разом з тим, дружина З ОСОБА_6 З ОСОБА_12 , подала на ім`я завідуючого 23 відділення КНП ЛОР «ЛОКПЛ» письмову заяву від 07.10.2024, до якої вона вказала, що у разі зміни З ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку зобов`язується контролювати відвідування психіатра по місцю проживання та виконання її чоловіком його рекомендації.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:… (е)... законне затримання психічнохворих...».

Під час розгляду даної справи, судом врахована практика ЄСПЛ щодо цієї категорії справ, зокрема у рішенні по справі Руденко проти України № 50264/08, пункти 99, 115-117, від 17 квітня 2014 року, ЄСПЛ дійшов таких висновків.

Тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е».

У зв`язку з останнім Суд повторює, що відповідно до його усталеної практики особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (див. рішення від 24 жовтня 1979 року у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» (Winterwerpv.the Netherlands),п.39,SeriesА №33).

Суд зазначає, що можливість пацієнтів отримати інший висновок незалежних експертів-психіатрів - принцип, що також включений до Принципів ООН захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги (див. пункт 63), є важливою гарантією від можливого свавілля при прийнятті рішень стосовно продовження застосування примусового лікування (див. рішення у справі «X. проти Фінляндії» (X. v. Finland), заява № 34806/04, п. 169, ЄСПЛ 2012, та вищенаведене рішення у справі «М. проти України» (М. v. Ukraine), п. 66).

Відтак, при вирішенні заяви, суд враховує всі передбачені ст. 94 КК України, критерії в їх сукупності, а саме тяжкість вчиненого злочину, її наслідки та рівень суспільної небезпеки, стан здоров`я З ОСОБА_6 , та його вік, відсутність відомостей про його агресивну поведінку, строк надання психіатричної допомоги у даному закладі, суд приходить до висновку, що З ОСОБА_6 за своїм психічним станом та характером вчиненого ним суспільно небезпечного діяння не становить особливої небезпеки для суспільства.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З огляду на вищенаведене, з`ясувавши всі обставини заяви, заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки в результаті змін в стані здоров`я З ОСОБА_6 , відпала потреба в примусовому лікуванні у психіатричній лікарні із звичайним наглядом, а тому заяву слід задоволити та змінити З ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Керуючись ст. ст.92-95 КК України, ст. ст. 372, 376, 512-514 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку З ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задоволити.

Змінити З ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Повний текст ухвали проголошено 22.10.2024 об 13 годині 15 хвилин.

Суддя ОСОБА_1