Справа № 638/5417/24
Провадження № 1-в/638/661/24
УХВАЛА

Іменем України

24 жовтня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про приведення вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням, в якому просить привести вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

В обґрунтування подання зазначає, що Законом України № 3886-IX від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна», були внесені зміни та зазначено наступне: дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною другою ст. 51 КУпАП передбачена дія, вказана частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу IV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2024 року становить 3028 грн. Тобто, дії ОСОБА_5 відповідають ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Представник органу пробації та засуджена у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення подання, просив провести судове засідання без застосування повної фіксації.

Суд, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено вироком Дзержинського районного суду м. Харкова 09 серпня 2024 року за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, згідно ст. 76 КК України на засуджену в період іспитового строку були покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок набрав законної сили 30 квітня 2024 року та разом з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, був надісланий на виконання до Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

Станом на час розгляду клопотання іспитовий строк засудженого не закінчився.

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2024 року встановлено, що 24 лютого 2024 року року в період денної пори доби (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілій стороні та бажаючи її настання, повідомив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неправдиву інформацію та переконав останнього передати йому, для здійснення дзвінка по справі, його мобільний телефон. Далі, ОСОБА_7 , повіривши в щирість намірів ОСОБА_5 передав останньому, в цілях здійснення телефонного дзвінку, свій мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А7 64 gb» вартість якого, згідно висновку судово - товарознавчої експертизи №2051 від 12 березня 2024 року складає 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок). Після цього, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію вказаного умислу, заволодівши зазначеним мобільним телефоном за вказаних обставин, не маючи наміру на повернення мобільного телефону, покинув місце події, розпорядившись у подальшому вказаним телефоном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнову шкоду на суму 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок). Судом дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Згідно з ч. 1 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно із Законом № 3886-IX, ст. 51 КУпАП викладена у новій редакції, відповідно до якої викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян є дрібним викрадення чужого майна.

Визначаючи граничний розмір дрібної крадіжки - двох неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, слід виходити із того розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння.

У даному кримінальному провадженні діяння було вчинено у 2024 році.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 01.01.2024 року, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становить 3028 грн.

Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становить 3028 грн. (1514?2).

Таким чином, гранична сума дрібної крадіжки, станом на момент вчинення діяння за яким засуджено ОСОБА_5 , становила 3028 грн.

Тобто, станом на день розгляду клопотання відповідальність за дії ОСОБА_5 передбачена ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України «Про внесення змін до КУпАП», на підставі ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, суд вважає подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення вироку суду у відповідність до закону таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 - задовольнити.

Привести вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2024 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1