ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/1075/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/929/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 січня 2024 року стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 263, частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000826 від 22.08.2022, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 січня 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого вантажником, пакувальником в ТОВ «ФАВІ», неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше був судимим:

- 03.06.2008 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 307, частиною 1 статті 309 КК України до 5 років позбавлення волі, 09.11.2011 року звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 6 місяців 24 дні,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: частиною 4 статті 185, частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 263 КК України, і призначено йому покарання:

- за частиною 4 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України, із застосуванням положень статті 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 10 (десять) місяців позбавлення волі;

- частиною 1 статті 263 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно з пунктів 1, 2 частини 1 статті 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 26.06.2022 року близько 01:00 години, у період дії воєнного стану, який введено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, ОСОБА_7 , проходив повз будинок АДРЕСА_2 , і в цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що знаходилося на території вищевказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок інших осіб, переконавшись у тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , потрапив на його територію, де, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, підійшов до будинку, та шляхом віджиму метало-пластикового вікна, за допомогою заздалегідь приготовленої викрутки, проник всередину будинку, та з зали таємно викрав музичний центр «Panasonic SC-VK850» вартістю 7 333 грн. 33 коп., телевізор ТМ «Samsung» моделі «UE55JU6600UXUA» вартістю 23 528 грн. 53 коп. та системний блок марки «Asus» моделі «Vento A6» вартістю 820 грн. 00 коп.

Після чого, ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому Тхією Ван Куангу матеріальну шкоду на загальну суму 31 681 грн. 86 коп.

Крім того, в серпні 2022 року, більш точної дати судом не встановлено, ОСОБА_7 знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , знайшов корпус ручної осколкової гранати Ф-1, із уніфікованим запалом до ручних гранат модернізованим УЗРГМ промислового способу виготовлення.

Розуміючи, що перед ним, бойовий припас летальної дії,

ОСОБА_7 , взяв його до рук, таким чином незаконно придбав його, після чого поклав його до кишені своїх брюк та незаконно переніс додому за адресою: АДРЕСА_1 , де діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, без передбаченого законом дозволу, з порушенням вимог, передбачених Положенням про дозвільну систему, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року (зі змінами) та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 (зі змінами), став їх зберігати.

22.08.2022 року протиправні дії ОСОБА_7 були припинені на законних підставах працівниками поліції, в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено вищевказані предмети, які згідно з висновком судової вибухо-технічної експертизи № СЕ19/121-22/11633-ВТХ від 26.09.2022 року є корпусом осколкової гранати Ф-1 промислового способу виготовлення та уніфікованим запалом до ручних гранат модернізованим УЗРГМ промислового способу виготовлення, та у своїй сукупності (штатному з`єднанні) утворюють ручну гранату Ф-1, яка відноситься до категорії бойових припасів.

Також, 22.08.2022 року близько 01:30 години, у період дії воєнного стану, який введено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, ОСОБА_7 , проходив повз будинок АДРЕСА_2 , і в цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що знаходилося на території вищевказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок інших осіб, переконавшись у тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , потрапив на його територію де, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, підійшов до господарського приміщення, яке знаходилося за будинком, шляхом відчинення руками дверей, які обладнані врізаним запірним пристроєм, проник всередину даного господарського приміщення звідки виніс на вулицю з метою подальшого викрадення двох літніх шин марки «Matador MP 47 Hectorra 3 205/55 R16» загальною вартістю 3 525 грн. 24 коп., однак у цей час протиправні дії ОСОБА_7 на законних підставах були припинені працівниками поліції, оскільки останній був затриманий на місці вчинення злочину та з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Не погодившись з оскаржуваним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить: вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.12.2024 скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню - статті 69 КК України та статті 75 КК України, що потягло неправильне та безпідставне звільнення від відбування покарання, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання: за частиною 4 статті 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за частиною 1 статті 263 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом часткового складання, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що суд першої інстанції не навів у своєму вироку суттєвих підстав для застосування стосовно ОСОБА_7 положень статті 69 КК України. На його думку відшкодування потерпілому збитків завданих протиправними діями ОСОБА_7 відбулось фактично незалежно від волі та дій останнього, шляхом повернення викрадених шин працівниками поліції вилучених на місці вчинення злочину. Активне сприяння злочину у цьому випадку також не мало місце, оскільки ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції з викраденими предметами поряд з місцем вчинення злочину.

Прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_7 раніше судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, перебуває на обліку у наркологічному диспансері з діагнозом синдром залежності від опіоїдів та має розлади психіки та поведінки внаслідок їх вживання. Крім того, наявність у ОСОБА_7 захворювання гепатиту С не можна враховувати обставиною, яка б слугувала підставою для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, оскільки захворювання не стало перешкодою для вчинення ним корисливих злочинів, та не є перешкодою для відбуття більш суворого покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі частини 2 статті 394 та частини 1 статті 404 КПК України, не перевіряє.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції, висловлював щире каяття у скоєному, вважав, що суд об`єктивно розглянув справу та врахував усі обставини у справі, та звернув увагу на наявність на його утриманні чотирьох дітей, матері пенсійного віку, просив врахувати те, що його співмешканці була проведена операція на серці, вона потребує ще операції на суглобах, для чого потрібні значні кошти, а він є єдиним, хто забезпечує родину. Просив залишити вирок суду без змін, повідомив суд апеляційної інстанції, що він шкодує про вчинений злочин та щиро кається у скоєному та запевнив суд про те, що він в подальшому не має наміру на вчинення злочинів.

Перевіряючи вирок в межах апеляційної скарги прокуратура щодо правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особу винного, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно статті 65 КК України та роз`яснень, наведених в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог статтей 50,65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно неодружений, працює вантажником, пакувальником в ТОВ «ФАВІ», перебуває на диспансерному (профілактичному) обліку у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» з 2007 року, з діагнозом: синдром залежності від опіоїдів, з 28.05.2019 року перебуває на лікуванні у відділенні замісної підтримувальної терапії у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», згідно встановленого діагнозу: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР не звертався, згідно довідки БО «Харківський благодійний фонд «Парус»» має позитивний тест на гепатит С, мешкає разом з матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є пенсіонеркою, співмешканкою ОСОБА_11 та її неповнолітніми дітьми: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем мешкання ОСОБА_7 алкогольні та наркотичні речовини не вживає, громадський порядок не порушує.

Відповідно до статті 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції не встановлено.

Також суд першої інстанції врахував досудову доповідь, відповідно до якої ОСОБА_7 має середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення та виправлення особи можливе без позбавлення та обмеження волі на певний строк, останній не становить високої небезпеки для суспільства.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вищевстановленні обставини судом першої інстанції чітко, логічно та мотивовано викладені у мотивувальній частині вироку при призначенні покарання обвинуваченому.

Призначення винній особі певного виду та розміру покарання є виключно дискреційним повноваженням суду.

Враховуючи позицію потерпілого, який не має жодних претензій до обвинуваченого, просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд апеляційної інстанції вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі зі звільненням його від відбування покарання з іспитовим строком є ефективним, яке буде сприяти його виправленню та застережить обвинуваченого від порушення покладених на нього судом першої інстанції обов`язків та вчинення нових правопорушень.

Доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність достатніх підстав для застосування положень статті 69 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, оскільки останній раніше був судимим, перебуває на обліку в наркологічному диспансері, на думку суду апеляційної інстанції є безпідставними та такими що суперечать положенням статті 50 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо можливого виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, суд апеляційної інстанції вважає суто суб`єктивними, які носять формальний характер та не підтверджуються жодними об`єктивними доказами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом, розміром є справедливим та співмірним.

У зв`язку із наведеним, судом апеляційної інстанції не встановлено правових підстав для зміни чи скасування вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 січня 2024 року за доводами апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 405, 407 КПК України, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 січня 2024 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: