Справа № 359/3962/20
Провадження № 1-кп/359/79/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі суду присяжних:

головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 ,

присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 , запасного присяжного ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисників - адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (на окрему процесуальну дію), обвинуваченого ОСОБА_13 , його захисників - адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (на окрему процесуальну дію), потерпілого ОСОБА_17 , законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_18 - ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , їх представника - адвоката ОСОБА_20 , свідків сторони обвинувачення: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , свідків сторони захисту: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , свідків потерпілої сторони: ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , експертів: ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , спеціаліста ОСОБА_33 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією, відео фіксацією та у режимі відеоконференції, в тому числі з ДУ «Київський слідчий ізолятор», КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія», кримінальне провадження № 0008631, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2019 року, що надійшов до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, розлученого, маючого неповнолітню дочку, з вищою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146 КК України, та

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, одруженого, із середньо-спеціальною освітою, неофіційно працюючого начальником служби охорони ФОП " ОСОБА_25 (до затримання), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

ОСОБА_9 та ОСОБА_13 вчинили кримінальні правопорушення, передбачені п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_9 не пізніше 15 жовтня 2019 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, при невстановлених слідством обставинах, повідомив ОСОБА_13 про обставини розлучення з колишньою дружиною ОСОБА_9 , теперішній матеріальний стан ОСОБА_9 , яка займалась успішною підприємницькою діяльністю, мала у власності нерухомість, автомобіль, а також повідомив ОСОБА_13 про свої претензії до ОСОБА_9 , що полягали у несправедливому, на думку ОСОБА_9 , розподілі майна під час розлучення.

Обговорюючи вищезазначену інформацію, у ОСОБА_13 та ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на позбавлення волі та викрадення ОСОБА_9 , вчинення умисного вбивства, з метою заволодіння належним потерпілій майном, грошовими коштами та транспортним засобом, розподіливши між собою злочині ролі, при цьому: ОСОБА_9 повинен був зателефонувати до ОСОБА_9 , під час телефонної розмови запропонувати ОСОБА_9 зустрітися під приводом обговорення певних питань щодо їх взаємовідносин. По прибуттю ОСОБА_9 на місце зустрічі, до останньої мав підійти ОСОБА_13 та умовити ОСОБА_9 . прослідувати разом з ним до іншого місця, де ОСОБА_9 та ОСОБА_13 домовилися вчинити напад на ОСОБА_9 , заволодіти належним останній транспортним засобом, всупереч волі потерпілої перемістити її у лісосмугу за межі міста Києва, де в безлюдному місці вчинити вбивство потерпілої та заволодіти її майном та грошовими коштами.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного вбивства, викраденої ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з метою заволодіння належним потерпілій майном, грошовими коштами та транспортним засобом, ОСОБА_13 та ОСОБА_9 заздалегідь визначили місце нападу на потерпілу у мікрорайоні -"Бортничі" м. Києва, куди мали намір запросити потерпілу на зустріч біля виїзду з АЗС "КЛО", що розташована навпроти буд. АДРЕСА_4 , визначили шляхи підходу та відходу від місця нападу, маршрут подальшого руху до лісосмуги за межі міста Києва. Також ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , при невстановлених слідством обставинах, придбали сім-карту стільникового зв`язку з номером мобільного оператора "лайфселл" НОМЕР_2 , яку планували використати для розмови з потерпілою, щоб домовитися про зустріч. Заздалегідь обумовили, що свої мобільні телефони залишать в гаражному приміщенні ОСОБА_13 з ціллю запобігання викриття їх злочинних дій. Крім того, для реалізації злочинного умислу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 заздалегідь підшукали металеві кайданки - наручники, дерев`яну биту та ніж.

15.10.2019 приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , на виконання спільного злочинного плану, спрямованого на вчинення умисного вбивства потерпілої та заволодіння майном останньої, використовуючи заздалегідь придбану сім-картку стільникового зв`язку з номером мобільного оператора "лайфселл" НОМЕР_2 , зателефонував на номер мобільного телефону ОСОБА_9 під приводом обговорення питань щодо їх взаємовідносин та призначив потерпілій зустріч в мікрорайоні "Бортничі" у Дарницькому районі міста Київ, а саме біля виїзду з АЗС "КЛО", що розташована навпроти буд. АДРЕСА_4 , на що ОСОБА_9 , не підозрюючи про дійсні злочинні наміри ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , погодилась.

Того ж дня, 15.10.2019, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного вбивства потерпілої з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном останньої, прибули на автомобілі марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_13 до мікрорайону "Бортничі" у Дарницькому районі м. Київ, а саме до пустиря неподалік від будинку АДРЕСА_5 , після чого ОСОБА_9 залишився очікувати в автомобілі "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , а ОСОБА_13 у цей час, відповідно до попередньої домовленості з ОСОБА_9 , прослідував до виїзду з АЗС "КЛО", що розташована навпроти буд. АДРЕСА_4 , де зустрівся з ОСОБА_9 , яка на зустріч прибула на автомобілі марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 .

Зустрівши ОСОБА_9 , навпроти буд. АДРЕСА_4 , ОСОБА_13 , який тривалий час був знайомий з ОСОБА_9 , запропонував потерпілій прослідувати разом з ним на автомобілі до іншого місця для розмови щодо взаємовідносин з колишнім чоловіком ОСОБА_9 , при цьому, зловживаючи довірою ОСОБА_9 , запевнив останню у своїх благих намірах та умовив ОСОБА_9 проїхати разом з ним.

Того ж дня близько 16.00 год. ОСОБА_13 та ОСОБА_9 на автомобілі останньої прибули до пустиря, розташованого неподалік будинку АДРЕСА_5 , де ОСОБА_9 зупинила автомобіль.

У цей час ОСОБА_13 , реалізуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного вбивства потерпілої з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , вчинив напад на ОСОБА_9 , яка перебувала за кермом свого автомобілю "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , в ході чого ОСОБА_13 , застосовуючи фізичне насильство, використовуючи навики рукопашного бою, одягнув на руки ОСОБА_9 спеціальний засіб - металеві кайданки. В цей час до автомобілю наблизився ОСОБА_9 , який діючи згідно відведеної ролі, всупереч волі ОСОБА_9 , застосовуючи фізичне насильство, перемістив останню на заднє сидіння автомобіля марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 .

Після чого, продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_13 , відповідно до спільного з ОСОБА_9 злочинного плану, сів за кермо автомобіля "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , привів в дію двигун та всупереч волі ОСОБА_9 , з метою протиправного переміщення останньої в інше місце, розпочав рух на автомобілі в напрямку с. Вороньків Бориспільського району Київської області, а ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , слідував поруч.

Близько 16:30 год., прибувши до лісосмуги, розташованої поруч з селом Вороньків Бориспільського району Київської області, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 зупинили автомобілі, вивели викрадену ОСОБА_9 з автомобіля, провели вглиб лісосмуги, де, погрожуючи вбивством, висловили майнові претензії, які ОСОБА_9 відхилила, після чого вчинили вбивство ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, за попередньою змовою групою осіб, відповідно до єдиного злочинного умислу, спрямованого на вчинення умисного вбивства викраденої людини, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання завдали ОСОБА_9 потужні, цілеспрямовані удари, заздалегідь підшуканими для - нанесення тілесних ушкоджень тупим предметом з обмеженою поверхнею в життєвоважливий орган - голову, та ножем у шию, у результаті чого потерпіла від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді відкритого перелому кісток черепа, забою головного мозку та крововилива під його м`яку оболонку, померла на місці злочину.

Вказаними узгодженими та взаємопов`язаними діями ОСОБА_13 , ОСОБА_9 заподіяли ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді травми голови (забійні рани волосяної частини на лівій бічній поверхні та в потиличній області праворуч, відкриті багатоосколкові переломи кісток склепіння черепа в лівій лобово-тім`яно-скроневій області та в правій потиличній області, перелом лівої тім`яної кістки, зони забою речовини головного мозку з крововиливом під м`якою оболонкою в області великих півкуль мозку та правої півкулі мозочка), поранення м`яких тканин на правій бічній поверхні шиї (колото-різана рана з розповсюдженням ранового каналу вглиб м`язів бічної поверхні шиї), забійної рани правого передпліччя та синець на передній поверхні лівої половини грудної клітини.

Смерть ОСОБА_9 настала у результаті травми голови, проявами якої стали відкриті переломи кісток черепа, забій головного мозку та крововилив під його м`яку оболонку.

Вчинивши умисні насильницькі дії, спрямовані на вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, заволоділи майном потерпілої ОСОБА_9 , а саме: браслетом із сплаву золота 585 проби, довжиною 20 см, вагою 10 грамів, вартістю 13 300 грн.; каблучкою із сплаву золота 585 проби, вагою 3 грами, вартістю 4 000 грн.; сережками із сплаву золота 585 проби, вагою 4 грами, вартістю 5 000 грн.; смартфоном марки "Apple Iphone 7", чорного кольору вартістю 15 000 грн., із карткою мобільного оператора "Київстар" вартістю 50 грн., мобільним телефоном марки "Samsung Galaxy J7" вартістю 10 000 грн., із карткою мобільного оператора "лайфселл" вартістю 50 гривень, грошовими коштами у сумі 40 000 грн.

Після чого ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , на виконання злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння автомобілем марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , вартістю 397 312 грн., привів в дію двигун зазначеного автомобіля та залишив місце - злочину на вказаному транспортному засобі, прибувши на автомобілі до м. Київ. ОСОБА_9 місце злочину залишив на автомобілі "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 . У подальшому ОСОБА_13 , відповідно до попередньої змови з ОСОБА_9 , перемістив транспортний засіб до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_6 , де, відповідно до злочинної змови з ОСОБА_9 , переховували з метою подальшого протиправного обернення автомобіля на власну користь. Викраденим у ОСОБА_9 майном ОСОБА_9 та ОСОБА_13 розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 вчинили умисні дії, що виразились в умисному протиправному заподіянні смерті викраденої людини, вчиненого з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто скоїли кримінальне правопорушення, передбачене п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; умисні дії, що виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, тобто скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України, а також викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що спричинили тяжкі наслідки, тобто скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 146 КК України.

Крім того, ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України за таких обставин.

Так, ОСОБА_13 , в порушення вимог ст. 23 ЗУ "Про Національну поліцію", якою передбачено, що до повноважень поліції належить здійснення контролю за дотриманням фізичними і юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, інших предметів, на які поширюється дозвільна система внутрішніх справ, постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Положення про дозвільну систему" № 576 від 12.10.1992, якою встановлено особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку і використання спеціально визначених предметів, що розповсюджується, серед іншого, на вогнепальну зброю, а також Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 662 від 21.08.1998, в червні 2019 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, знаходячись за адресою: АДРЕСА_7 , маючи умисел на незаконне поводження з вогнепальною зброєю та бойовими припасами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно без передбаченого законом дозволу придбав - безоплатно отримав від особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, 75 патронів, калібру 7,62x39 мм, що споряджені кулями з маркуванням "ПС" із сталевим осердям, 60 патронів калібру 7,62х54R, що спорядженні кулями з маркуванням "ЛПС" зі сталевим осердям, 2 патрони калібру 7,62x54R з маркуванням "Т-46М" зі свинцевим осердям, 3 патрони калібру 7,62x25 мм з маркуванням "ПТ", 11 патронів калібру 7,62x25 мм, що споряджені кулями з маркуванням "П" зі свинцевим осердям, 1 патрон калібру 9x18, що споряджений оболонковою кулею з маркуванням "Пст", мисливський самозарядний карабін моделі "ФОРТ 201", № НОМЕР_5 , калібру 7,62x39 мм, промислового способу виробництва КНВО "ФОРТ" МВС України, який належить до нарізної вогнепальної зброї.

У подальшому ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, умисно, незаконно, вказану вогнепальну зброю та бойові припаси переніс до гаражного приміщенні № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , який на праві власності належить ОСОБА_13 , де зберігав без передбаченого законом дозволу.

Крім того ОСОБА_13 , продовжуючи злочинні дії, спрямовані на незаконне поводження з вогнепальною зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами та вибуховими пристроями, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановлену дату та час, у невстановленому місці, незаконно, без передбаченого законом дозволу придбав уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ та корпус осколкової гранати ВОГ-17, споряджений пластичною вибуховою речовиною, виготовленою на основі гексогену, картонною гільзою, картонною шайбою та різьбовою втулкою.

У подальшому ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, умисно, незаконно, вказані вибуховий пристрій (бойовий припас) та конструктивно оформлений заряд вибухової речовини переніс до гаражного приміщенні № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , де зберігав без передбаченого законом дозволу.

22.10.2019, в період з 13.50 год. по 19:44 год., працівниками поліції під час розслідування кримінального провадження за фактом умисного вбивства, в ході проведення обшуку в порядку ст. 233 КПК України гаражного приміщення № 119, розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , у присутності понятих виявлено та вилучено: 75 патронів, які належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є проміжними патронами калібру 7,62x39 мм, що споряджені кулями "ПС" із сталевим осердям; 60 патронів, які належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є гвинтівочними патронами калібру7,62х54R, що спорядженні кулями з маркуванням "ЛПС" зі сталевим осердям, 2 патрони, які належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї та є гвинтівочними патронами калібру 7,62x54R, які споряджені модернізованими трасуючими кулями "Т-46М" зі свинцевим осердям; 3 патрони, які належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є пістолетними патронами калібру 7,62x25 мм, що споряджені модернізованими трасуючими кулями "ПТ"; 11 патронів, які належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є пістолетними патронами калібру 7,62x25 мм, що споряджені кулями "П" зі свинцевим осердям; 1 патрон, який належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є пістолетним патроном калібру 9x18, що споряджений оболонковою кулею "Пст" зі стальним осердям; мисливський самозарядний карабін моделі "ФОРТ 201", № НОМЕР_5 , калібру 7,62x39 мм, промислового способу виробництва КНВО "ФОРТ" МВС України, який належить до нарізної вогнепальної зброї; уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ, який є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та бойовим припасом, та корпус осколкової гранати пострілу ВОГ-17, що споряджений пластичною вибуховою речовиною, виготовленою на основі гексогену, що є вибуховою речовиною, картонною гільзою, картонною шайбою та гізьбовою втулкою, не є вибуховим пристроєм та бойовим припасом, є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини. Пристрій, що утворюється при конструктивному поєднанні наданих на дослідження уніфікованого запалу дистанційної дії УЗРГМ та корпусу осколкової гранати пострілу ВОГ-17, спорядженого пластичною вибуховою речовиною, виготовленою на основі гексогену, картонною гільзою, картонною шайбою та різьбовою втулкою є саморобним вибуховим пристроєм типу ручна граната та відноситься до бойових припасів. Вищевказану вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухову речовину та вибухові пристрої ОСОБА_13 незаконно придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу в обраному ним місці - гаражному приміщенні № 119, розташованого за адресою: АДРЕСА_8 .

Такими своїми злочинними діями, які виразились у носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав повністю. В ході виконання судом вимог ч. 1 ст. 348 КПК України, обвинувачений зазначав, що бажає давати показання. В подальшому, від дачі показань по суті обвинувачення обвинувачений ОСОБА_9 фактично відмовився, до завершення судового розгляду показання не надав, вказавши, що його стан здоров`я унеможливлює надання ним будь-яких показань.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 у пред`явленому обвинуваченні і вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146 КК, своєї вини не визнав повністю. Показав, що ОСОБА_9 він знає вже довгий час, бо в них є спільний інтерес - це автотранспорт. ОСОБА_9 був однокласником брата його дружини. Неприязних відносин між ними не було. Десь в кінці серпня на початку вересня 2019 року вони разом із ОСОБА_9 перебували в його гаражі, розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , де ОСОБА_9 допомагав йому із ремонтом авто. В ході їхнього спілкування, ОСОБА_9 йому розповів про свої претензії до ОСОБА_9 , що полягали у несправедливому, на думку ОСОБА_9 , розподілі майна під час розлучення. Також ОСОБА_9 повідомив йому, що у ОСОБА_9 є племінник, який застосовував фізичну силу до ОСОБА_9 та його батька. У зв`язку з цим ОСОБА_9 попросив його бути присутнім на зустрічі із ОСОБА_9 , щоб її племінник йому нічого не зробив. ОСОБА_9 він також знав, однак останній раз бачив її на їхньому із ОСОБА_9 весіллі, де він був як водія для молодят. Відносини були між ними нормальні, жодної неприязні не було. Він до ОСОБА_9 не телефонував і про зустріч не домовлявся. Про зустріч із ОСОБА_9 домовлявся ОСОБА_9 , і йому про це нічого не відомо. Жодних домовленостей між ним та ОСОБА_9 не було. В жовтні 2019 року вони були в його гаражі, ОСОБА_9 допомагав йому із ремонтом авто, під час чого забруднився, а тому переодягнувся в його одяг. Зустріч із ОСОБА_9 відбулася спонтанно, бо коли вони виїхали із гаражів разом із ОСОБА_9 на автомобілі "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , який належав його роботодавцю ОСОБА_25 , та був у нього користуванні, то він не розумів куди вони їдуть. Потім вже ОСОБА_9 сказав йому, що вони їдуть на зустріч із ОСОБА_9 в сторону Бортничів. Приїхавши до Бортничів, ОСОБА_9 йому сказав, що в нього розмова із ОСОБА_9 не виходить, тому він самостійно пішов до ОСОБА_9 , а ОСОБА_9 залишився чекати його в автомобілі "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , десь за метрів 300 від місця його зустрічі із ОСОБА_9 . На зустріч ОСОБА_9 приїхала одна на автомобілі "Land Rover Discovery". Зустрівшись із ОСОБА_9 , він запитав у останньої, чи буде вона розмовляти із ОСОБА_9 , який їх чекає трохи далі, на що ОСОБА_9 погодилась. Він сів на пасажирське сидіння "Land Rover Discovery" і поїхали разом до місця, де їх чекав ОСОБА_9 . Під`їхавши на це місце, ОСОБА_9 вийшла із автомобіля, а також ОСОБА_9 вийшов, і вони переговорили між собою. Після цієї розмови ОСОБА_9 була дуже знервована, плакала, однак сказала, що хоче йому все розповісти. Вони сіли в автомобіль "Land Rover Discovery", а саме він за кермо, оскільки ОСОБА_9 не могла керувати ним, з огляду на стан в якому вона перебувала після розмови із ОСОБА_9 , а вона на заднє сидіння. На цей момент він не бачив, що ОСОБА_9 була в кайданках. Вони поїхали перші, а за ними поїхав ОСОБА_9 на автомобілі "Mitsubishi Lancer". Вже їдучи в автомобілі, через пару хвилин, він побачив, що на ОСОБА_9 були вдягнені кайданки. Він ці кайданки ОСОБА_9 не вдягав, а це зробив ОСОБА_9 Навіщо ОСОБА_9 це зробив йому невідомо. В той момент коли на ОСОБА_9 вдягали кайданки, він перебував з другої сторони автомобіля, тому безпосереднього цього не бачив. Також йому не було ідомо про те, що у ОСОБА_9 були кайданки, оскільки він їх вперше побачив на ОСОБА_9 . Він їхав на дружню розмову. Вони не їхали спеціально до лісосмуги в с. Вороньків, а просто кудись їхали, розмовляючи із ОСОБА_9 щодо поділу майна, і ОСОБА_9 йому повідомила, що майно поділено порівну: квартиру поділили між нею, сином та ОСОБА_9 , а дача та автомобіль не є їхнім спільним майном. Поговоривши, вони зупинились десь серед дороги, де ОСОБА_9 запропонував з`їхати в лісосмугу, щоб поговорити із потерпілою. ОСОБА_9 нічого на це не сказала. Вони з`їхали разом, зупинились там, і ОСОБА_9 підійшовши, відкрив задні двері автомобіля "Land Rover Discovery", силою, тягнучи за куртку, витягнув ОСОБА_9 із авто, і він вийшов із авто. Він не міг до кінця зрозуміти як вони поділили майно, бо ОСОБА_9 розповідав йому одне, а ОСОБА_9 інше. Він повинен був для себе розібратися хто із них правий. Його ОСОБА_9 попросив допомогти в цій ситуації шляхом спілкування, але нікого не вбивати і не бити. Він запитав у ОСОБА_9 з приводу того, що обставини щодо поділу майна, які йому розповів ОСОБА_9 , не співпадають із тим, що йому розповідає ОСОБА_9 . На що ОСОБА_9 сказав, що вони самі розберуться. ОСОБА_9 в цей час плакала. Потім вони почали вдвох відходити, а він залишився біля автомобілів. Він не чув про що вони розмовляли, однак чув якісь шум, крики. Побачивши, що ОСОБА_9 роздягається, він підійшов до них, і попросив у ОСОБА_9 ключі, зняв із ОСОБА_9 кайданки. ОСОБА_9 роздягалась самостійно, але вона це робила за вказівкою ОСОБА_9 . Коли вони йшли, то у ОСОБА_9 задзвонив мобільний телефон, який ОСОБА_9 забрав в неї та виключив, наказавши останній роздягатись. ОСОБА_9 в цей момент плакала, в неї була істерика. Він повернувся назад до автомобілів, де кинув кайданки в бардачок автомобіля "Mitsubishi Lancer". В цей час вони йшли прямо по полю вздовж лісосмуги, ОСОБА_9 вів ОСОБА_9 примусово, тримаючи її за лікоть. Пройшовши метрів 40-45, вони спустились у лісосмугу, в канаву. Спустившись туди ОСОБА_9 почав копати яму, можливо, в такій спосіб хотів залякати ОСОБА_9 . Потім він до них спустився у канаву, де ОСОБА_9 , будучи в нижній білизні та носках, сиділа біля куща, а ОСОБА_9 копав яму, жодних розмов між ними не було. Також жодних тілесних ушкоджень на ОСОБА_9 він не бачив. Потім ОСОБА_9 сказав, що тут яму копати складно, і пішов копати яму в інше місце, наверх. Він залишився поряд із ОСОБА_9 , сказавши їй, що ключі від автомобіля "Land Rover Discovery" в запаленні, і вона може поїхати. Він пішов розмовляти до ОСОБА_9 , щоб відволікти його, однак наверх до нього не підіймався, а стояв внизу. Їхня розмова тривала близько 5 хвилин, після цього він повернувся назад, де сиділа ОСОБА_9 , однак її там вже не було. Він подумав, що ОСОБА_9 втекла, побігши до дороги, де її хтось підібрав та допоміг. Потім ОСОБА_9 спускався туди, де сиділа ОСОБА_9 , однак жодних криків та ударів він не чув. Через деякий час повернувся ОСОБА_9 один, сказавши, що вони вирішили всі питання, і автомобіль залишається йому. Потім він повідомив ОСОБА_9 , що автомобіль оформлений на ОСОБА_34 . Він жодних дій щодо пошуку потерпілої не вживав. Також не питав де потерпіла. Він був впевнений, що вона втекла. Він жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не наносив, а також будь-яких речей, які належали ОСОБА_9 він не брав. Також він не бачив і не чув, щоб ОСОБА_9 наносив ОСОБА_9 будь-які удари. Тіло ОСОБА_9 він не бачив. Потім він сів за кермо автомобіля "Land Rover Discovery", а ОСОБА_9 за кермо автомобіля "Mitsubishi Lancer" і вони приїхали знову до Бортничів. В подальшому вони залишили автомобіль "Land Rover Discovery" на Осокорках. Він забрав собі ключі та документи від автомобіля"Land Rover Discovery", щоб сховати автомобіль від ОСОБА_9 , щоб останній йому нічого не зробив (не спалив, не розбив), та повернути власнику ОСОБА_17 . Крім того, ОСОБА_9 вже випив коньяк, то не заперечував, щоб авто залишилось в нього. Однак, 15 жовтня він не мав можливості повернути авто власнику, бо в нього не було із ним зв`язку. Після цього вони заїхали до його гаражу, де він переодягнувся у цивільний одяг, оскільки був у камуфляжі, а після цього поїхали забрати ОСОБА_25 , і по дорозі висадили ОСОБА_9 в районі Деміївської площі. Разом із ОСОБА_25 на автомобілі "Mitsubishi Lancer" вони повернулися по автомобіль "Land Rover Discovery" за кермо якого сів він, і вони разом поїхали до с. Велика Вільшанка, де він сховав автомобіль "Land Rover Discovery". Однак, не встиг повернути його власнику, бо його затримали. Зазначив, що обставини події, які були повідомлені ОСОБА_9 , щодо його дій є неправдивими та останній його обмовляє, оскільки ОСОБА_9 у такий спосіб намагається виправдати свої дії, перекладаючи вину на нього, боячись нести покарання за скоєні ним дії.

На уточнюючи питання сторони обвинувачення обвинувачений ОСОБА_13 показав, що після зустрічі із ОСОБА_9 в ОСОБА_35 , він сів за кермо автомобіля "Land Rover Discovery" за проханням ОСОБА_9 . Однак, напрямок поїздки ОСОБА_9 йому не вказав. Коли він підійшов зняти кайданки із ОСОБА_9 , то вже усвідомлював, що відбувається насильство щодо ОСОБА_9 , однак нічого не зробив виключно по своїй дурості. Відповіді на питання з приводу того, чому обвинувачений не зняв раніше кайданки із потерпілої, надати не зміг. Він спустився у канаву, бо його покликав ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_9 спустився до канави із ОСОБА_9 , то лопатки в нього не було. Після цього ОСОБА_9 піднявся, пішов до автомобіля "Mitsubishi Lancer", де із багажника взяв лопатку, повернувшись назад, а ОСОБА_9 в цей час сиділа там у кущах, у канаві. Потім вже спустився і він, і ОСОБА_9 почав копати яму. Ця лопатка та бита лежали просто в багажнику, оскільки вони належать власниці авто ОСОБА_25 . Ніхто їх заздалегідь не готував і не ховав. Його телефон залишився в одязі в гаражі, оскільки вони швидко поїхали і він забув телефон. Де був телефон ОСОБА_36 йому невідомо. Він не бачив, щоб ОСОБА_9 залишав телефон у його гаражі, але коли повернулися, то ОСОБА_9 переодягався в його гаражі у свій одяг.

На уточнюючи питання сторони захисту обвинувачений ОСОБА_13 показав, що йому було невідомо як загинула ОСОБА_9 . Про те, що вона загинула йому повідомили лише у районному відділі поліції після його затримання. Також зазначив, що як би він міг повернути час назад, то він би не дав туди поїхати. Йому дуже шкода, що так сталось із ОСОБА_9 .

На уточнюючи питання представника потерпілих обвинувачений ОСОБА_13 показав, що в той момент як він перебував поряд із автомобілями, він дістав технічний паспорт, який лежав у портмоне, щоб подивитись хто його власник, і побачив, що автомобіль "Land Rover Discovery" оформлений на ОСОБА_34 . В подальшому ці інформацію повідомив ОСОБА_9 . Він мав фізичну можливість зупинити ОСОБА_9 , оскільки мав гарну фізичну форму, але не зробив цього. Причини такої своєї поведінки повідомити не може, зазначивши, що в цьому і була його помилка.

З приводу пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, обвинувачений ОСОБА_13 показав, що свою вину у вчиненні цього кримінального правопорушення він визнає. Обвинувачений показав, що його знайома ОСОБА_37 попросила його про допомогу, взявши на зберігання зброю, про яку зазначено в обвинувальному акті, оскільки вона в неї було двоє маленьких дітей, а ця зброя лежали у шафі. Вказана зброя належала її чоловіку ОСОБА_38 , який був схильний до вживання алкогольних напоїв, а тому ОСОБА_37 переживала, що до цієї зброї був вільний доступ. У зв`язку з чим він погодився їй допомогти. ОСОБА_37 повинна була забрати цю зброю 1 листопада 2019 року, після розлучення із чоловіком. Забирав він цю зброю разом із ОСОБА_25 . Вся зброя була складена до сумки, яку він навіть не відкривав, а просто забрав собі на зберігання. Сумка була дуже тяжка. Зі слів відомо, що там знаходились якісь патрони, сайга, схоже щось на автомат ОСОБА_39 . Дозволу на переміщення та зберігання цієї зброї він не мав, а тому усвідомлював, що він їх зберігав та віз незаконно.

Докази та процесуальні документи на підтвердження встановлених судом обставин, та їх оцінка.

Не зважаючи на те, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_13 вину у вчиненні передбачених п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146 КК, не визнають, їх вина у вчиненні цих кримінальних правопорушень, а також вина ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, який хоч і беззаперечно визнав вину у вчиненні цього злочину, повністю підтверджується, дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_17 в якості свідка, з дотриманням правил, передбачених ст. 352 КПК України, та попереджений про кримінальну відповідальність, показав, що загибла ОСОБА_9 була його матір`ю, а обвинувачений ОСОБА_9 - це його батько. Він проживав разом із мамою та молодшим братом. 15 жовтня 2019 року він із ранку бачив свою маму, перед тим як піти на роботу. Також близько обіду він спілкувався із мамою по телефону. Вже ввечері близько 17:20 год. йому зателефонував черговий працівник поліції та повідомив, що надійшла заява про викрадення та зникнення його матері, попросивши як найшвидше прибути за місцем проживання, де на нього буде чекати СОГ. Також працівник поліції йому повідомив, що до викрадення його матері причетний ОСОБА_9 . Він на той момент не спілкувався взагалі із ОСОБА_9 , і в нього не було навіть номеру мобільного телефону ОСОБА_9 , оскільки останній їх постійно змінював. Він зателефонував до бабусі ОСОБА_26 , щоб взяти номер телефону ОСОБА_9 , однак остання йому його не надала, оскільки він був їй невідомий. Потім він зателефонував до брата ОСОБА_9 - ОСОБА_40 , який вже дав йому номер телефону ОСОБА_9 - НОМЕР_7 . Він зателефонував на цей номер телефону, однак трубку ніхто не взяв. Потім пізніше, йому зателефонував самостійно ОСОБА_9 , але із іншого номеру телефону - НОМЕР_8 , і повідомив йому, що він не розуміє, у зв`язку з чим його розшукують, оскільки він не в чому невинний і йому невідомо де ОСОБА_9 . Також ОСОБА_9 повідомив, що він самостійно приїде до поліції, щоб поспілкуватися із слідчим. Однак, того вечора ОСОБА_9 так і не приїхав до поліції. Після розлучення батьків він із ОСОБА_9 не спілкувався, можливо бачив його 3-4 рази. Після розподілу майна у ОСОБА_9 були претензії до ОСОБА_9 , оскільки він вважав, що майно поділено несправедливо, бо все майно повинно було бути йому. За час їхнього сімейного життя, починаючи десь із того моменту як йому було 10 років, батько почив вчинювати домашнє насильство як щодо нього, так і до матері. ОСОБА_9 застосовував щодо ОСОБА_9 і фізичне насильство, у зв`язку з чим вона неодноразово зверталась до поліції. До певного часу в їхній родині працював і батько, і мати. Потім ОСОБА_9 звільнили із роботи, і більшість грошей почала заробляти ОСОБА_9 . Після розлученні ні аліменти, ні жодної матеріальної допомоги ОСОБА_9 не надавав, ОСОБА_9 повністю самостійно забезпечувала їхню родину. Після розлучення зустрічей між ОСОБА_9 та ОСОБА_9 не було, оскільки мати його боялась, а саме, щоб останній не застосував фізичну силу чи до неї, чи до нього. Тому ні ОСОБА_9 , ніхто з його родичів не знав, ні де, ні як вони жили. У ОСОБА_9 був автомобіль марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , який після її смерті, викрали. Також в її користуванні було два мобільні телефони: "Apple Iphone 7" та "Samsung Galaxy J7". ОСОБА_9 постійно носила прикраси, і 15.10.2019 року на ній були одягнені золоті: каблучка, ланцюжок на зап`ястку та сережки. Так як, ОСОБА_9 займалась ремонтами, то вона завжди мала при собі грошові кошти, зокрема для того, щоб розрахуватися із робочими, закупити необхідний будівельний матеріал. Зазвичай в неї була частина свої коштів в сумі близько 25 000 грн., і близько 20 000 грн. - це робочі гроші. 15.10.2019 року в ОСОБА_9 однозначно були при собі грошові кошти, але точна сума йому невідома. Також потерпілий ОСОБА_17 зазначив, що на момент смерті ОСОБА_9 його молодшому брату було 5 років, і він став його опікуном, самостійно його утримує та виховує. ОСОБА_13 до цих подій він не знав. Вже після цього йому стало відомо, що ОСОБА_13 був водієм на весіллі батьків.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_19 в якості свідка, з дотриманням правил, передбачених ст. 352 КПК України, та попереджена про кримінальну відповідальність, показала, що померла ОСОБА_9 була її сестрою. ОСОБА_9 знає із самого дитинства. 15.10.2019 року пропала ОСОБА_9 , однак їм із мамою спочатку про це навіть ніхто не повідомив. 15 жовтня 2019 близько 15:15 год. вона із мамою телефонувала до ОСОБА_9 , однак її телефон був поза межами досяжності. Пізніше вона ще раз набрала до ОСОБА_9 , однак вона так і не відповіла. Вже 16 жовтня 2019 року, ввечері, до них зателефонував ОСОБА_17 і повідомив, що пропала ОСОБА_9 . У п`ятницю (18.10.2019) вони разом із мамою приїхали до м. Києва за місцем проживання ОСОБА_9 , де були її син ОСОБА_17 та свідок ОСОБА_21 .

На уточнюючи питання сторони обвинувачення потерпіла ОСОБА_19 показала, що у родини ОСОБА_17 були майнові претензії до ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_9 та його мати вважали, що майно поділено між колишнім подружжям несправедливо, і все повинно було залишитись у ОСОБА_9 . Так, спочатку ОСОБА_9 та ОСОБА_9 проживали спільно із батьками ОСОБА_9 , а в подальшому батьки ОСОБА_9 купили їм двокімнатну квартиру. Ремонт в цій квартирі ОСОБА_9 допомагали робити брати її батька. В подальшому вони цю квартиру продали, купили нову, в якій ОСОБА_9 зі своїми робочими зробила ремонт. Після розлучення цю квартиру було поділено навпіл між ОСОБА_9 та ОСОБА_9 на підставі рішення суду. Все майно, яке було в квартирі винесли ОСОБА_9 та його мати. Після продажу цієї квартири кошти були поділені між колишнім подружжям порівну, а саме кожному по 62 000 доларів США. В подальшому ОСОБА_9 на ці кошти купила квартиру в новобудові, де в подальшому зробила ремонт, та переїхала туди проживати разом із дітьми. ОСОБА_9 постійно працювала, самостійно забезпечувала себе та двох дітей, купила автомобіль. Також потерпіла показала, що не задовго до розлучення, вона незначний час проживала у ОСОБА_17, за проханням мами, оскільки ОСОБА_9 жалілася, що в них в сім??ї негаразди. За цей час ОСОБА_9 ображав ОСОБА_9 , знущався над нею, застосовував щодо неї фізичну силу, гуляв до ранку, зокрема із іншими жінками. Тому після розлучення ОСОБА_9 не спілкувалася із ОСОБА_9 , бо вона його боялась. Але їхній син ОСОБА_41 постійно ходив до ОСОБА_17, де спілкувався із батьком. Незадовго до вбивства ОСОБА_9 її син ОСОБА_41 сказав, що бачив ОСОБА_9 , який хоче прийти до них і подивитись як вони живуть. ОСОБА_9 цього дуже боялась і не бажала зустрічатись із ОСОБА_9 , і взагалі його бачити.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показала, що ОСОБА_9 вона знає давно, оскільки їхні батьки все життя товаришували. Жодних відносин із ОСОБА_9 не підтримує. 15.10.2019 року було вбито її близьку подругу ОСОБА_9 . Цього дня в період часу між 11:00-12:00 год. вона зідзвонювалась із ОСОБА_9 та домовилась із нею про зустріч ввечері, щоб відсвяткувати день народження її сина. Потім в період час між 15:00-16:00 год. їй на мобільний телефон за номером НОМЕР_9 надійшло повідомлення у месенджері "WhatsApp" від ОСОБА_9 наступного змісту: "я знаходжусь в лісі, в кайданках, і не до кінця було написано слово: " ОСОБА_42 …". Вона намагалась з`ясувати, що сталося, однак зв`язок обірвався. Вона зрозуміла, що щось трапилась, повернулась відразу на роботу, повідомила поліцію і проінформувала керівника поліції м. Києва про те, що трапилось. Після цього відразу були розпочаті першочергові пошукові дії ОСОБА_9 . Крім того, вона намагалася шукати самостійно ОСОБА_9 , оскільки згідно отриманої інформації від її колег (працівників поліції), останній раз сигнал з номеру телефону ОСОБА_9 був зафіксований у межах Бориспільського району, точну назву населеного пункту вже не пам`ятає. Напередодні цих подій, а саме 14 жовтня 2019 року, вона зустрічалась із ОСОБА_9 . Під час цієї зустрічі вона передала ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 40 000 грн., щоб остання закупила необхідні будівельні матеріали для ремонту дачного будинку її батьків, яким на той час займалась ОСОБА_9 . Вказані грошові кошти їй повернуті не були. Також свідок показала, що після поділу майна ОСОБА_9 розпочала самостійне життя, тяжко працювала, самостійно утримувала дітей, потім купила квартиру, автомобіль. Однак, якісь майнові питання після цього між ОСОБА_9 та ОСОБА_9 виникали. Після розлучення ОСОБА_9 перебувала у важкому психологічному стані, у постійному стресі, бо час від час їй телефонував ОСОБА_9 , який намагався дізнатись, де вона проживає, погрожував їй. ОСОБА_9 дуже боялась, що ОСОБА_9 дізнається, де вона проживає, і вчинить протиправні дії щодо неї або їхнього сина. За останні роки спільного сімейного життя ОСОБА_9 досить агресивно себе поводив щодо ОСОБА_9 : ображав її, застосовував фізичну силу, бив її, тому ОСОБА_9 його боялась. Крім того, свідок додала, що під час досудового розслідування, вона приймала участь в огляді місця події (трупу), де вона опізнала, що було виявлено труп ОСОБА_9 . Також вона приймала участь у слідчий дії - огляд її мобільного телефону, який вона надала добровільно, під час якого було оглянуто її мобільний телефон, зроблені скріншоти її переписки із ОСОБА_9 , після їй цей телефон було повернуто назад.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показала, що вона познайомилась із ОСОБА_9 десь влітку 2019 року як із дизайнером, яка повинна була займатись ремонтом на її квартирі, за порадою її знайомої. Десь в середині жовтня 2019 року, точної дати не пам`ятає, після обіду між 14:00-15:00 год. вони зустрітись із ОСОБА_9 , і мали поїхати до неї на квартиру, щоб обрати та підібрати підлогу. Коли вони зустрілись із ОСОБА_9 , то остання була дуже схвильована, знервована, налякана. Вони в такому стані ОСОБА_9 побачила вперше, оскільки зазвичай остання була спокійна, врівноважена, не проявляла ніяких лишніх емоцій. При цьому ОСОБА_9 постійно хтось телефонував, і яка відповідаючи на ці дзвінки, весь час казала: " Зачекай , зачекай ОСОБА_44 , я приїду". Після цього ОСОБА_9 сказала їй, що вони сьогодні не поїдуть обирати підлогу, як домовлялись, а поїдуть іншим разом. Наступного дня вона зателефонувала до ОСОБА_9 , однак її телефон був поза зоною досяжності. Працівники, які в неї працювали на квартирі, якими керувала ОСОБА_9 , також були збентежені, оскільки остання і з ними на зв`язок не виходила. Пізніше вона дізналась, що ОСОБА_9 вже не має.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_25 показала, що ОСОБА_13 вона знає із 2011 року, спочатку між ними були дружні відносини, а потім робочі. У 2015 року, для забезпечення свої безпеки від колишнього чоловіка, на неї почав працювати ОСОБА_13 як водій та охоронник. ОСОБА_13 був фізично сильним чоловіком, тому поряд із ним вона та її дитина відчували себе у безпеці. ОСОБА_13 їздив на її авто "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , возив її на роботу, забирав з роботи, возив її дитину до школи та на різні гуртки, а також забирав її з них, супроводжував її. Її авто перебувало у постійному користуванні ОСОБА_13 , він його паркував поряд із його місцем проживання. У випадках коли їй був потрібний автомобіль, ОСОБА_13 їй його привозив. ОСОБА_9 вона бачила до цього пару разів. ОСОБА_9 товаришував із ОСОБА_13 . ОСОБА_9 займався ремонтом автомобілів, зокрема, ремонтував і її авто. 14 чи 15 жовтня о 17:00 год., як завжди, ОСОБА_13 приїхав по неї на роботу. Сівши до авто, вона побачила, що там також на задньому сидінні сидів ОСОБА_9 . ОСОБА_13 сказав їй, що їм разом треба відвести в ремонт автомобіль "Land Rover", щоб вона його потім забрала. ОСОБА_9 був дуже п`яний та ледь тримався на ногах. В автомобілі вона бачила пусту пляшку з під коньяку і бутилу з " ОСОБА_45 -колою". В подальшому, десь в районі Деміївської площі, вони висадили ОСОБА_9 . Потім вони із ОСОБА_13 кудись поїхали в межах м. Києва, де забрали автомобіль "Land Rover". Вона вважала, що це автомобіль ОСОБА_13 , оскільки в нього були від нього ключі. За кермо автомобіля "Land Rover" сів ОСОБА_13 , а вона за кермо автомобіля "Mitsubishi Lancer". Вони поїхали за межі м. Києва, куди саме вона вже не пам`ятає, бо вона не знала точне місце куди їхати, вона їхала позаду, слідом за автомобілем "Land Rover". Вони приїхали до якогось населеного пункту в Обухівському районі, назву вже не пам`ятає. Вони зупинились на пагорбі, і ОСОБА_13 сказав їй, щоб вона залишалась тут, а він поїде залишить авто і повернеться назад до неї. Він поїхав кудись, а вона залишилась там його чекати. Згодом ОСОБА_13 повернувся, сів за кермо авто "Mitsubishi Lancer", і відвіз її додому. ОСОБА_13 вперше її попросив поїхати із ним відвести автомобіль вночі. На її запитання в чому була така необхідність, ОСОБА_13 промовчав. Однак, вона йому повністю довіряла, тому в неї це не викликало жодних підозр. 17 жовтня 2019 року о 17:00 год., як завжди, ОСОБА_13 приїхав по неї на роботу. Потім вони заїхали забрали зі школи дитину, і рухаючись по провул. Лаврському, в сторону дому, їм невідомі авто перекрили дорогу, з яких вийшло 17 невідомих чоловіків, які витягли їх із автомобіля, забрали телефони і доставили їх до відділу поліції, нічого не пояснюючи. Наступного дня їй повідомили, що було вчинено кримінальне правопорушення, до якого причетний її автомобіль, і який вилучили. Також свідок показала, що в багажнику авто "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , зберігались стара саперна лопата та дерев`яна бита, які вона туди поклала після того, як за декілька місяців до цих подій вона продала гараж свого діда, які належали останньому. ОСОБА_13 вона може охарактеризувати лише з позитивної сторони як спокійну, виважену, тактовну людину. ОСОБА_13 майже завжди ходив у темному одязі, в туфлях. Але бувало, що ОСОБА_13 був одягнений у камуфляжний одяг.

У частині пред`явленого ОСОБА_13 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, свідок ОСОБА_25 показала, що десь за 2 місяці до цих подій, її подруга-сусідка ОСОБА_37 попросила, щоб вона взяла в неї зброю на зберігання, яка зберігалась в її квартирі. Таке прохання остання обґрунтувала тим, що прийшовши додому із роботи, вона побачила, що її чоловік був випивший, а ця зброя лежала посеред квартири, і її маленькі діти мали до неї вільний доступ. Так як їй було відомо, що в ОСОБА_13 був сейф, то повідомивши про цю ситуацію ОСОБА_13 , останній погодився взяти собі на зберіганню цю зброю на деякий час. Вся зброя була складена до великої чорної сумки, яка була дуже тяжка, тому ОСОБА_13 зайшов та забрав цю сумку, поклавши її до авто, для того, щоб завезти на зберігання в сейф, який знаходився в гаражі. Цю зброю повинен був забрати чоловік подруги ОСОБА_46 десь через пару днів. Вона не знає, яка саме там була зброя, лише бачила, що там було дуже багато коробок із патронами.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що ОСОБА_13 він знає давно, це його сусід, а його дружина ОСОБА_201 хрещена мати їхньої доньки. Він разом зі своє дружиною проживає за адресою: АДРЕСА_6 . Десь в жовтні 2019 року, точного часу не пам`ятає, але точно після 22:00 год. до нього приїхав ОСОБА_13 на автомобілі типу " Джин " чорного кольору, марку вже не пам`ятає, який заїхав відразу у двір. Вийшовши із авто, ОСОБА_13 попросив у нього залишити це авто на пару днів, сказавши, що в ньому якісь несправності із електрикою. Також ОСОБА_13 сказав, що в неділю він привезе якогось майстра, який полагодить все, і він забере це авто. ОСОБА_13 більше йому нічого не пояснював, він був схвильований та дуже кудись поспішав. Після цього він відразу закрив автомобіль та пішов кудись за ворота. Такий приїзд ОСОБА_13 не здивував, оскільки ОСОБА_13 працював водієм і часто приїжджав на різних авто його роботодавців. Однак, авто в нього він залишив мабуть вдруге. Потім вказаний автомобіль забрали працівники поліції. ОСОБА_9 він не знає.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показала, що ОСОБА_13 вона знає давно, це її кум, оскільки його дружина ОСОБА_201 хрещена мати їхньої доньки. Вона разом із чоловіком проживає за адресою: АДРЕСА_6 . Десь восени 2019 року, пізно ввечері, точно після 21:00-22:00 год., до них приїхав ОСОБА_13 , який постукав у вікно, вона з ним привіталась через вікно, і до нього вийшов її чоловік ОСОБА_24 . Через незначний чоловік повернувся назад, і сказав, що ОСОБА_13 залишив у них в дворі автомобіль, бо в ньому щось зламалось. Це був автомобіль "Land Rover" чорного кольору. Потім цей автомобіль забрали працівники поліції. ОСОБА_9 вона не знає.

Крім показань указаних потерпілих та свідків, вина ОСОБА_9 та ОСОБА_13 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушеннях, повністю підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, наступними доказами:

- процесуальними документи, які відображають рух досудового розслідування в кримінальному провадженні, підтверджують повноваження службових осіб на прийняття процесуальних рішень та порядок залучення потерпілих у цьому кримінальному провадженні:

- витягом з ЄРДР, який датований від 01.04.2020 року за підписом реєстратора ОСОБА_48 , згідно з яким зареєстроване кримінальне провадження за № 0008631 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146 КК України, та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України (т.3 а.с.60-63). Наведений документ підтверджує дату внесення до ЄРДР відомостей про уточнений виклад обставин вчинення кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні № 0008631, відповідно до формулювання, викладеного у обвинувальному акті щодо ОСОБА_49 та ОСОБА_13 , який є предметом судового провадження;

- витягом з ЄРДР, який датовано від 14.01.2020 року, згідно з яким зареєстроване кримінальне провадження № 0008631 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 289, п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України (т.3 а.с.50-53). Наведений документ підтверджує дату внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кожного зазначеного кримінального правопорушення та джерело отримання відповідних відомостей, відповідно до вимог ст. 214 КПК України. За своїм змістом, витяг про внесення відомостей до ЄРДР у відповідності до вимог ст. 214 КПК України є приводом для початку досудового розслідування, а факти, викладені у названому документі, підлягають перевірці та відповідно до вимог ст. 91 КПК України доведенню;

- витягом з інтегрованої інформаційно-пошукової системи МВС України за № 44588652 від 15.10.2019 року щодо надходження на спеціальну лінію 102 повідомлення від ОСОБА_21 про те, що на її мобільний телефон надійшло повідомлення від подруги ОСОБА_9 про те, що її викрав її колишній чоловік ОСОБА_9 , надягнувши на неї кайданки. Заявниця по "WhatsApp" вирахувала її місце знаходження: АДРЕСА_9 . Вказане повідомлення зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал НП України" (журналі єдиного обліку) Бориспільського ВП за № 25496 (т.3 а.с.4);

- даними рапорту, складеного оперативним черговим Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві від 15.10.2019 року по факту надходження повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_21 щодо викрадення її подруги ОСОБА_9 її колишнім чоловіком ОСОБА_9 , зареєстрованого в журналі ЄО Дніпровського УП № 75292 15.10.2019 року (т.3 а.с.3);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15.10.2019 р., згідно якого було прийнято усну заяву від ОСОБА_17 в якій він повідомив про те, що 15 жовтня 2019 року близько 17:20 год. виявив зникнення матері ОСОБА_9 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_10 (т.3 а.с.5-6);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 17.10.2019 р., згідно якого було прийнято усну заяву від ОСОБА_17 , в якій він повідомив про те, що 15 жовтня 2019 року вийшла із дому за адресою: АДРЕСА_10 , яка була на автомобілі марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , яка зникла і по теперішній час місце її знаходження невідомо (т.3 а.с.22-23);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 17.10.2019 р., згідно якого було прийнято усну заяву від ОСОБА_17 , в якій він повідомив про те, що 17 жовтня 2019 року о 15:50 год. по АДРЕСА_11 невідомі особи заволоділи автомобілем марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 (т.3 а.с.26-27);

-витяги із БД "Угон" та з АРМОР щодо автомобіля марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 (т.3 а.с.28, 29);

-даними рапорту слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_50 від 18.10.2019 року, з якого вбачається, що в ході проведення розслідування кримінального провадження № 0008631 від 15.10.2019, 18 жовтня 2019 року близько 15:30 год. в лісосмузі на відстані близько 1000 м від с. Вороньків Бориспільського району Київської області виявлено труп ОСОБА_9 , яка була викрадена 15.10.2019 року невстановленими особами з ознаками насильницької смерті, який зареєстрований в журналі ЄО за № НОМЕР_10 , на підставі якого було прийнято рішення у відповідності до вимог ст. 214 КПК України (т.3 а.с.32);

-даними рапорту оперуповноваженого ВКП Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_51 від 22.10.2019 року, на ім`я начальника Дніпровського ГУ НП у м. Києві, в якому останній повідомив, що в ході проведення розслідування кримінального провадження № 0008706, було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_12 , яким користується ОСОБА_13 , знаходиться автоматична зброя та боєприпаси, з метою проведення невідкладного обшуку в порядку ч. 3 ст. 233 КПК (т.3 а.с.40);

-даними рапорту ст. о/у ВКП Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_52 від 22.10.2019 року, з якого вбачається, що під час оперативного супроводження матеріалів ЄРДР № 0008706 від 18.10.2019 року, за результатами проведеного обшуку в гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_12 , встановлено, що в діях ОСОБА_13 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який зареєстрований в журналі ЄО за № НОМЕР_11 , на підставі якого було прийнято рішення у відповідності до вимог ст. 214 КПК України (т.3 а.с.41);

-витягом з ЄРДР за № 0008810 від 23.10.2019, з якого вбачається, що до реєстру внесено дані на підставі рапорту о/у ВКП Дніпровського УП ГУ НП, зареєстрованого в журналі ЄО за № НОМЕР_11 , щодо незаконного зберігання ОСОБА_13 вогнепальної зброї, вибухових речовин та вибухових пристроїв. Дії останнього кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України (т.3 а.с.38);

-повідомленнями від 15 жовтня 2019 року, від 17 жовтня 2019 року, від 17 жовтня 2019 року, від 18 жовтня 2019 року, від 23 жовтня 2023 року, згідно з якими слідчий Дніпровського управління ГУ НП в м. Києві повідомив керівника Київської місцевої прокуратури № 4 про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0008631 (т.3 а.с.1), № 0008665 (т.3 а.с.21), № 0008683 (т.3 а.с.25), № 0008706 (т.3 а.с.31), № 0008810 (т.3 а.с.39) відповідно. Наведені документи підтверджують виконання стороною обвинувачення вимог ч. 6 ст. 214 КПК України;

-дорученнями від 15 жовтня 2019 року, від 17 жовтня 2019 року, від 17 жовтня 2019 року, від 18 жовтня 2019 року, від 23 жовтня 2019 року, відповідно до яких начальник СВ Дніпровського управління ГУ НП в м. Києві доручив слідчому Дніпровського управління ГУ НП в м. Києві провести досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008631 (т.3, а.с.7), № 0008665 (т.3 а.с.24), № 0008683 (т.3 а.с.30), № 0008706 (т.3 а.с.33), № 0008810 (т.3 а.с.42) відповідно. Наведені документи підтверджують реалізацію керівником органу досудового розслідування повноважень, передбачених ч. 2 ст. 39 КПК України;

-постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 від 18.10.2019 року, згідно якою матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0008631 від 15.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК; та № 0008683 від 17.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК, об`єднано в одне провадження під єдиним реєстраційним номером 0008631. Досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні доручено СВ Дніпровського управління ГУ НП в м. Києві (т.3 а.с.10-11);

-постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 від 18.10.2019 року, згідно якою із матеріалів досудового розслідування № 0008631 від 15.10.2019 року виділено в окреме кримінальне провадження матеріали досудового розслідування за ч. 2 ст. 146 КК, про внесено відомості до ЄРДР за № 0008707 (т.3 а.с.12-13);

-постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 від 18.10.2019 року, згідно якою матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0008706 від 18.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК; та № 0008707 від 18.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК, об`єднано в одне провадження. Досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні доручено СВ Дніпровського управління ГУ НП в м. Києві (т.3 а.с.35-36);

-постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 від 28.10.2019 року, згідно якою матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0008631 від 15.10.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК; № 0008706 від 18.10.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК та № 0008810 від 23.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, об`єднано в одне провадження під єдиним реєстраційним номером 0008631. Досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні доручено СВ Дніпровського управління ГУ НП в м. Києві (т.3 а.с.16-19);

-постановою першого заступника Генерального прокурора про доручення здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу від 09.11.2019 року, згідно із якою подальше здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0008631 від 15.10.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК, доручено СУ ГУ НП у м. Києві (т.3 а.с.44-45);

-доручення від 24 листопада 2019 року, відповідно до якого заступник начальника відділу СУ ГУ НП в м. Києві доручив ст. слідчому СУ ГУ НП в м. Києві провести досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008631 (т.3, а.с.49). Наведений документ підтверджує реалізацію керівником органу досудового розслідування повноважень, передбачених ч. 2 ст. 39 КПК України;

-постановами заступника начальника СВ Дніпровського УП ГУ у м. Києві від 15.10.2019 року (т.3 а.с.8) та від 18.10.2019 року (т.18 а.с.21-22); начальника відділення СВ Дніпровського УП ГУ у м. Києві від 15.10.2019 року (т.18 а.с.23-24) та від 17.10.2019 (т.18 а.с.25-26); начальника СВ Дніпровського УП ГУ у м. Києві від 23.10.2019 року (т.3 а.с.14-15) та заступника начальника СУ ГУ НП у м. Києві від 23 листопада 2019 року (т.3 а.с.47-48) про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні. Наведені документи підтверджують реалізацію керівником органу досудового розслідування повноважень, передбачених ч. 2 ст. 39 КПК України, та визначають перелік осіб, уповноважених здійснювати досудове розслідування у цьому провадженні відповідно до положень ст. 40 КПК України;

-витяги з ЄРДР за № 0008631, датований від 17.10.2019 року (т.18 а.с.17-18) та за № 0008706, датований від 18.10.2019 року (т.18 а.с.19-20), в яких міститься перелік слідчих, уповноважених здійснювати досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні. Хоча указані витяги носить інформаційний характер, але дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться на підставі відповідних процесуальних рішень уповноважених осіб;

-постанови першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 4 від 15.10.2019 року (т.3 а.с.9), від 18.10.2019 року (т.3 а.с.34), від 21.10.2019 року (т.3 а.с.37) та заступника прокурора м. Києва від 14 листопада 2019 року (т.3 а.с.46) про призначення групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні. Наведені документи підтверджують реалізацію уповноваженим керівником прокуратури повноважень, передбачених ст. 36, 37 КПК України, та визначає перелік осіб, уповноважених здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, приймати процесуальні рішення у цьому провадженні та підтримувати обвинувачення в суді;

-ухвали слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2019 року (т.3 а.с.70), від 11.03.2020 року (т.3 а.с.78-82), якими продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0008631, до 18 березня 2020 року та до 18 квітня 2020 року відповідно;

-заявою ОСОБА_19 від 19.10.2019 року про залучення її як потерпілої у кримінальному провадженні (т.18 а.с.1); копією паспорту ОСОБА_19 (т.18 а.с.2-4); заявою ОСОБА_17 про залучення до провадження як потерпілого від 19.12.2019 року (т.18 а.с.6); копією паспорту ОСОБА_17 (т.18 а.с.7, 13); заявою ОСОБА_17 від 19.12.2019 року про залучення до провадження як представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_18 , який на підставі розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 1008 від 06.12.2019 року, визнаний опікуном малолітнього ОСОБА_18 (т.18 а.с.10); копією розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 917 від 07.11.2019 року, згідно якого малолітньому ОСОБА_18 надано статус дитини-сироти (т.18 а.с.14-15); копією свідоцтва про народження ОСОБА_18 (т.18 а.с.16); постановою слідчої про залучення представника потерпілого від 19.12.2019 року (т.18 а.с.11-12). Вказані документи підтверджують набуття ОСОБА_19 , ОСОБА_17 процесуального статусу потерпілих, а також набуття ОСОБА_17 процесуального статусу представника малолітнього потерпілого ОСОБА_18 , та їхні повноваження як потерпілої сторони;

-протоколом огляду місця події (трупа) від 18 жовтня 2019 року (т.7 а.с.128-132) з додатками до нього: план-схема розташування тілесних ушкоджень на трупі (т.7 а.с.133-134) та ілюстративна таблиця (т.18 а.с.36-38), відповідно до якого ст. слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_53 , у присутності понятих ОСОБА_54 та ОСОБА_55 , за участю ОСОБА_21 , спеціаліста КМБ СМЕ ОСОБА_56 та спеціаліста ОСОБА_57 , із застосуванням технічних засобів - фото фіксація на фотокамеру "Sony", проведено огляд трупу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який виявлено з ознаками насильницької смерті, на ділянці місцевості, розміром 3х3 м, яка вкрита травою, листям, гілками, та розташована на відстані 1 км від с. Вороньків Бориспільського району Київської області, по ґрунтовій дорозі, яка веде від вул. Центральна, у напрямку с. Рогозів, на відстані 20 м від ґрунтової дороги, а саме у ямковій ділянці місцевості (глибиною 1,5-2 м) у лісосмузі. Вказаним протоколом встановлено місце вчинення кримінального правопорушення та зафіксовано обстановка в місці виявлення трупа, положення, в якому його було виявлено, зокрема: лежачи на животі, ноги прямі, зведені, права рука виправлена та відведена від тулубу, ліва рука виправлена та відведена від тулубу під прямим кутом, голова повернута праворуч, лівою частиною обличчя торкається землі, та елементи одягу, які були одягнені на трупі: нижня білизна та шкарпетки. У ході цієї слідчої дії спеціалістом КМБ СМЕ детально оглянуто труп ОСОБА_9 з описом виявлених тілесних ушкоджень. Також в ході цієї слідчої дії було оглянуто прилеглу ділянку, де виявлено: на відстані 5-ти м від тіла, в напрямку вул. Центральна, місце розритого ґрунту площею 1х1 м, неправильно форми; на відстані 1-го м від тіла - 4 мішки з побутовим сміттям; на відстані 25-35 м та трохи вище від місця виявлення трупу - ще одна ділянка місцевості з розритим ґрунтом, яка більша за розмірами. Були вилучені: зразки ґрунту з першої описаної розритої ділянки місцевості; зрізи з нігтьових пластин з правої руки трупа; зрізи з нігтьових пластин з лівої руки трупа;

-висновком експерта № 022-172-2363-2019 від 12.02.2020 р. (т.5 а.с.6-8), наданого лікарем судово-медичним експертом другої кваліфікаційної категорії КМК БСМЕ ОСОБА_58 , на підставі постанови ст. слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві від 19.10.2019 року (т.1 а.с.4-5), з якого вбачається, що при досліджені трупа ОСОБА_9 виявлені такі ушкодження: травма голови (забійні рани волосяної частини на лівій бічній поверхні та в потиличній області праворуч, відкриті багатоосколкові переломи кісток склепіння черепа в лівій лобово-тім`яно-скроневій області та в правій потиличній області, перелом лівої тім`яної кістки, зони забою речовини головного мозку з крововиливом під м`якою оболонкою в області великих півкуль мозку та правої півкулі мозочка); поранення м`яких тканин на правій бічній поверхні шиї (колото-різана рана з розповсюдженням ранового каналу вглиб м`язів бічної поверхні шиї); забійна рана правого передпліччя; синець на передній поверхні лівої половини грудної клітини. До смерті ОСОБА_9 призвела травма голови, проявами якої стали відкриті переломи кісток черепа, забій головного мозку та крововилив під його м`яку оболонку. Спричинена ОСОБА_9 травма голови, за ознаками небезпеки для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та знаходиться у зв`язку з настанням її смерті. Виявлені при дослідженні трупа поранення м`яких тканин на правій бічній поверхні шиї, забійна рана на правому передпліччі та синець на передній поверхні лівої половини грудної клітини мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які не знаходяться у зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 . Травма голови виникла внаслідок трикратної ударної дії тупими предметами. Ушкодження в лівій лобно-тім`яно-скроневій області виникло від однократної дії тупого предмету, що мав виступаючі обмежені поверхні, ушкодження в лівій тім`яній області та в правій потиличній області - від двократної дії твердого предмету продовгуватої форми, індивідуальні властивості якого не відобразились. Поранення м`яких тканин на правій бічній поверхні шиї утворилось при складній дії гострого предмету типа клинка ножа. Рана на правому передпліччі утворилась від однократної дії тупого предмету довгастої форми, який мав складну конфігурацію за рахунок виступаючих обмежених поверхонь різної форми та розмірів. При спектральному аналізі вздовж країв ран виявлено незначно підвищений вміст заліза та цинку. Виявленні ушкодження виникли прижиттєво, мають однакову давність утворення. Після спричинення ушкоджень смерть ОСОБА_9 настала на протязі часу, що не перевищував 30-40 хвилин. У процесі виникнення ушкоджень ОСОБА_9 могла здійснювати активні дії, встановити об`єм яких за даними дослідження її трупа не є можливим. Даних для визначення положень ОСОБА_9 , в яких вона знаходилась в процесі утворення ушкоджень немає. Смерть ОСОБА_9 настала за 2,5-3 доби до проведення огляду її трупа на місці виявлення, яке відбулось 18.10.2019 р. о 19:20 год. Странгуляційна борозна в області лівого променево-зап`ясткового суглобу трупа могла утворитись внаслідок тривалого стиснення його поверхні кайданками. В крові трупа ОСОБА_9 етиловий спирт та інші спирти не знайдені. Кров від трупа ОСОБА_9 відноситься до групи АВ (IV);

-висновком експертного дослідження № 021-2363-2019 від 10.02.2020 року (т.5 а.с.9-13), наданого лікарем судово-медичним експертом другої кваліфікаційної категорії КМК БСМЕ ОСОБА_58 , на підставі направлення ст. слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві від 18.10.2019 року № 76153 (т.5 а.с.1), відповідно до якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлені такі ушкодження: травма голови (забійні рани волосяної частини на лівій бічній поверхні та в потиличній області праворуч, відкриті багатоосколкові переломи кісток склепіння черепа в лівій лобово-тім`яно-скроневій області та в правій потиличній області, втиснений перелом лівої тім`яної кістки, зони забою речовини головного мозку з крововиливом під м`якою оболонкою в області великих півкуль мозку та правої півкулі мозочка); поранення м`яких тканин на правій бічній поверхні шиї (колото-різана рана з розповсюдженням ранового каналу вглиб м`язів бічної поверхні шиї); забійна рана правого передпліччя; синець на передній поверхні лівої половини грудної клітини. До смерті ОСОБА_9 призвела травма голови, проявами якої стали відкриті переломи кісток черепа, забій головного мозку та крововилив під його м`яку оболонку. Це ушкодження за ознаками небезпеки для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та знаходиться у зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 . Виявлені при дослідженні трупа поранення м`яких тканин на правій бічній поверхні шиї, забійна рана на правому передпліччі та синець на передній поверхні лівої половини грудної клітини мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які не знаходяться у зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 . Травма голови, забійна рана на правому передпліччі та синець на грудній клітині утворились внаслідок дії тупих предметів з обмеженою поверхнею. Поранення на правій бічній поверхні шиї утворилось при складній дії гострого предмету типу клинка ножа;

-висновком експертного дослідження № 072-118-2019 від 30.12.2019 року з додатками (т.5 а.с.14-25, 26-30), наданого лікарем судово-медичним експертом-криміналістом КМК БСМЕ ОСОБА_59 , на підставі направлення лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_60 від 19.10.2019 року, відповідно до якого при лабораторному дослідженні ушкоджень на шкіряних клаптях та переломів на кістках склепіння черепу з ушкодженнями від трупа ОСОБА_9 встановлено, що: а) на шкіряному клапті з лівої лобової ділянки: ушкодження № 1 за своїми морфологічними властивостями є колото-різаною раною. Локалізація рани (лобна ділянка), відсутність ранового каналу, помірна випуклість країв до зовні, а також ніби "зрізана", в напрямку зсередини до зовні, підшкірно-жирова клітковина вказує на те, що воно могло бути спричинене гострим краєм кісткового уламка під час виникнення перелому кісток; ушкодження № 2 за своїми морфологічними властивостями є забійною раною і виникло від дії твердого тупого предмету з обмеженою поверхнею, що містить ребро, найбільш ймовірно певної конфігурації; ушкодження № 3 за своїми морфологічними властивостями є забійною раною, яка виникла від дії твердого тупого предмету з обмеженою поверхнею, що містить ребро, найбільш ймовірно певної конфігурації; б) на шкіряному клапті з правої тім`яної ділянки: ушкодження за своїми морфологічними властивостями є забійною раною, що виникла від дії твердого тупого предмету з обмеженою в межах контакту поверхнею, що містить ребро (ребра); в) на шкіряному клапті з правої бічної поверхні шиї: ушкодження за своїми морфологічними властивостями є колото-різаною раною, яка утворились від складної дії плаского предмету, що має колюче-ріжучі властивості по типу клинка ножа, який має обух з помірно вираженими ребрами та гостре лезо; г) на шкіряному клапті з правого передпліччя: ушкодження за своїми морфологічними властивостями є забійною раною, що виникла від дії твердого тупого предмету довгастої форми, який має складну конфігурацію за рахунок виступаючих обмежених поверхонь різної форми та розмірів. При мікрорентгенівському флуоресцентному спектральному аналізі вздовж країв ран виявлено незначно підвищений вміст заліза та цинку у вигляді нашарувань слабкої інтенсивності, що відповідають одне одному за топографією. Будь-яких інших сторонніх нашарувань та включень в ділянках досліджених ран не знайдено. На кістках склепіння черепа виявлено 2 ділянки з переломами: ділянка № 1 - розташована в лівій лобно-тім`яно-скроневій області, представляє собою багатоуламчастий перелом, який виник від дії твердого тупого предмету, що в своєму складі містить виступаючі обмежені поверхні. В точці прикладання травмуючої сили № 5 між стиками шва виявлено затиснуту смугоподібної форми частку металу прямокутної форми, сріблястого кольору, яка була досліджена на предмет елементного складу за методикою мікрорентгенівського флуоресцентного спектрального аналізу. В результаті було отримано спектр з елементним складом в обраній точці: Fe, Cr, А1, Р, Ca, V, Mn, Ni, Cu, з яких залізо становить 84,15%, хром 10,95%, алюміній 4,04%. Вказана частка металу могла входити до складу травмуючого знаряддя; ділянка № 2 - розташована на лівій тім`яній кістці і має вигляд лінійної форми, косовертикально направленої (зліва направо та знизу догори) лінії перелому, який виник від дії твердого тупого предмету продовгуватої форми, індивідуальні властивості якого в морфологічних властивостях перелому не відобразились;

-висновком експертного дослідження № 082-968-2019 від 29.10.2019 року (т.5 а.с.31), наданого лікарем судово-медичним експертом-імунологом КМК БСМЕ ОСОБА_61 , на підставі направлення лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_60 від 19.10.2019 року, яким встановлено, що кров від трупа ОСОБА_9 відноситься до групи АВ (IV);

-висновком експертного дослідження № 051-2100-2019 від 23.10.2019 року (т.5 а.с.32), наданого експертом-токсикологом КМК БСМЕ ОСОБА_62 , на підставі направлення лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_60 від 19.10.2019 року, з якого вбачається, що в результаті судово-токсикологічного дослідження крові від трупа ОСОБА_9 не знайдено: метиловий та етиловий спирти, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери;

-висновком експертного дослідження № 061-1951-2019 від 19.11.2019 року (т.5 а.с.33-34), наданого лікарем судово-медичним експертом-гістологом КМК БСМЕ ОСОБА_63 , на підставі направлення лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_60 від 19.10.2019 року, з якого вбачається, що крововиливи в м`яких тканинах лівої бічної поверхні голови, правої потиличної ділянки, шиї праворуч, правого передпліччя - без клітинної реакції. Субарахноїдальні, дрібновогнищеві кортикальні крововиливи в півкулі, дрібновогнищеві крововиливи в тканині стовбура, субепендимно - без клітинної реакції. Недокрів`я в селезінці, слабке нерівномірне кровонаповнення судин внутрішніх органів з ознаками порушення гемореології та мікроциркуляції; шунтування кровотоку в нирці, дрібновогнищевий нефросклероз. Серозний з геморагічним компонентом набряк легень. Неповний септальний цироз печінки;

-протокол огляду від 16.10.2019 року з додатком до нього (т.7 а.с.1-2, 3), згідно з яким слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_64 , в приміщенні кабінету № 317 СВ Дніпровського УП, в присутності свідка ОСОБА_21 , провів огляд мобільного телефон марки "Iphone 10", який належить ОСОБА_21 , яка добровільно надала його на огляд. В ході цієї слідчої дії було здійснено перегляд месенджера "WhatsApp", де була виявлено історію переписки користувача цього мобільного телефону з іншим користувачем - абонентом " ОСОБА_65 " (померла ОСОБА_9 ) в період часу із 15:35 год. до 15:41 год. У цій переписці зафіксовано повідомлення, які надходили від ОСОБА_9 з таким змістом: "Меня украл ОСОБА_44", "Эспаси" (спаси) час надходження 15:35 год.; "Я в лесу" - 15:36 год.; "Энвручники" (в наручниках) - 15:41 год.; " ОСОБА_66 " - 15:41 год. Після цього жодних повідомлень від ОСОБА_9 не надходило. При цьому в ході цієї слідчої дії були зроблено та збережено скріншот цієї переписки, який долучений до цього протоколу. Незначний період час між цими повідомленням - 5 хвилин, а також зміст цих текстових повідомлень, які є короткими та неповними, підтверджує те, що відносно потерпілої ОСОБА_9 були вчинені незаконні дії, у зв`язку з якими вона проти її волі утримувалася в певному місці, яке вона не мала змоги вільно залишити, перебуваючи в кайданках, тобто її викрадення, і вона знала особу, що причетна до її викрадення, а саме ОСОБА_67 ;

- протоколом обшуку від 17 жовтня 2019 року (т.7 а.с.17-22), відповідно до якого, в період часу з 21:22 год. до 21:28 год. старшим слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_68 , в порядку ст. 233 КПК України, у присутності понятих: ОСОБА_69 та ОСОБА_70 , а також за участю інших осіб: ОСОБА_23 - власника домоволодіння, о/у УКР ГУ НП у м. Києві ОСОБА_71 , із застосуванням технічних засобів - відеофікація на фотокамеру "Panasonic", із картою-пам`яті micro sd, доданою в якості додатку (т.7 а.с.22), який переглянути в ході судового розгляду, проведено обшук автомобіля марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , який розташований за адресою: АДРЕСА_6 . Законність проведення цієї слідчої дії підтверджується ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22.10.2019 року № 755/16708/19, 1-кс/755/8043/19 (т.7 а.с.31-33). У ході проведення обшуку виявлено автомобіль марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , номер кузову: НОМЕР_12 , який зачинений та доступ до салону був неможливий. За результатами цього обшуку було вилучено цей автомобіль. Будь-яких зауважень від учасників обшуку не надійшло. Встановлено, що обшук проведено з дотриманням та у відповідності до положень ст. ст. 223, 236 КПК України, та належним чином зафіксовано відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Підстав для визнання недопустимими протоколу обшуку від 17.10.2019 року, вилученого в ході обшуку автомобіля, судом не встановлено. Суд відхиляє аргументи сторони захисту про недопустимість цього доказу через те, що фактично під час обшуку відбувався допит власника. Так, нормами чинного КПК України не заборонено, в ході проведення слідчої дії - обшук, ставити питання власнику житла чи іншого володіння, щодо виявлених речей та документів. Такі пояснення не являються показаннями свідка, в розумінні статті 95 КПК України, оскільки стосуються виключно обставин, які підлягають з`ясуванню для досягнення й забезпечення завдань, що стоять перед обшуком. Під час проведення обшуку ОСОБА_23 давала пояснення слідчому, відповідаючи на його питання, виключно з приводу того, за яких обставин на території її подвір`я з`явився автомобіль марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 . Це в свою чергу свідчить про те, що під час проведення обшуку 17.10.2019 р. слідчим слідча дія - допит ОСОБА_23 не проводилися;

-протоколом обшуку від 17 жовтня 2019 року (т.7 а.с.23-27), відповідно до якого, в період часу з 17:01 год. до 17:17 год. слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_72 , в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, за участю спеціаліста ОСОБА_73 , о/у УКР ГУ НП у м. Києві ОСОБА_74 , у присутності понятих: ОСОБА_75 та ОСОБА_76 , а також за участю ОСОБА_13 - користувача автомобілем, із застосуванням технічних засобів - відеофікація на фотокамеру "Panasonic HC-V260", проведено обшук автомобіля марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився по центру провулку Лаврського в м. Києві, навпроти "Культурологічного центру". Законність проведення цієї слідчої дії підтверджується ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22.10.2019 року № 755/16708/19, 1-кс/755/8043/19 (т.7 а.с.31-33). У ході проведення обшуку автомобіля, на даху, виявлено та вилучено: зв`язка ключів, а саме: ключ від автомобіля марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , ключ сигналізація, магнітний ключ зеленого кольору; грошові кошти у сумі 30 грн. Обшук в салоні автомобіля не здійснювалось. Було вилучено автомобіль марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 . Також під час обшуку автомобіля було проведено обшук особи ОСОБА_13 , в ході якого було виявлено та вилучено: ключі від автомобіля марки "Land Rover", мобільний телефон марки "Samsung" IMEI: НОМЕР_13 , з сім-картою НОМЕР_14 ; ланцюжок з металу жовтого кольору; дві каблучки з металу жовтого кольору; ремінь; годинник з металу жовтого кольору. Будь-яких зауважень від учасників обшуку не надійшло;

-відеозаписом слідчої дії - обшук, який розміщений на карті-пам`яті micro sd, доданою в якості додатку (т.7 а.с.27 на звороті), відтворений в судовому засіданні, на якому зафіксовано об`єктивність фіксації фактів у протоколі обшуку від 17.10.2019 р., процедура проведення обшуку автомобіля марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , зафіксовано ОСОБА_13 , який знаходиться поряд із автомобілем марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , та не заперечував, що він є користувачем даного транспортного засобу, а також зафіксовано процедуру проведення особистого обшуку ОСОБА_13 із залученням о/у УКР ГУ НП у м. Києві ОСОБА_74 , у присутності понятих: ОСОБА_75 та ОСОБА_76 , дії слідчого під час слідчої дії, відсутність будь-яких заперечень чи зауважень з боку учасників слідчої дії та факт відмови ОСОБА_13 від отримання копії цього протоколу. Це в свою чергу свідчить, що зазначена слідча дія проведена відповідно до вимог Кримінального процесуального Кодексу, підстав сумніватися у її законності немає;

-протоколом огляду місця події - ділянки місцевості, що знаходиться на задньому дворі Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2, де розташований автомобіль марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , від 17.10.2019 року (т.7 а.с.42-43). Зі змісту цього протоколу слідує, що в період часу з 19:48 год. до 20:47 год. слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_72 , за участю спеціалістів: ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , у присутності понятих: ОСОБА_79 та ОСОБА_80 , із застосуванням технічних засобів - відеофікація на фотокамеру "Panasonic HC-V260", із картою-пам`яті micro sd, доданою в якості додатку (т.7 а.с.43 на звороті), який переглянути в ході судового розгляду, провів огляд автомобіля марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 . В ході цієї слідчої дії було виявлено та вилучено: на задньому лівому сидінні - чоловічу куртку темно-синього кольору, в кишенях якої знаходилась: зв`язка ключів, шкіряний футляр із документами: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_13 серії НОМЕР_15 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , серії НОМЕР_16 на ім`я ОСОБА_17 , картка киянина на ім`я ОСОБА_81 , посвідчення командира громадської безпеки на ім`я ОСОБА_13 , полковника МП КГБ, боргова розписка на суму 400 доларів США, та ключниця з грошовими коштами у сумі 417 грн., 6 ключів та два магнітні ключі; у підлокітнику водійського сидіння - предмет схожий на ніж сріблястого кольору та жіночі окуляри фіолетового кольору; у багажному відділенні - три рукавиці: одна шкіряна, дві текстильні; у багажному відділенні, під килимком, - саперна лопата з дерев`яною рукояткою, з нашаруванням ґрунту, та дерев`яну биту. Також в ході цієї слідчої дії було виявлено та вилучено змиви із задніх правих та лівих дверей (ручок). Всі вищезазначені вилучені предмети та речі поміщені до окремих спецпакетів, на які було нанесено відповідні написи, та які підписані слідчим і учасниками слідчої дії;

-ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2019 р. № 755/16708/19, 1-кс/755/8041/19 (т.7 а.с.38-41), якою було накладено арешт на вищезазначене майно, вилучене під час проведення обшуку автомобіля марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився по центру провулку Лаврського в м. Києві, навпроти "Культурологічного центру" та огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2, де був розташований автомобіль марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , від 17.10.2019 року, а також на автомобіль марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 ;

-протоколом огляду місця події - майданчик, який знаходиться на території Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2, де розташований автомобіль марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , від 18.10.2019 року (т.7 а.с.44-50). Зі змісту цього протоколу слідує, що в період часу з 13:00 год. до 14:22 год. слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_82 , за участю спеціалістів: ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , у присутності понятих: ОСОБА_80 та ОСОБА_86 , із застосуванням технічних засобів - фотоапарат "Sony" та відеокамери "Panasonic HC-V260", провів огляд автомобіля марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 . В ході цієї слідчої дії було виявлено та вилучено: змиви речовини бурого кольору з карти правої передньої двері; на задньому сидінні з правої сторони шкіряний рюкзак, в середині якого знаходились документи та речі ОСОБА_9 ; два сліди папілярних узорів, а саме: слід № 1 з дверної карти внутрішньої сторони передньої правої, слід № 2 з дверної карти внутрішньої сторони лівої передньої двері; між передніми сидіннями, біля коробки передач, - чотири пластикових одноразових стакана; з правої карти передніх дверей - упаковку вологих серветок; з лівої карти передніх дверей - предмет зовні схожий на палицю від "Чупа-Чупса"; змив з коробки передач; змив з керма автомобіля; мікрона шарування зі спинки водійського сидіння та зі спинки правого переднього сидіння; фрагменти волосся із правого переднього сидіння. Всі вищезазначені вилучені предмети та речі поміщені до окремих спецпакетів, на які було нанесено відповідні написи, та які підписані слідчим і учасниками слідчої дії;

-ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2019 р. № 755/16708/19, 1-кс/755/7927/19 (т.7 а.с.54-56), якою було накладено арешт на вищезазначене майно, вилучене під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_13 , де був розташований автомобіль марки автомобіль марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 ;

-протоколом обшуку від 18 жовтня 2019 року (т.7 а.с.57-62), відповідно до якого, в період часу з 13:24 год. до 15:43 год., слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_87 , в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, в складі слідчо-оперативної групи Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, у присутності понятих: ОСОБА_88 та ОСОБА_89 , із застосуванням технічних засобів - відеофікація на фотокамеру "Panasonic", проведено обшук в приміщенні квартири АДРЕСА_14 , за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_9 . Законність проведення даної слідчої дії підтверджується ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2019 року № 755/16708/19, 1-кс/755/7928/19 (т.7 а.с.66-68). В ході проведення обшуку виявлено та вилучено: договір № 5 від 25.08.2019 року; сім-карту з логотипом "Vodafone" S/N НОМЕР_17 ; сім-карту з логотипом "Lifecell" S/N НОМЕР_18 ; банківську карту "ПриватБанк" № НОМЕР_19 ; пластикову картку "Київстар" абонентський номер НОМЕР_20 , S/N НОМЕР_21 з додатковою SIM-картою; заяву на приєднання № 20919 на ім`я ОСОБА_9 ; сервер Model XVR2108. Всі вищезазначені вилучені речовини, предмети та речі поміщені до окремих спецпакетів, на які було нанесено відповідні написи, та які підписані слідчим і учасниками слідчої дії. Будь-яких зауважень від учасників обшуку не надійшло;

-протоколом обшуку від 22 жовтня 2019 року (т.7 а.с.69-76) з додатками до нього - ілюстративна таблиця (т.7 а.с.78-103), відповідно до якого, в період часу з 13:50 год. до 19:44 год. слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_90 , в порядку ст. 233 КПК України, за участю спеціаліст ОСОБА_91 , у присутності понятих: ОСОБА_92 та ОСОБА_93 , а також за участю інших осіб: оперативних співробітників УКР ГУ НП у м. Києві, із застосуванням технічних засобів - відеофікація на фотокамеру "Panasonic", проведено обшук у приміщенні гаражу № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", розташованого по АДРЕСА_8 , який належить ОСОБА_13 . Законність проведення цієї слідчої дії підтверджується ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25.10.2019 року № 755/16740/19, 1-кс/755/8105/19 (т.7 а.с.114-117). У ході проведення цієї слідчої дії встановлено, що в середині гаражного приміщення перебуває автомобіль марки "BMW 750І", д.н.з. НОМЕР_22 , у відкритому стані. Під час цього автомобіля було виявлено та вилучено: на водійському сидінні - жіночі речі: ремінь шкіряний коричневого кольору; біла жіноча блузка; жіноча шкіряна куртка чорного кольору із коричневим коміром, на якому плями речовини бурого кольору; жіночі джинси синього кольору; жіночі кросівки, чорні з білою підошвою "Tommy"; кепка червоного кольору; у бардачку - наручники металеві з плямами бурого кольору, предмет схожий на ніж в кобурі; на задньому сидіння, в спортивній сумці, - помпова рушниця ескорт № НОМЕР_88 з написом " ОСОБА_38 від кума ОСОБА_202 у дар, з огляду на намір бачити мисливця 17.02.2011 р."; приклад до рушниці, 5 упаковок "Pemington" з набоями в кількості 23 набої з маркуванням "Pemington! 12 gА, 4 упаковки з набоями "Ротвейл" 40 штук; рушниця з прикладом "Форт 2014", 7.62 х 39, вироблено в Україні 1972 року, НОМЕР_90, з іншої сторони НОМЕР_89; два пустих магазини з номерами знизу № НОМЕР_92, верхня № НОМЕР_91; три магазини з набоями: в 1-му - 30 набоїв, в 2-му - 30 набоїв, в 3-му - 13 набоїв; в коробці 7.62х54 набої 2 шт., набої 7.62х39 - 2 шт.; засоби для чищення зброї; дозволи на зброю на ім`я ОСОБА_94 № НОМЕР_23 на нарізну зброю "Форт 201", номер зброї НОМЕР_24 до 18.07.2018 року; на задньому сидінні - шапка з прорізами для очей чорна та камуфляжна, кепка камуфляжна чоловіча, чехол для ключів, два магнітних ключі та два ключі, копія чеку "Приватбанк" ОСОБА_9 ; парфум "Areon Golor, Tasotti Poris Vonilla" 50 ml, дезодорант АХЕ Black; дозвіл на зброю, сім карти, футляр, скидочні картки; набої калібр 7.62х54, 62 шт., 9 упаковок набоїв 75 шт.; камуфляжна кепка, 2 шапки у виді балаклав камуфляжна та чорного кольору, кобура до пістолету; предмет схожий на мисливську гвинтівку "Форт-201", 5 магазинів; предмет схожий на мисливську гвинтівку «Ескорт»; набої калібру 7.62х39 в кількості 72 шт. За участю спеціаліста-вибухотехніка ОСОБА_95 , на полиці за автомобілем, виявлено та вилучено: коробка чорна з написом "Pioner", в якій знаходиться запал із вибуховим корпусом та листком з іменами та номерами мобільних телефонів; предмети конструктивно схожі на: один сигнал хімічної тривоги з маркуванням "СХТ - 40254-15-82 С- КВ", два реактивні освітлювальні патрони 40 мм з маркуванням НОМЕР_25 ; один вибуховий пакет армійського призначення (військового) призначення маркування, які відносяться до 3-ої категорії вибухонебезпечності вибухових матеріалів (обмежено-небезпечні); один запал до рушниці осколкових гранат УЗРГМ з маркуванням на зовнішній стороні спускового важелю 20-68 УЗРГМ 583, який відноситься до 2-ої категорії вибухонебезпечності вибухових матеріалів (небезпечно); корпус пострілу ВОГ -17 без головного підривача та без порохового заряду, який відноситься до 2-ої категорії вибухонебезпечності вибухових матеріалів (небезпечно). По закінченню проведення перевірки було складено акт перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів (т.7 а.с.77). Також в ході обшуку гаражу, в синій металевій шухляді, друга зверху, було виявлено та вилучено: коробка від Айпад, в якій знаходиться предмет зовні схожий на пістолет з розрядженим магазином, маркування НОМЕР_26 , з написом "Rerk Double Eagle Mod 35", колодка калібр 7 мм у кількості 14 шт., 5.45х39 калібр - 1 шт., 9х18 - 1 шт., 9 шт. газових набоїв, 1 шт. брилок набою 5,45. Також над шафою, на полиці, виявлено та вилучено: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_27 на авто "Фольцваген Джетта", д.н.з. НОМЕР_28 , та № НОМЕР_29 на авто "БМВ 750І", д.н.з. НОМЕР_22 , посвідчення водія № НОМЕР_30 на ім`я ОСОБА_96 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , карта "Укрсіббанк" № НОМЕР_31 на ім`я ОСОБА_97 , картка "Приватбанк" № НОМЕР_32 , стартовий пакет лайф НОМЕР_34 , предмет схожий на "удавку", струна від гітари; коробки з-під мобільних телефонів та Айпад, а саме: коробка "Айфон ХS Max", голд, 64 ГБ, IMEI НОМЕР_35 , коробка айфон "Х", silver, 64 гб imei НОМЕР_36 , коробка "Nexys LGE 960", вайт 16 гб, imei НОМЕР_37 . Також на задньому сидінні авто виявлено та вилучено: чоловічі речі, а саме: одяг у вигляді камуфляжу, штани, куртка, футболка, пара берців, ремінь з чохлом для кайданок, чорного кольору; та документи (страхові поліси до автомобіля "Rang Rover"). На верхній поличці зліва виявлено та вилучено: посвідчення № НОМЕР_38 , на ім`я ОСОБА_98 , картка "Скарбниця" № НОМЕР_39 , квитанція "Скарбниця" на ім`я ОСОБА_99 , закладено перстень чоловічий № АД2763929, паспорт гр. України ОСОБА_100 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серія НОМЕР_40 , картка "Prom інвест банк" № НОМЕР_41 на ім`я ОСОБА_100 , посвідчення водія № НОМЕР_42 на ім`я ОСОБА_100 , медична довідка № 684382 серія 10 ААТ на ім`я ОСОБА_100 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_100 № НОМЕР_43 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_44 на ім`я ОСОБА_101 , "Мітсубісі Карізма", д.н.з. НОМЕР_45 ; чорну коробку, всередині якої знаходилися: бірка з-під ювелірних виробів і перстень артикул №, браслет артикул № , перстень артикул № - 2 шт. У підвальному приміщенні гаража, з лівого боку, виявлено та вилучено: в коричневій кобурі предмет зовні схожий на револьвер з маркуванням "РОНТ RG 89", калібр 9 мл; предмет, схожий на ніж з металевою рукояткою циліндричної форми у матерчатому чохлі чорного кольору; предмет схожий на штик-ніж з металевою рукояткою чорного кольору у металевому чорному чохлі; предмет, схожий на ніж; стартовий пакет "Водафон" НОМЕР_47 . Всі вищезазначені вилучені предмети та речі поміщені до окремих спецпакетів, на які було нанесено відповідні написи, та які підписані слідчим і учасниками слідчої дії. Також було вилучено автомобіль марки "BMW 750І", д.н.з. НОМЕР_22 , який доставлено до майданчику тимчасово вилучених транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_15 ;

-відеозаписом слідчої дії - обшук, який розміщений на карті-пам`яті micro sd, доданою в якості додатку (т.7 а.с.76 на звороті), відтворений в судовому засіданні, на якому зафіксовано об`єктивність фіксації фактів у протоколі обшуку від 22.10.2019 р., в гаражному приміщенні № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", розташованого по АДРЕСА_8 . Це в свою чергу свідчить, що зазначена слідча дія проведена відповідно до вимог Кримінального процесуального Кодексу, підстав сумніватися у її законності немає;

-копією заяви ОСОБА_13 , на ім`я голови ГБК "Маяк" від 29.09.2003 року щодо прийняття його в члени кооперативу, у зв`язку з придбанням гаража № НОМЕР_6 , розташованого по АДРЕСА_8 (т.7 а.с.105); копією технічного паспорту на гаражний НОМЕР_48 , замовником якого є ОСОБА_13 (т.7 а.с.106); копією експлікації на гаражний НОМЕР_48 (т.7 а.с.107); копією плану гаража (т.7 а.с.108). Вказаними документами підтверджується, що гаражний бокс № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", розташованого по АДРЕСА_8 , належить ОСОБА_13 ;

-ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.10.2019 р. № 755/16740/19, 1-кс/755/8104/19 (т.7 а.с.123-126), якою було накладено арешт на вищезазначене майно, вилучене під час проведення обшуку в гаражному приміщенні № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", розташованого по АДРЕСА_8 ;

-протоколом обшуку затриманої особи від 18.10.2019 року (т.7 а.с.127), з якого вбачається, що слідчим Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_87 , на підставі, ч. 3 ст. 208 КПК України, в присутності понятих: ОСОБА_102 та ОСОБА_103 , за участі захисника ОСОБА_104 , здійснено обшук затриманої особи ОСОБА_9 , під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки "ZTE Blаde V10 Vita", IMEI 1: НОМЕР_49 ; IMEI 2: НОМЕР_50 , в якому встановлена сім-картка з абонентським номером НОМЕР_51 ; мобільний телефон марки "Nokia", IMEI 1: НОМЕР_52 , в якому встановлена сім-картка № НОМЕР_53 ; ключ з брелком від домофону; бейсболку чорного кольору WINNER; пасок чорного кольору. Вказані предмети поміщено до полімерного пакету, який опечатані, скріплено відповідною биркою та який підписаний слідчим і учасниками слідчої дії. Зауважень або доповнень до протоколу з боку затриманого ОСОБА_9 , його захисника та понятих не надійшло;

-протоколом обшуку від 18 жовтня 2019 року (т.7 а.с.135-140), відповідно до якого, в період часу з 11:33 год. до 11:40 год., старшим слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_105 , в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, у присутності понятих: ОСОБА_106 та ОСОБА_107 , за участю ОСОБА_108 - володілець квартири, із застосуванням технічних засобів - відеофікація на фотокамеру "Panasonic", проведено обшук в приміщенні квартири АДРЕСА_16 , за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_13 . В ході проведення обшуку виявлено та вилучено речі, що належать ОСОБА_13 , а саме: чорні тактичні штани; чорна тактична куртка; чорна тактична рубашка; джинсові штани темно-синього кольору разом із ременем коричневого кольору; спортивні штани синього кольору; светр чорного кольору; футболка темно-синього кольору; чорна футболка з написом "BMW"; світло синя футболка з написом "Adidas"; футболка синього кольору. Вказані речі поміщені до двох спецпакетів, на які було нанесено відповідні написи, та які підписані слідчим і учасниками слідчої дії. Будь-яких зауважень від учасників обшуку не надійшло. Як вбачається із матеріалів кримінального провадження обшук за місцем проживання ОСОБА_13 було проведено без ухвали слідчого судді у зв`язку з невідкладністю, але за добровільною письмовою згодою ОСОБА_108 (дружина), яка на момент обшуку законно користувалася цією квартирою. Суд присяжних звертає увагу, що виходячи з аналізу кримінальних процесуальних норм, які містяться в ч. 1 ст. 233, ч. 2 ст. 234 та ч. 2 ст. 237 КПК України, обшук житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє (є власником чи користується на праві оренди, іншому праві оплатного чи безоплатного передання у користування та володіння), за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку під час надання такої згоди. Під час проведення цієї слідчої дії, крім самої ОСОБА_108 , були присутні двоє понятих та було складено протокол, в якому зафіксовано хід та результати слідчої дії. Будь-яких обставин, які би викликали сумнів у добровільності згоди ОСОБА_108 на проведення обшуку, судом присяжних не встановлено, адже були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність ОСОБА_108 висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди. У суду присяжних не викликає сумніву добровільність надання ОСОБА_109 дозволу на проведення обшуку у квартирі. Із протоколу обшуку вбачається, що перед проведення обшуку всім учасникам цієї слідчої дії було роз`яснено її мету, права та обов`язки учасників. ОСОБА_110 була постійно присутня при проведенні обшуку, зауважень та клопотань не висловлювала, жодного тиску на неї ніхто не чинив, оскільки будь-які заперечення як з боку ОСОБА_108 , так і понятих відсутні. Протокол обшуку підписаний ОСОБА_109 та понятими без жодних зауважень чи доповнень. Враховуючи наведене, підстав сумніватися у законності проведення зазначеної слідчої дії, а також вважати протокол обшуку від 18.10.2019 року недопустимим доказом, у суду присяжних немає;

-протоколом огляду місця події від 16.12.2019 року з додатком до нього - фототаблиця (т.7 а.с.141-143, 144-148), зі змісту якого вбачається, що ст. слідчим СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_48 , за участю спеціаліста, у присутності двох понятих: ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , із застосуванням технічних засобів - фотокамери "Sony",", із картою-пам`яті micro sd (т.7 а.с.43 на звороті), де зафіксовано відеозапис цієї слідчої дії, який переглянути в ході судового розгляду, було оглянуто автомобіль марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , який перебував на закритому паркувальному майданчику Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2, який на момент огляду був опечатаний печатками Дніпровського УП із підписами понятих та слідчого. В ході цієї слідчої дії було оглянуто салон автомобіля, звідки нічого не вилучалось. В ході огляду багажного відділення автомобіля було виявлено та вилучено: записник синього кольору з написом "Terra Soft", поліетиленові рукавички та канцелярській ніж сіро-червоного кольору, які поміщені до спецпакету, на який було нанесено відповідний напис, та який підписано слідчою і учасниками слідчої дії;

-протоколом огляду предметів від 16.12.2019 року (т.7 а.с.149-153), з якого вбачається, що ст. слідчою СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_113 , із здійсненням фотографування на мобільний телефон, в приміщенні службового кабінету № 308 СУ ГУ НП у м. Києві, проведено огляд речових доказів, а саме: сейф-пакету "Національна поліція України" з написом: "Дніпровське УП, фабула: Лаврська, у гр-на ОСОБА_13 , з переліком предметів, які було вилучено у ОСОБА_13 безпосередньо при його затриманні" з підписом слідчого, двох понятих, спеціаліста, цілісність якого не порушена; сейф-пакету "Національна поліція України" № ЕХР0178121 з написом: "Дніпровське УП, фабула: на даху авто "Міцубісі" НОМЕР_3 , з переліком предметів;

-даними листа, за підписом начальника управління зв`язку та телекомунікації ГУ НП у м. Києві ОСОБА_114 , № 125/125/59/01-2020 від 07.02.2020 року (т.7 а.с.160), наданого на запит ст. слідчою СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_113 № 2518/125/23/05-2020 від 31.01.2020 року про надання інформації, в порядку ст. 93 КПК (т.7 а.с.159), щодо надання інформації з комплексної системи відеоспостереження міста Києва, яка використовується ГУ НП у м. Києві, щодо фіксації транспортних засобів за номерними знаками: НОМЕР_4 , за період з 01.10.2019 по 16.10.2019 року; НОМЕР_3 , за період з 01.01.2019 по 17.10.2019 року, яка розміщена на електронному носії - CD-RW-диску, що є додатком до вказаного листа (т.7 а.с.161). Вказаним доказом підтверджується, що інформація, яка зафіксована на CD-RW-диску, отримана у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального законодавства;

-протоколом огляду предмета від 02.04.2020 року (т.7 а.с.164-182), згідно з яким ст. слідча СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_48 , в приміщенні службового кабінету № 308 СУ ГУ НП у м. Києві, провела огляд інформації, яка міститься на диску CD-RW, наданого управлінням та телекомунікації ГУ НП у ум. Києві. В ході огляду цього диску встановлено, що на ньому містяться інформація щодо фіксації у комплексній системі відеоспостереження міста Києва, яка використовується ГУ НП у м. Києві, яка за архівована у двох папках під назвою: " НОМЕР_54 " та " НОМЕР_3 ". Встановлено, що у папці під назвою " НОМЕР_54 " містяться фотознімки із відеокамер спостереження та файл у форматі Exel, де зафіксовано зведені дані щодо пересування транспортного засобу - автомобіля марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , яким користувалась потерпіла ОСОБА_9 . У вказаному протоколі, за допомогою додатку "Google Карти" на карту м. Києва нанесенні встановлені системою пункти маршруту слідування транспортного засобу та детально відображено маршрут руху автомобіля марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , в період часу з 09:10 год. по 12:33 год. та в період часу з 12:34 год. по 15:12 год. за 15 жовтня 2019 року. Так, автомобіль "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , серед іншого, зафіксовано: об 11:08 год. по вул. Празька; об 11:17 год. - на перехресті вулиць Привокзальної та Харківського шосе, за кермом якого жінка, одягнена у чорну куртку, білу рубашку, волосся світле, яка схожа на потерпілу ОСОБА_9 (т.7 а.с.167); о 15:12 год. - на в`їзді до Південного мосту, в напрямку Лівого берега. Після цього цей автомобіль більше не фіксувався камерами відеооспостереження 15.10.2019 та у подальших днях (в межах запитуваного часу). Вказаний доказ підтверджує те, що востаннє рух автомобіля "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , яким користувалась ОСОБА_9 , було зафіксовано о 15:12 год. в напрямку руху до місця вчинення злочину. При відкритті папки під назвою " НОМЕР_3 " встановлено, що в ній містяться фотознімки із відеокамер спостереження та файл у форматі Exel, де зафіксовано зведені дані щодо пересування транспортного засобу - автомобіля марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , яким користувалися підозрювані ОСОБА_9 та ОСОБА_13 . У вказаному протоколі, за допомогою додатку "Google Карти" на карту м. Києва нанесенні встановлені системою пункти маршруту слідування транспортного засобу та детально відображено маршрут руху автомобіля марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , в період часу з 07:43 год. по 11:45 год. та в період часу з 11:45 год. по 13:57 год. за 15 жовтня 2019 року. Так, автомобіль марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , серед іншого, зафіксовано: о 09:16 год. на перетині вул. Дружби Народів та Либідської площі, за кермом якого чоловік, який візуально схожий на ОСОБА_13 (т.7 а.с.177); о 13:12 - перетин вулиць Бойчука та Бастіонної, де вперше на пасажирському сидінні з`являється пасажир, риси обличчя розгледіти неможливо (т.7 а.с.173), водночас подальший рух цього автомобіля продовжується весь час із вказаним пасажиром за таким маршрутом: 0 13:13 год. - рух по бульвару Дружби народів, 0 13:15 год. - перетин бульвару Дружби народів та Либідської площі, о 13:31 год. перетин вулиць Лобановського та Деміївської, звідки на незначній відстані, розташовано гаражне приміщення № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", який належить ОСОБА_13 ( АДРЕСА_8 ); та о 13:46 год. - перетин вул. Наддніпрянської та бульвару Дружби народів, о 13:57 год. - перетин вулиць Ахматової та Ревуцького (м. Позняки). Після цього цей автомобіль більше не фіксувався камерами відеоспостереження 15.10.2019, та наступна фіксація відбувається 16.10.2019 року. Детально відтворивши схему руху автомобіля марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , починаючи з 13:12 год. до 13:57 год. (т.7 а.с.178) вбачається, що після того, як до автомобіля сів пасажир, авто направилось в напрямку по місцю розташовання гаражного приміщення № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", а через деякий час продовжило свій рух із місця, яке максимально територіально наближено від місця знаходження цього гаражного приміщення, та востаннє рух цього транспортного засобу зафіксовано в районі Позняки (Лівий берег), тобто в напрямку руху до місця вчинення злочину. Це в свою чергу свідчить про те, що водій та пасажир автомобіля марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , певний час перебували в гаражному приміщенні № НОМЕР_6 , і саме звідти продовжили свій рух. Вказане також узгоджується із показаннями обвинуваченого ОСОБА_13 , який підтвердив, що на зустріч із ОСОБА_9 він разом із ОСОБА_9 виїжджали із його гаражу № НОМЕР_6 , розташованого в ГБК "Маяк" за адресою: АДРЕСА_8, на автомобілі марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 ;

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 19.11.2019 року з описом речей і документів (т.7 а.с.198, 199), здійсненого на підставі ухвал слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23.10.2019 року (т.7 а.с.193, 197), відповідно до якого отримана інформація в електронному вигляді на електронному носії СD-R-диск з написом: "20758 ВК; 20760 ВК " (т.8 а.с.3), яка знаходилась в оператора стільникового (мобільного) зв`язку ТОВ "Лайфселл";

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 20.11.2019 року з описом речей і документів (т.7 а.с.200, 201), здійсненого на підставі ухвал слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23.10.2019 року (т.7 а.с.193, 197), відповідно до якого отримана інформація в електронному вигляді на електронному носії СD-R-диск з написом: "вх 274465, 27767, вих 20410-20411/3/кт" (т.8 а.с.3), яка знаходилась в оператора стільникового (мобільного) зв`язку ПрАТ "Київстар";

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 22.11.2019 року з описом речей і документів (т.7 а.с.202, 203), здійсненого на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва № 755/16708/19 від 23.10.2019 року (т.7 а.с.193), відповідно до якого отримана інформація в електронному вигляді на електронному носії СD-R-диск з написом: "вих. GD-19-10003/кі від 22.11.2019 р." (т.8 а.с.3), яка знаходилась в оператора стільникового (мобільного) зв`язку ПрАТ "ВФ Україна";

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 10.01.2020 року з описом речей і документів (т.7 а.с.215-217, 218), здійсненого на підставі ухвал слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.01.2020 року (т.7 а.с.208-211), відповідно до якого отримана інформація в електронному вигляді на електронному носії СD-R-диск з написом: "Київстар вх. 33375, вих 435/3/кт" (т.8 а.с.3), яка знаходилась в оператора стільникового (мобільного) зв`язку ПрАТ "Київстар";

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 13.01.2020 року з описом речей і документів (т.7 а.с.219-221, 222), здійсненого на підставі ухвал слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.01.2020 року (т.7 а.с.208-211), відповідно до якого отримана інформація в електронному вигляді на електронному носії СD-R-диск з написом: "24429 ВК" (т.8 а.с.3), яка знаходилась в оператора стільникового (мобільного) зв`язку ТОВ "Лайфселл";

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 15.01.2020 року з описом речей і документів (т.7 а.с.223, 224), здійсненого на підставі ухвал слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.01.2020 року (т.7 а.с.208-211), відповідно до якого отримана інформація в електронному вигляді на електронному носії СD-R-диск з написом: "761/47972/19 GD-20-00412/кі від 15.01.20" (т.8 а.с.3), яка знаходилась в оператора стільникового (мобільного) зв`язку ПрАТ "ВФ Україна";

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 22.01.2020 року з описом речей і документів (т.7 а.с.236-237, 238), здійсненого на підставі ухвал слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.01.2020 року (т.7 а.с.229-232), відповідно до якого отримана інформація в електронному вигляді на електронному носії СD-R-диск з написом: "Вх 1017, Вих 1170/3/кт" (т.8 а.с.3), яка знаходилась в оператора стільникового (мобільного) зв`язку ПрАТ "Київстар";

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 23.01.2020 року з описом речей і документів (т.7 а.с.239-240, 241), здійсненого на підставі ухвал слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.01.2020 року (т.7 а.с.229-232), відповідно до якого отримана інформація в електронному вигляді на електронному носії СD-R-диск з написом: "00940 ВК" (т.8 а.с.3), яка знаходилась в оператора стільникового (мобільного) зв`язку ТОВ "Лайфселл";

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 24.01.2020 року з описом речей і документів (т.7 а.с.242-243, 244), здійсненого на підставі ухвал слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.01.2020 року (т.7 а.с.229-232), відповідно до якого отримана інформація в електронному вигляді на електронному носії СD-R-диск з написом: "GD-20-00762/кі від 24.01.2020 р." (т.8 а.с.3), яка знаходилась в оператора стільникового (мобільного) зв`язку ПрАТ "ВФ Україна";

-протоколом огляду від 01.04.2020 року (т.7 а.с.245-250), згідно з яким старша слідча СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_48 , в приміщенні службового кабінету № 308 слідчого управління (м. Київ, вул. Антоновича, 114), провела огляд інформації, яка міститься на оптичних компакт-дисках СD-R з наступними написами: "GD-20-00762/кі від 24.01.2020 р."; "761/47972/19 GD-20-00412/кі від 15.01.20"; "24429 ВК"; "00940 ВК"; "Вх 1017, Вих 1170/3/кт"; "вх 274465 , 27767 , вих 20410-20411/3/кт"; "вих. GD-19-10003/кі від 22.11.2019 р."; " 20758 ВК ; 20760 ВК ", вилученої в ході тимчасового доступу у ПрАТ "Київстар", ПрАТ "ВФ Україна" та ТОВ "лайфселл". В ході цієї слідчої дії було досліджено інформацію, яка міститься на зазначених дисках, а саме у роздруківках телефонних з`єднань за такими номерами телефонів: НОМЕР_59 , яким користувалась потерпіла ОСОБА_9 ; НОМЕР_60 та НОМЕР_8 , якими користувався ОСОБА_9 (вказане також підтвердив потерпілий ОСОБА_17 , який в ході його допиту повідомив номер телефону з якого йому телефонував 15.10.2019 року ОСОБА_9 ); НОМЕР_14 , яким користувався ОСОБА_13 ; НОМЕР_61 та НОМЕР_62 , якими користувалась свідок ОСОБА_25 Аналізом інформації по абонентському номеру НОМЕР_59 , яким користувалась ОСОБА_9 , підтверджується надсилання свідку ОСОБА_21 повідомлення про незаконне її утримання. Також аналізом трафіку з`єднань абонента мобільного зв`язку НОМЕР_59 ( ОСОБА_9 ) встановлено номер НОМЕР_63 , який 11.10.2019 року здійснює вперше вхідний дзвінок на номер потерпілої. Аналізом трафіку з`єднань абонентських номерів, якими користувався ОСОБА_9 встановлено, що абонент мобільного зв`язку НОМЕР_60 працює з мобільним терміналом IMEI: НОМЕР_64 до 17.10.2019 р. 09:07 год., а із 17.10.2019 включена переадресація, та абонент мобільного зв`язку НОМЕР_8 працює з мобільним терміналом IMEI: НОМЕР_64 (Nokia 1208) з 21.08.2019 15:08 год. до 18.10.2019 року 01:18 год. Аналізом інформації по IMEI термінал: НОМЕР_64 (Nokia 1208) встановлено, що 25.09.2019 року о 16:33 год. в IMEI терміналі НОМЕР_64 (Nokia 1208) активується сім-карта: НОМЕР_63 (номер, який вперше здійснив дзвінок потерпілій). Із аналізу інформації відображеній у зведеній роздруківки абонента мобільного зв`язку НОМЕР_8 ( ОСОБА_9 ) та абонента НОМЕР_63 , у якій графічно відображено базові станції, які обслуговували вказаних абонентів в певний період часу, вбачається, що такі розташовані за однією і тією ж адресою, а саме: 25.09.2019 року з 19:46 год. по 19:55 год. - АДРЕСА_17 ; 26.09.2019 року з 18:48 год. по 19:07 год. - АДРЕСА_18 ; 28.09.2019 року з 17:36 год. по 17:40 год. м. Київ, вул. Леніна, 64. Вказаною інформацією підтверджується факт того, що номером мобільного телефону НОМЕР_63 користувався ОСОБА_9 . Також аналізом трафіку з`єднань абонента абонентського номеру НОМЕР_63 , який працював із мобільним терміналом з IMEI: НОМЕР_65 , за період часу з 11.10.2019 14:18 год. по 15.10.2019 15:27 год. встановлено лише 6 з`єднань і лише з одним номером телефону, а саме потерпілої ОСОБА_9 . При цьому останні з`єднання абонентського номеру НОМЕР_59 ( ОСОБА_9 ), зафіксовані саме з абонентом НОМЕР_63 . Оглядом телефонних з`єднань абонентських номерів: НОМЕР_59 ( ОСОБА_9 ), НОМЕР_63 , та адрес розташування базових станцій реєструється їхнє перебування разом 15.10.2019 року, серед іншого і в АДРЕСА_19 , тобто на місці вчинення злочину, та встановлено перебування останніх о 15:27 год. 15.10.2019 року в одній базовій станції, що відображено також графічно. Вказане лише додатково підтверджує той факт, що номером мобільного телефону НОМЕР_63 користувався ОСОБА_9 , та те, що цей номер телефону був заздалегідь підготовлений та використаний виключно для здійснення злочинних намірів. Аналізом інформації роздруківок телефонних з`єднань мобільного терміналу з IMEI: НОМЕР_64 , в якому працював один із номерів, який використовував ОСОБА_9 , та адрес розташування базових станцій за 15 жовтня 2019 року встановлено, що ОСОБА_9 з 08:54 год. по 12:08 год. перебував у с. Софіївська Борщагівка, та за вказаний період часу декілька разів спілкувався із абонентським номером НОМЕР_14 , яким користувався ОСОБА_13 , шляхом здійснення дзвінків; з 13:05 год. до 21:19 год. перебування абонента зафіксовано в м. Києві, з них починаючи з 13:19 год. до 19:22 год. за адресою: АДРЕСА_19 , та жодних телефонних з`єднань за цей період не зафіксовано. Аналізом трафіку з`єднань абонента мобільного зв`язку НОМЕР_14 , яким користувався ОСОБА_13 , встановлено, що 15.10.2019 року до 12:08 год. ОСОБА_13 з`єднувався лише із ОСОБА_9 , і останній до цього часу переміщався в зоні дії базових станцій, які знаходяться лише в м. Києві, після 12:08 год. жодних з`єднань не зафіксовано. Аналізом трафіку з`єднань абонента мобільного зв`язку НОМЕР_62 , якими користувалась свідок ОСОБА_25 , встановлено, що 15.10.2019 року, починаючи із 18:45 год. свідок переміщається в зоні дії базових станцій, які знаходяться в м. Києві, о 20:12 год. зафіксовано за адресою: АДРЕСА_20 , з подальшим переміщенням в зоні дії базових станцій, які знаходяться в напрямку с. Мартусівка Бориспільського району - м. Переяслав-Хмельницький - с. Хоцьки Переяслав-Хмельницького району;

-протоколом отримання зразків для експертизи від 10.01.2020 року (т.5 а.с.37-38), згідно якого у підозрюваного ОСОБА_13 відібрано зразки крові для проведення судово-медичної експертизи. Законність проведення цієї дії підтверджується постановою прокурора про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 08.01.2020 року (т.5 а.с.35-36);

-протоколом отримання зразків для експертизи від 10.01.2020 року (т.5 а.с.41-42), згідно якого у підозрюваного ОСОБА_9 відібрано зразки крові для проведення судово-медичної експертизи. Законність проведення цієї дії підтверджується постановою прокурора про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 08.01.2020 року (т.5 а.с.39-40);

-висновком експерта № 091-304-2019 від 22.01.2020 р. з додатками до нього (т.5 а.с.46-49, 50), наданого судовим експертом-цитологом КМК БСМЕ ОСОБА_115 , на підставі постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві від 06.11.2019 року (т.5 а.с.44-45), з якого вбачається, що згідно висновку експертного дослідження № 082-968-2019 від 25.10.2019 року, проведеного у відділенні судово-медичної імунології судово-медичного лабораторного відділу КМК БСМЕ, кров потерпілої ОСОБА_9 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО. Згідно висновку експерта № 091-301-2019 від 14.01.2020 року експертизи предметів проведеної у відділенні судово-медичної цитології судово-медичного лабораторного відділу КМК БСМЕ: кров підозрюваного ОСОБА_9 відноситься до групи АВ (IV) ізосерологічної системи АВО; кров підозрюваного ОСОБА_13 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО. При судово-цитологічному дослідженні саперної лопати (об. 1,2) кров, піт і клітини тканин людини не знайдені. При судово-цитологічному дослідженні бити (об.3-5) в об. 3 знайдена кров людини, статева належність якої не визначена через непридатність клітинних елементів крові для цитологічного аналізу. При серологічному дослідженні крові в об. 3 виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові від потерпілої ОСОБА_9 (антигени А, В). Походження крові від підозрюваних ОСОБА_9 (антигени А,В) та ОСОБА_13 (антиген В) не виключається, у разі наявності у них зовнішньої кровотечі на момент скоєння злочину. Кров в об. 4, 5, та піт і клітини тканин людини в об. 3-5 не знайдені;

-висновком експерта № 091-301-2019 від 14.01.2020 р. з додатками до нього (т.5 а.с.55-58, 59), наданого судовим експертом-цитологом КМК БСМЕ ОСОБА_115 , на підставі постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві від 06.11.2019 року (т.5 а.с.52-54), згідно якого при судово-цитологічному дослідженні 4-х змивів з автомобіля марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 (об. 1-4) в об. 1-3 виявлена кров людини, статеву належність якої встановити не вдалось через відсутність клітинних елементів крові. При серологічному дослідженні крові в об. 1-3 виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові від потерпілої ОСОБА_9 . Походження крові від підозрюваних ОСОБА_9 (антигени А,В) та ОСОБА_13 (антиген В) не виключається, у разі наявності у них зовнішньої кровотечі на момент скоєння злочину. Кров в об. 4 та піт і клітини тканин людини в об. 1-4 не знайдені;

-висновком експерта № 091-302-2019 від 14.01.2020 р. з додатками до нього (т.5 а.с.63-66, 67), наданого судовим експертом-цитологом КМК БСМЕ ОСОБА_115 , на підставі постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві від 06.11.2019 року (т.5 а.с.61-62), згідно якого при судово-цитологічному дослідженні наручників (об. 1-3) в об. 1,2 знайдена кров особи жіночої генетичної статі, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові від потерпілої ОСОБА_9 . Кров в об. 3 та піт і клітини тканин людини в об. 1-3 не знайдені;

-висновком експерта № 091-38-2020 від 28.02.2020 р. з додатками до нього (т.5 а.с.174-177, 178), наданого судовим експертом-цитологом КМК БСМЕ ОСОБА_115 , на підставі постанови ст. слідчої СУ ГУ НП у м. Києві від 27.01.2020 року (т.5 а.с.172-173), згідно якого при судово-цитологічному дослідженні клинка (об.1) та рукоятки (об.2) кухонного ножа знайдена кров людини, статева належність якої не визначена через відсутність (об.1) та непридатність (об.2) клітинних елементів крові для цитологічного аналізу. При серологічному дослідженні в об. 1,2 виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові від потерпілої ОСОБА_9 Піт і клітини тканин людини в об. 1, 2 не знайдені;

-висновком експерта № 081-65-2020 від 26.02.2020 р. з додатками до нього (т.5 а.с.183-189, 190), наданого лікарем судово-медичним експертом-імунологом КМК БСМЕ ОСОБА_116 , на підставі постанови ст. слідчої СУ ГУ НП у м. Києві від 05.02.2020 року (т.5 а.с.181-182), з якого вбачається, що на наданих на дослідження речових доказах, вилучених за адресою: АДРЕСА_8 : куртці в об`єктах №№ 1, 6, штанах в об`єкті № 7, "берці" з лівої ноги в об`єкті № 25 виявлена кров людини. При визначенні групової належності слідів крові в об. № 1, 6, 7, 25 антигени А, В, Н не виявлені, групова належність крові не встановлена. На наданих на дослідження штанах в об`єкті № 8, "берці" з лівої ноги в об`єкті № 22, виявлена кров, видова належність якої не встановлена, в зв`язку з отриманням негативних результатів з усіма преципітуючими сироватками, що є у відділенні. На наданих на дослідження куртці в об`єктах №№ 2-5, штанах в об`єктах №№ 9, 10, футболці (об`єкт №№ 11-15), "берці" з правої ноги в об`єктах №№ 16-21, "берці" з лівої ноги в об`єктах №№ 23, 24, 26, ремені з чохлом для кайданок та кобурою (об. № 27-30), кров методом висхідної тонкошарової хроматографії не виявлена;

-висновком експерта № 101-12-2020 від 19.03.2020 р. (т.5 а.с.194-197), наданого судово-медичним експертом-імунологом КМК БСМЕ ОСОБА_117 , на підставі постанови ст. слідчої СУ ГУ НП у м. Києві від 28.02.2020 року (т.5 а.с.192-193), з якого вбачається, що генетичні ознаки крові, виявленої на куртці (об. 1) та штанах (об. 2) по всіх досліджуваних локусах ДНК, ідентичні генетичним ознакам крові ОСОБА_9 . Кров в даних об`єктах, ймовірно, походить від ОСОБА_9 Величина вірогідності випадкового збігу складає 5,01/10???, тобто в середньому 5 осіб з 10 000 000 000 000 000 000 мають встановлені генетичні ознаки. При дослідженні чоботу (берці) з лівої ноги (об. 3), придатного для ідентифікації ДНК-профіля отримати не вдалося, що може бути пов`язано зі значним ступенем деградації ДНК під впливом зовнішніх факторів, з присутністю інгібіторів реакції ампліфікації, а також недостатньою кількістю біологічного матеріалу;

-висновком дактилоскопічної експерти № 17-1/2143 від 06.12.2019 р. з додатками до нього (т.5 а.с.93-101), наданого головним судовим експертом відділу дактилоскопічних досліджень лабораторії криміналістичних видів досліджень КНДЕКЦ МВС України ОСОБА_118 , на підставі постанови ст. слідчої СУ ГУ НП у м. Києві від 28.11.2019 року (т.5 а.с.89-91), з якого вбачається, що слід пальця руки з розмірами по осях 22х14 мм (слід з внутрішньої сторони лівої передньої двері автомобіля "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 ), придатний для ідентифікації за ним особи, і він залишений вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_13 . Слід пальця руки з розміром по осях 27х15 мм (слід з внутрішньої сторони правої передньої двері) непридатний для ідентифікації за ним особи;

-висновком експерта № 071-14-2020 від 20.03.2020 р. (т.5 а.с.202-219), наданого лікарем судово-медичним експертом-криміналістом КМК БСМЕ ОСОБА_59 , на підставі постанови ст. слідчої СУ ГУ НП у м. Києві від 03.03.2020 року (т.5 а.с.199-201), згідно з якого можливість утворення забійної рани на клапті шкіри з правої тім`яної ділянки голови від трупа ОСОБА_9 внаслідок дії торцевої частини (ділянкою переходу сферичної поверхні в циліндричну) бити не виключається. Забійна рана на шкіряному клапті з лівої лобової ділянки, на клапті шкіри з правої тім`яної ділянки голови, а також забійна рана на шкіряному клапті з правого передпліччя не могли бути утворені частинами (крім вказаної в п. № 1) бити та туристичної лопати, що надані на експертизу. Рана на клапті шкіри з правої бічної поверхні шиї від трупа ОСОБА_9 не могла бути утворена від дії клинка ножа, представленого на експертизу;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, від 18.10.2019 року (т.3 а.с.84-87), складеного в приміщенні кабінету № 308 Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2, о 00:50 год., в присутності захисника ОСОБА_119 , з якого вбачається, що в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0008631, 17.10.2019 року о 13:00 год., в порядку ч.1 ст. 208 КПК був затриманий ОСОБА_9 як особа підозрювану у вчиненні злочину, оскільки безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, та сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказували на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. При цьому, ОСОБА_9 на виконання вимог ч. 4 ст. 208 КПК України належним чином було роз`яснено його права та обов`язки, про отримання копії протоколу свідчать підписи сторони захисту. Також на підставі ст. 20 КПК ОСОБА_9 додатково було роз`яснено право на захист, що підтверджується відповідним протоколом (т.3 а.с.88). Протокол не містить будь-яких пояснень сторони захисту з приводу незгоди з його змістом, а містить лише зауваження ОСОБА_9 з приводу того, що він не згоден із затриманням. Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення сторона захисту не заявляла та не подавала;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, від 19.10.2019 року (т.3 а.с.101-104), складеного в приміщенні кабінету № 308 Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2, о 01:00 год., в присутності захисника ОСОБА_120 , з якого вбачається, що в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0008706, 18.10.2019 року о 22:00 год., в порядку ч.1 ст. 208 КПК був затриманий ОСОБА_9 як особа підозрювану у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, п. 3 ч. 2 ст. 115 КК, оскільки безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, та сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказували на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. При цьому, ОСОБА_9 на виконання вимог ч. 4 ст. 208 КПК України належним чином було роз`яснено його права та обов`язки, про отримання копії протоколу свідчать підписи сторони захисту. Протокол не містить будь-яких пояснень сторони захисту з приводу незгоди з його змістом, але в ньому викладені зауваження ОСОБА_9 . Водночас зауважень або доповнень до протоколу з боку його захисника не надійшло;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, від 18.10.2019 року (т.4 а.с.35-38), складеного в приміщенні кабінету № 308 Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2, о 01:40 год., в присутності захисника ОСОБА_121 , з якого вбачається, що в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0008631, 17.10.2019 року о 17:00 год., в порядку ч.1 ст. 208 КПК був затриманий ОСОБА_13 як особа підозрювану у вчиненні злочину, оскільки безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, та сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказували на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. При цьому, ОСОБА_13 на виконання вимог ч. 4 ст. 208 КПК України належним чином було роз`яснено його права та обов`язки, про отримання копії протоколу свідчать підписи сторони захисту. Протокол не містить будь-яких пояснень сторони захисту з приводу незгоди з його змістом, а містить лише зауваження ОСОБА_13 з приводу того, що він не згоден із затриманням. Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення сторона захисту не заявляла та не подавала;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, від 19.10.2019 року (т.4 а.с.59-62), складеного в приміщенні кабінету № 308 Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2, о 00:30 год., в присутності захисника ОСОБА_122 , з якого вбачається, що в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0008706, 18.10.2019 року о 22:00 год., в порядку ч.1 ст. 208 КПК був затриманий ОСОБА_13 як особа підозрювану у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, п. 3 ч. 2 ст. 115 КК, оскільки безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, та сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказували на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. При цьому, ОСОБА_13 на виконання вимог ч. 4 ст. 208 КПК України належним чином було роз`яснено його права та обов`язки, про отримання копії протоколу свідчать підписи сторони захисту. Також на підставі ст. 20 КПК ОСОБА_13 додатково було роз`яснено право на захист, що підтверджується відповідним протоколом (т.4 а.с.57). Протокол не містить будь-яких пояснень сторони захисту з приводу незгоди з його змістом, а містить лише зауваження ОСОБА_13 з приводу того, що він не згоден із затриманням, що зазначено ним по рекомендації адвоката. Водночас жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення сторона захисту не заявляла та не подавала;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.12.2019 р. (т.8 а.с.4-6) з додатками до цього протоколу - картою-пам`яті micro sd, із відео фіксацією цієї слідчої дії (т.8 а.с.7). В ході цієї слідчої дії свідок ОСОБА_25 , серед пред`явлених їй фотознімків чотирьох чоловіків, впізнала особу, яка зображена на фотознімку № 3 (обвинувачений ОСОБА_9 ), як особу, яку бачила 15.10.2019 року разом із ОСОБА_13 при обставинах, викладених у протоколі її допиту. Цю особу вона впізнала за: яскраво вираженими носо-губними складками; яскраво вираженими залисинами по голові; зачіскою; небритістю; глибоко посадженими очима. Від перегляду у судовому засіданні відеофіксації цієї слідчої дії (т.8 а.с.7) сторони відмовились;

-протоколом огляду предмета від 15.03.2020 року (т.8 а.с.17-26), згідно з яким старша слідча СУ ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_48 , в приміщенні службового кабінету № 308 СУ ГУ НП України у м. Києві, із застосуванням технічних засобів фіксації - фотоапарат ""Canon", провела огляд мобільних телефонів марки "Nokia" та "ZTE Blаde V10 Vita", які були вилучені у підозрюваного ОСОБА_9 при затриманні в порядку ст. 208 КПК, під час обшуку затриманої особи. В ході огляду мобільного телефону марки "Nokia" встановлено його IMEI: НОМЕР_52 , а також, що в ньому використовується сім-карта оператора мобільного зв`язку ТОВ "лайфселл" НОМЕР_66 . Проведеним оглядом додатків: "Звонки", " Сообщения " та "Контакты" виявлено: список вхідних, вихідних та пропущених викликів; смс-повідомлення, а також номери контактів (останніх абонентів) із журналу телефонних дзвінків. В ході огляду мобільного телефону марки "ZTE Blаde VIO Vita" встановлено його IMEI 1: НОМЕР_49 ; IMEI 2: НОМЕР_50 , в якому сім-картка знаходиться окремо від апарата, під клейкою стрічкою типу "скотч" під чохлом з прозорого силікону, пін-код якої невідомий. Проведеним оглядом додатків: "Телефон", "SMS/MMS" та "Телефонна книга" виявлено: журнал викликів; смс-повідомлення, а також список контактів, який складався із 11 абонентів. При цьому в ході цієї слідчої дії були зроблені та збережені фото оглядів цих телефонів. Вказаним доказом підтверджується те, що номером мобільного телефону НОМЕР_66 користувався ОСОБА_9 ;

-протоколом огляду предмета від 01.04.2020 року (т.8 а.с.27-41), згідно з яким старша слідча СУ ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_48 , в приміщенні службового кабінету № 308 СУ ГУ НП України у м. Києві, в присутності потерпілого ОСОБА_9 , із застосуванням технічних засобів фіксації - фотоапарат, провела огляд речових доказів, які були вилучені у автомобілі марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , а саме сейф-пакету № 3122893 "Національна поліція України" із написом: "Вилучено: сумка із особистим майном ОСОБА_124 ", на якому містяться підписи слідчого та понятих, яка була. Оглядом встановлено, що в зазначеному пакеті знаходилися: чорна жіноча сумка 27х32 см із матеріалу схожого на шкіру марки "Vera Pelle Made in Italy", в якій було виявлено: портмане-обкладинка для документів червоно-золотистого кольору, всередині якої знаходились: банківські картки, візитки, паспорт на ім`я ОСОБА_9 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 ; червоний записник з нотатками; чотири блістери із ліками; ручка; стрижень для ручки; автоматичний олівець; гаманець червоного кольору, всередині якого грошові кошти відсутні, а наявні лише чеки та дисконтні картки; газовий аерозольний балончик; серветки; нотатки із робочими записами; а також різні ключі у зовнішньому кармані. При цьому в ході цієї слідчої дії були зроблені та збережені фото огляду вищезазначених речей;

-протоколом огляду предмета від 03.04.2020 року (т.8 а.с.47-51), згідно з яким старша слідча СУ ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_48 , в приміщенні службового кабінету № 308 СУ ГУ НП України у м. Києві, із застосуванням технічних засобів фіксації - фотоапарат ""Canon", провела огляд мобільного телефону марки "Samsung Galaxy S6 Edge+", який був вилучений у підозрюваного ОСОБА_13 при затриманні в порядку ст. 208 КПК, в ході обшуку 17.10.2019 року. В ході огляду цього мобільного телефону встановлено його IMEI: НОМЕР_67 , а також його серійний номер: SN R58G91W9LZA, та виявлено сім-картку, яка знаходиться окремо від апарата, під клейкою стрічкою типу "скотч", на чохлі зі зворотного боку, пін-код якої невідомий. Проведеним оглядом додатку: "Телефон" виявлено: журнал викликів, та встановлено відсутність відомостей про телефонні дзвінки в період з 19 вересня по 15 жовтня 2019. Вказана обставини свідчить про те, що ОСОБА_13 була видала інформація про телефонні дзвінки за 15 жовтня 2019 року, оскільки у протоколі огляду від 01.04.2020 року (т.7 а.с.245-250) чітко відображені телефонні з`єднання ОСОБА_13 за 15 жовтня 2019 року, та зафіксовано неодноразове спілкування із ОСОБА_9 цього дня. Це в свою чергу підтверджує те, що ОСОБА_13 намагався приховати інформацію щодо телефонних з`єднань із ОСОБА_9 за 15 жовтня 2019 року. Також в ході цієї слідчої дії були оглянуті додатки: "SMS/MMS", "Viber", "Telegram", "WhatsApp". При цьому в ході цієї слідчої дії були зроблені та збережені фото огляду цього телефону;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 19.10.2019 року з додатком - флеш-носієм із відеозаписом цієї слідчої дії, переглянутого в судовому засіданні (т.7 а.с.4-8), проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_9 , з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення, в присутності захисника ОСОБА_10 та двох понятих, за участю начальника сектору та двох оперативних працівників ВКП Дніпровського УП. В ході цієї слідчої дії, ОСОБА_9 добровільно, без будь-якого тиску з боку правоохоронних органів, погодився показати місце скоєння кримінального правопорушення, після чого всі учасники слідчої дії направились на вказане місце. В подальшому, підозрюваний ОСОБА_9 , перебуваючи на місці вчинення злочину, а саме на ділянці місцевості, розташованій біля с. Вороньків Бориспільського району Київської області, розказав та надав чіткі пояснення з приводу обставин за яких він там опинився разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , а також відтворив власну версію обстановки події, власні дії, дії ОСОБА_13 та дії потерпілої ОСОБА_9 під час події, яка мала місце 15 жовтня 2019 року на цьому місці. Так, ОСОБА_9 повідомив, що близько 14:00 год. вони із його знайомим ОСОБА_13 на двох автомобілях "Land Rover Discovery" та "Mitsubishi Lancer" із Бортничів: він був за кермом "Mitsubishi Lancer", а ОСОБА_13 за кермом "Land Rover Discovery", де в багажнику була ОСОБА_9 , прибули на це місце. Попередньо, із Бортничів , шляхом обману вони викрали ОСОБА_9 , із застосуванням кайданок, які на неї одягнув ОСОБА_13 , перебуваючи в авто "Land Rover Discovery". Також в Бортничах ОСОБА_13 забрав у ОСОБА_9 два мобільних телефонів. ОСОБА_9 показав місце, де вони зупинились. Витягнувши ОСОБА_9 із авто ОСОБА_13 сказав йому відвезти ОСОБА_9 до яру, що він і зробив, а ОСОБА_13 залишився біля авто. Потім ОСОБА_13 спустився до них, і сказав йому піти взяти лопатку, яка лежала у багажнику "Mitsubishi Lancer", щоб копати яму і залякати ОСОБА_9 . Взявши лопатку, він знову спустився в яр, де зробив пару копків біля ОСОБА_9 . В цей час ОСОБА_13 піднявся наверх і взяв у "Mitsubishi Lancer" биту, і спустився з нею в овраг. Після цього він сказав, що не буде на це дивитись, та піднявся наверх. Десь через 2-3 хвилини він почув декілька стуків (попередньо удари битою), і потім ОСОБА_13 прокричав, що йому потрібна лопатка, і він пішов йому на зустріч, віддав йому лопатку на пагорбі та повернувся до авто. Через 3-4 хвилини ОСОБА_13 сказав, що ОСОБА_9 не витримала, а тому потрібно ховати її тіло. ОСОБА_13 сказав йому збирати мішки зі сміттям і підтягувати до нього, і він почав ці мішки складати на пагорбі, а ОСОБА_13 в яру, самостійно, прикидав тіло мішками, але він цього не бачив, бо був біля авто. Після того як ОСОБА_13 прикидав тіло, він піднявся на гору до авто, в руці він ніс речі ОСОБА_9 : куртка, джинси та біла блузка, які він поклав до багажника "Land Rover Discovery". Також в ОСОБА_13 в руках був золотий ланцюжок, який останній зірвав із ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_13 сів за кермо "Land Rover Discovery", він - за кермо авто "Mitsubishi Lancer", та поїхав за ним до м. Києва, де в районі Осокорків ОСОБА_13 залишив авто "Land Rover Discovery", пересів за кермо "Mitsubishi Lancer", і вони поїхали забирати його дівчину із роботи. Близько 18:00 год. вони забрали ОСОБА_126 (свідок ОСОБА_25 ), після чого поїхали на ОСОБА_127 , до гаража ОСОБА_13 , щоб забрати там їхні мобільні телефони, які вони там залишили перед тим як їхати на зустріч із ОСОБА_9 . Потім вони повинні були їхати по "Land Rover Discovery", щоб забрати його, повезти на розбирання та продати. Він не поїхав із ними, а поїхав до батьків. Умислу на вчинення протиправних дій в нього не було, фактично він виконував вказівки ОСОБА_13 , який дуже фізично розвинений, оскільки він боявся за своє життя. Також в ході слідчого експерименту ОСОБА_9 показав місце, де був розташований яр та відтворив маршрут по якому вони рухалися до нього. Спустившись в цей яр, ОСОБА_9 показав місце, де саме він копав, а також місце, де була ОСОБА_9 в цей час (біля двох дерев) та показав положення, в якому перебувала ОСОБА_9 - навпочіпки. Також під час слідчого експерименту ОСОБА_9 показав пагорб, де він складав мішки зі сміттям. При цьому, суд присяжних звертає увагу, що при відтворенні поведінка ОСОБА_9 була спокійна, останній надавав свої пояснення послідовно, без підказок та виправлень з боку сторонніх осіб. Це в свою чергу вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_9 при відтворенні подій надав інформацію щодо обставин вчинення злочинів щодо потерпілої ОСОБА_9 ним разом із ОСОБА_13 , яка може бути відомою виключно особі, яка причетна до їх вчинення. Також із відеозапису чітко вбачається, що вказану слідчу дію було проведено за добровільною згодою ОСОБА_9 , при цьому заяви та зауваження як з боку сторони захисту, так і з боку інших учасників слідчої дії, до порядку її проведення відсутні;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 05.03.2020 року з додатком - флеш-носієм із відеозаписом цієї слідчої дії, переглянутого в судовому засіданні (т.7 а.с.9-16), проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_13 , з метою перевірки та уточнення відомостей, отриманих під час його допитів як підозрюваного, в присутності захисника ОСОБА_14 та двох понятих, за участю спеціаліст-техніка ВКЗ СУ ГУ НП у м. Києві та оперуповноваженого ГУ НП у м. Києві. В ході цієї слідчої дії, ОСОБА_13 добровільно, без будь-якого тиску з боку правоохоронних органів, у кабінеті слідчого, детально розповів про обставини події 15.10.2019 року. Також ОСОБА_13 самостійно склав маршрут, за яким вони рухалися 15.10.2019 року, та схему руху, які долучені до протоколу (т.7 а.с.14, 15). Також на уточнюючи питання ОСОБА_13 підтвердив, що камуфляжний одяг, це його одяг (13:12-13:15 хв. відеозапису). Вказане зафіксовано на відеозаписі під назвою "00000". Потім ОСОБА_13 погодився відтворити маршрут їхнього руху, згідно якого здійснювалось слідування під час проведення слідчого експерименту. Після чого всі учасники відправились в першу точку маршруту 15.10.2019 року, а саме: ділянка місцевості, розташована на виїзді із мікрорайону "Бортничі", АДРЕСА_5 , місце, куди приїхали разом ОСОБА_13 та ОСОБА_9 на автомобілі "Mitsubishi Lancer", і де залишився ОСОБА_9 чекати його із ОСОБА_9 . Перебуваючи на вказаному місці ОСОБА_13 показав точне місце, де залишилось авто "Mitsubishi Lancer", а також надав детальні пояснення: з приводу обставин за яких він там опинився разом із ОСОБА_9 , про обставини зустрічі із ОСОБА_9 та їхнє спілкування, про поведінку та дії кожного із ним під час цього спілкування, а також про обставини за яких він сів за кермо автомобіля марки "Land Rover Discovery": спочатку зазначивши, що за проханням ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_9 почала нервувати, яку ОСОБА_9 посадив на заднє праве сидіння, а згодом зазначив, що для того, щоб поговорити із ОСОБА_9 . ті питання, які йому повідомив ОСОБА_9 , а також про подальший маршрут їхнього руху, що зафіксовано на відеозаписі під назвою "00001". Після цього всі учасники слідчої дії направились на місце, де відбулася зустріч ОСОБА_13 із ОСОБА_9 , а саме ділянка місцевості на узбіччі проїзної частини, виїзд із АЗС "КЛО", навпроти будинку за адресою: АДРЕСА_4 , біля електричної опори № 67, де ОСОБА_13 розповів про обставини їхньої зустрічі із ОСОБА_9 , що зафіксовано на відеозаписі під назвою "00002". Після цього всі учасники слідчої дії направились на наступну точку маршруту, а саме у лісосмугу, розташованій біля АДРЕСА_19 , біля яру (на відстані приблизно 800-1000 м навпростець через шосе), де ОСОБА_13 показав точне місце їхньої зупинки та як саме були припарковані обидва автомобілі, а також відтворив як ОСОБА_9 витягував із заднього автомобіля марки "Land Rover Discovery", за руку із застосуванням незначної фізичної сили. В подальшому, підозрюваний ОСОБА_13 відтворив власну версію обстановки події, власні дії, дії ОСОБА_9 та дії ОСОБА_9 під час події, яка мала місце на вказаному місці, що зафіксовано на відеозаписі під назвою "00003". При перегляді вказано відеозапису встановлено, що під час слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_13 відтворив точний маршрут руху ОСОБА_9 із ОСОБА_9 вздовж лісосмуги, показав точне місце, де вони звернули, на відстані близько 30 м від авто, та відтворив їхній подальший рух, а саме спустились в яр, де було сміття в мішках, та показав точне місце, де вони зупинились. В подальшому, всі учасники слідчої дії спустились до яру, де ОСОБА_13 показав точне місце, де ОСОБА_9 копав яму, а також за допомогою ляльки відтворив положення, в якому сиділа ОСОБА_9 : на мішку зі сміттям, витягнувши ноги вперед. Потім ОСОБА_13 відтворив точний маршрут руху ОСОБА_9 , і показав точне місце, де останній почав копати другу яму, а саме на пагорбі на відстані близько 30 м від попереднього місця, а також відтворив свій маршрут руху до ОСОБА_9 , а саме від місця, де перебувала ОСОБА_9 , до якої він спустився, коли пішов ОСОБА_9 , та показав точне місце, де він зупинився та спілкувався із ОСОБА_9 , а саме в ямі, між двома берізками, на відстані близько 8 м від ОСОБА_9 . За допомогою понятого відтворив точне місце знаходження ОСОБА_9 та його, в момент їхнього спілкування. В подальшому відтворив маршруту свого руху назад в яр, до місця, де залишалась ОСОБА_9 , - аналогічний тому як він рухався вперед, та маршрут свого руху до авто із яру - по прямій. В подальшому відтворив маршрут повернення ОСОБА_9 до автомобілів і показав точне місце звідки останній вийшов - прямо, навпроти авто. Потім ОСОБА_13 розповів про обставини за яких та як саме вони залишили це місце із ОСОБА_9 , та подальший маршрут їхнього руху. Після чого всі учасники відправились в останню точку маршруту 15.10.2019 року, а саме: АДРЕСА_21 , де ОСОБА_13 показав точне місце, де вони залишили автомобіль "Land Rover Discovery", за кермом якого був ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_13 повідомив про подальші їхні дії із ОСОБА_9 та їхні маршрут, а також за яких обставин він забрав автомобіль "Land Rover Discovery" з цього місця, та за допомогою свідка ОСОБА_128 перегнав його до с. Велика Вільшанка. При цьому, суд звертає увагу, що при відтворенні поведінка ОСОБА_13 була спокійна, впевнена та останній надавав свої пояснення послідовно, повідомляючи чітку та детальну інформацію про обставини події, яка мала місце 15.10.2019 року у лісосмузі, розташованій біля с. Вороньків Бориспільського району Київської області, та безпосередньо у яру, де було здійснено вбивство ОСОБА_9 , та обставин, які передували цьому. Це в свою чергу вказує на те, що такі деталі та відомості можуть бути відомими виключно особі, яка приймала в цьому безпосередню участь, оскільки зазначене ОСОБА_13 місце власного розташування (поряд із автомобілями) не дозволяло йому бачити такі подробиці, які він повідомив, навіть на момент проведення слідчого експерименту. Водночас на момент вчинення злочину (жовтень) дерева були покриті листям, і була обмежена оглядовість, що беззаперечно підтверджується відеозаписом слідчого експерименту проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_9 через 4 дні після події (т.7 а.с.8) під назвою "експеримент лісовий 2" із 03:30-07:40 хв., що фізично унеможливлювали бачити, описані події ОСОБА_13 , із місця яке він вказав. Також із відеозапису чітко вбачається, що під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_13 особисто зазначив, що він добровільно все розповів та показав. Жодних зауважень від учасників слідчої дії не надійшло;

-висновком судової товарознавчої експертизи № 13-1/528 від 02.04.2020 року (т.5 а.с.229-236), яким встановлено, що ринкова вартість станом на 03.03.2020 року: смартфону "Apple Iphone 7", чорного кольору "Jet Black", об`ємом 32 гігабайти, який був куплений у 2019 році, мобільного телефону марки "Samsung Galaxy J7", 2017 року випуску, золотого кольору, об`ємом на 16 гігабайтів, могла становити 7 455 грн. 66 коп. (т.1 а.с.130-133); браслету у вигляді ланцюжка із сплаву золота 585 проби, довжиною 20 см, вагою 10 грамів, каблучки із сплаву золота 585 проби, вагою 3 грами, а також сережок із сплаву золота 585 проби із застібкою типу "цвях", вагою 4 грами, становила 22 610 грн. 00 коп., без урахування податку на додану вартість;

-висновком судової автотоварознавчої експертизи № 13-3/158 від 25.03.2020 року (т.5 а.с.246-248), яким встановлено, що середня ринкова вартість автомобіля марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , 2006 року випуску, станом на 15.10.2019 року становить 397 312 грн. 00 коп.;

- висновком судово-психіатричного експерта № 54 від 23.01.2020 року (т.5 а.с.161-163), наданого комісією експертів Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, на підставі постанови ст. слідчої СУ ГУ НП у м. Києві від 14.01.2020 року (т.5 а.с.158-160). Цим доказом підтверджується те, що обвинувачений ОСОБА_9 на період час до якого відноситься правопорушення, в якому він підозрюється, будь-яким хронічним чи тимчасово психічним розладом не страждав і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 у період час до якого відноситься правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 в даний час будь-яким хронічним психічним розладом не страждає, за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними і не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. ОСОБА_9 алкогольною і будь-якою наркотичною залежністю не страждає. ОСОБА_9 не потребує проведення йому лікування відносно алкогольної чи будь-якої наркотичної залежності. ОСОБА_9 виявляє достатній рівень функціонування інтелектуально-мнестичної сфери; в особистісній сфері: невисока активність, інтравертованість, вибіркова комунікабельність, схильність до реакцій замикання, диференційоване ставлення до оточуючих подій, емоційна лабільність, зовнішня стриманість, достатній самоконтроль та здатність дотримуватися власних інтересів; вольова нестійкість, уникання залучання зусиль, слабкий вольовий радикал, невисокий рівень домагань, схильність до вживання психоактивних речовин. ОСОБА_9 не виявляє таких характерологічних властивостей, які виражені значно та можуть істотно впливати на поведінку, в тому числі, в ситуації правопорушення, в якому він підозрюється.

Оцінюючи вказаний висновок експертів, суд визнає його результати належними, допустимими та достовірними, а також вважає за необхідне звернути увагу не лише на заключну частину висновку, а й оцінити його зміст в цілому.

Зокрема, в ході психологічного обстеження ОСОБА_9 з приводу ситуації, яка досліджується, зазначив, що за останні півтора роки із ОСОБА_13 зустрічалися 4 рази. Напередодні 15 жовтня 2019 року йому повідомив ОСОБА_13 , що йому потрібні гроші на ремонт машини, які можна "позаімствовать" в колишньої дружини підекспертного, тому що остання несправедливо із ним вчинили при поділі майна. Він погодився бути присутнім, але за умови, щоб він сам нічого не робив. На прохання ОСОБА_13 провів потерпілу з кайданками, які надягнув ОСОБА_13 , донизу в овраг, щоб налякати. Потім до них підійшов ОСОБА_13 з битою, а він сам піднявся до машини, чув два удари битою. ОСОБА_13 повернувся один і сказав, що "вона не витрамала". Після цього він був подавлений, злякався.

Враховуючи наведений зміст висновку експерта, суд присяжних дотримується положень процесуального закону у нормі, передбаченій ч. 2 ст. 84 КПК, про те, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Тому вважає джерелом наведених даних саме висновок експерта, а не показання особи. Так само не суперечить зазначена оцінка змісту цього доказу - висновку експерта положенням правового висновку у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у кримінальному провадженні № 740/3597/17 щодо суворої диференціації процесуальних джерел доказів та неможливість обґрунтовувати свої висновки показаннями, які не є самостійним джерелом доказів. У даному разі суд враховує відомості зі змісту висновку експерта, а не показання ОСОБА_9 ;

- відомостями, що містяться у листі, за підписом директора КНП "Клінічна лікарня "Психіатрія", № 061/29/1-01/2292 від 18.03.2024 року (т.18 а.с.89-90), наданому на відповідний запит суду щодо надання інформації щодо ОСОБА_9 (т.18 а.с.76), де перебуває ОСОБА_9 з 29.06.2023 року по теперішній час, у зв`язку із застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, згідно яких впродовж всього терміну перебування у стаціонарі стан здоров`я ОСОБА_9 задовільний, стабільний. Орієнтований всебічно вірно. Продуктивна психотична симптоматика відсутня. Емоційно впорядкований. Мислення послідовне. Пам`ять в межах норми. Змін в особистісній сфері не має. Соматичний стан пацієнта задовільний. ОСОБА_9 отримує медикаментозне лікування за його письмовою згодою. За своїм психічним та соматичним станом ОСОБА_9 може приймати участь в проведенні судових засідань, судово-психіатричної стаціонарної експертизи, тощо. Суд приймає до уваги вказаний лист до уваги, оскільки в ньому міститься інформація про стан здоров`я ОСОБА_9 та проходження останнім лікування, за період його перебування у КНП "Клінічна лікарня "Психіатрія", яка надана лікарями, які приймають участь у лікуванні ОСОБА_9 та мали можливість його спостерігати певний час. Також у судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_33 - завідувач відділення № 31 КНП "Клінічна лікарня "Психіатрія", лікар-психіатр ОСОБА_9 , стаж роботи 38 років, повідомила, що ОСОБА_9 проходить курс мінімального лікування, а саме приймає транквілізатори 2 рази на день. Поведінка протягом його перебування у стаціонарі абсолютно адекватна, повністю себе обслуговує, спокійний, режим не порушує, психопатологічної симптоматики в нього не має. При поступленні ОСОБА_9 скаржився, що в нього періодично буває тривога та порушення сну. Суд присяжних приймає до уваги вказані пояснення спеціаліста, оскільки вона пояснила про поведінку ОСОБА_9 під час його перебування та його лікування;

-висновком судово-психіатричного експерта № 47 від 21.01.2020 року (т.5 а.с.168-170), наданого комісією експертів Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, на підставі постанови ст. слідчої СУ ГУ НП у м. Києві від 14.01.2020 року (т.5 а.с.165-167). Цим доказом підтверджується те, що обвинувачений ОСОБА_13 на період час до якого відноситься правопорушення, в якому він підозрюється, будь-яким хронічним чи тимчасово психічним розладом не страждав і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_13 у період час до якого відноситься правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_13 в даний час будь-яким хронічним психічним розладом не страждає, за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними і не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. ОСОБА_13 алкогольною і будь-якою наркотичною залежністю не страждає. ОСОБА_13 не потребує проведення йому лікування відносно алкогольної чи будь-якої наркотичної залежності. ОСОБА_13 не виявляє таких характерологічних властивостей, які виражені значно та можуть істотно впливати на поведінку, в тому числі, в ситуації правопорушення, в якому він підозрюється;

- висновком судово-балістичної експертизи № 8-2/1053 від 20.12.2019 р. (т.5 а.с.73-87), наданого судовим експертом відділу досліджень зброї лабораторії криміналістичних видів досліджень Київського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_129 , на підставі постанови ст. слідчої СУ ГУ НП у м. Києві від 28.11.2019 року (т.5 а.с.69-71), згідно якого, з наданих на дослідження предметів, вилучених 22.10.2019 року в ході обшуку гаражного приміщення № НОМЕР_6 ГБК "Маяк" за адресою: АДРЕСА_8 : наданий на дослідження револьвер не належить до вогнепальної зброї, є - газовим револьвером моделі "ROHM RG 89" (порядковий номер відсутній) калібру 9 мм R (.380); наданий на дослідження карабін належить до нарізної вогнепальної зброї - є мисливським самозарядним карабіном моделі "ФОРТ 201", № НОМЕР_5 , калібру 7,62x39 мм, промислового способу виробництва КНВО "ФОРТ" МВС України (м. Вінниця, Україна); надана на дослідження рушниця належить до багатоцільової гладкоствольної вогнепальної зброї - є одноствольною помповою рушницею "Hatsan Escort Airguard" № НОМЕР_88 12-го калібру. У зв`язку з неможливістю проведення експериментальної стрільби визначити належність пістолета моделі "Reck Double Eagle Mod.35" № НОМЕР_26 , калібру .35 gr, до вогнепальної зброї не уявляється можливим. Пістолет моделі "Reck Double Eagle Mod.35" № НОМЕР_26 , калібру .35 gr, виготовлений промисловим способом фірмою "RECK" (Німеччина), з подальшим внесенням незворотніх змін саморобним способом, а саме видаленням захисних елементів з каналу ствола. Револьвер моделі "ROHM RG 89" (порядковий номер відсутній) калібру 9 мм R (.380) виготовлений промисловим способом фірмою "Rohm" (Німеччина). Карабін моделі "ФОРТ 201" № НОМЕР_5 калібру 7,62x39 мм, виготовлений промисловим способом КНВО "ФОРТ" МВС України (м. Вінниця, Україна). Рушниця моделі "Hatsan Escort Airguard" № НОМЕР_68 калібру, виготовлена промисловим способом фірмою "HATSAN ARMS COMPANY" (Туреччина). Револьвер "ROHM RG 89" (порядковий номер відсутній) калібру 9 мм R (.380), карабін "ФОРТ 201", № НОМЕР_5 , калібру 7,62x39 мм та рушниця "Hatsan Escort Airguard" № НОМЕР_68 калібру, справні та придатні для стрільби;

- висновком експерта № 14-476, 11-1/92 від 13.03.2020 р. з додатками до нього (т.5 а.с.111-125, 126-133), наданого головним судовим експертом-вибухотехніком відділу вибухотехнічних та пожежотехнічних досліджень Київського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_130 та завідувачем відділу фізико-хімічних досліджень лабораторії досліджень матеріалів речовин і виробів Київського НДЕКЦ МВС України (судовим експертом) ОСОБА_131 , на підставі постанови ст. слідчої СУ ГУ НП у м. Києві від 28.11.2019 року (т.5 а.с.103-105), з якого вбачається, що із наданих на дослідження об`єктів, серед іншого, є: уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ, який є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та бойовим припасом; корпус осколкової гранати пострілу ВОГ-17 споряджений пластичною вибуховою речовиною, виготовленою на основі гексогену, картонною гільзою, картонною шайбою та різьбовою втулкою, який не є вибуховим пристроєм та бойовим припасом, а є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини; пристрій, що утворюється при конструктивному поєднанні наданих на дослідження уніфікованого запалу дистанційної дії УЗРГМ та корпусу осколкової гранати пострілу ВОГ-17 спорядженого пластичною вибух речовиною, виготовленою на основі гексогену, картонною гільзою, карто шайбою та різьбовою втулкою, є саморобним вибуховим пристроєм типу граната та відноситься до бойових припасів. В пластичній речовині, якою споряджено предмет, схожий на корпус ВОГ-17, наданий на дослідження у сейф-пакеті АБ032297 виявлено гексоген, який є вибуховою речовиною. Інші, надані на дослідження об`єкти не є вибуховими пристроями та бойовими припасами;

- висновком експерта № 8-2/1052 від 09.01.2020 р. (т.5 а.с.139-156), наданого судовим експертом відділу досліджень зброї лабораторії криміналістичних видів досліджень Київського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_132 , на підставі постанови ст. слідчої СУ ГУ НП у м. Києві від 28.11.2019 року (т.5 а.с.135-137), згідно якого, з числа наданих на дослідження патронів: 75 патронів належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є проміжними патронами калібру 7,62х39 мм, що споряджені кулями "ПС" зі сталевим осердям; 60 патронів належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є гвинтівочними патронами калібру 7,62х54R, що спорядженні кулями "ЛПС" зі сталевим осердям; 2 патрони належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є гвинтівочними патронами калібру 7,62х54R, що спорядженні модернізованими трасуючими кулями "Т-46М" зі свинцевим осердям; 3 патрони належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є пістолетними патронами калібру 7,62x25 мм, що споряджені модернізуючими трасуючими кулями "ПТ"; 11 патронів належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є пістолетними патронами калібру 7,62x25 мм, що споряджені кулями "П" зі свинцевим осердям; 8 наданих на дослідження патронів до боєприпасів не належать, є пістолетними шумовими (холостими) патронами калібру 9 мм Р.А.К.; 1 патрон є пістолетним патроном калібру 9 мм Р.А. Встановити належність до боєприпасів даного патрону з маркуванням "ТЕРЕН-3 9мм РА" калібру 9мм Р.А., не надається можливим, у зв`язку зі знищенням даного патрону під час демонтажу; 1 патрон належить до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є пістолетним патроном калібру 9x18, що споряджений оболонковою кулею "Пст" зі стальним осердям; 2 предмети до боєприпасів вогнепальної зброї не відносяться, є частинами проміжного патрону калібру 5,45x39, а саме 2-ма не стріляними гільзами та 2-ма не стріляними кулями; 63 патрони належать до боєприпасів гладкоствольної вогнепальної зброї - є мисливськими рушничними патронами 12-го калібру. Надані на дослідження 224 патрони, 2 та 2 гільзи виготовлені промисловим способом. З числа наданих на дослідження патронів та частин: шість патронів не придатні для стрільби; встановити придатність для стрільби трьох патронів, не представилось можливим, у зв`язку з їх знищенням під час демонтажу; складові частини одного патрону придатні до забезпечення проведення пострілу; дві кулі та дві гільзи для стрільби не придатні; 214 патронів придатні для стрільби;

-постановами старшої слідчої СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_133 про визнання речовими доказами та визначення їх місця зберігання від 16.12.2019 року (т.7 а.с.154-155), від 17.12.2019 року (т.7 а.с.157-158), від 02.04.2020 року (т.7 а.с.162-163), від 24.03.2020 року (т.7 а.с.183-185, 187-188), від 01.04.2020 року (т.8 а.с.1-2), від 19.12.2019 року (т.8 а.с.8-9), від 31.03.2020 року (т.8 а.с.15-16), від 01.04.2020 року (т.8 а.с.43-46), від 03.04.2020 року (т.8 а.с.52-53); від 16.01.2020 року (т.8 а.с.61-63); від 29.01.2020 року (т.8 а.с.66-68); від 23.03.2020 року (т.8 а.с.72-73); від 20.01.2020 року (т.8 а.с.76-77, 78-80, 81-83); від 25.02.2020 року (т.8 а.с.84).

Указані матеріали досудового розслідування були відкриті сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України. Докази виконання стороною обвинувачення вимог ст. 290 КПК України:

- доручення в порядку ст. 290 КПК, надане прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_134 старшій слідчій СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_135 від 08.04.2020 року (т.6 а.с.93);

- повідомлення № 125/23/5-2019, 8569/125/23/5-2019 від 08.04.2020 потерпілих про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування № 0008631 від 15.10.2020 (т.6 а.с.94, 100);

- протоколи про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування потерпілої сторони від 14.04.2020 року (т.6 а.с.96-98);

- повідомлення № 6542/125/23/5-2000 та № 6543/125/23/5-2020 від 08.04.2020 сторони захисту, а саме: адвоката ОСОБА_14 та підозрюваного ОСОБА_13 , про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування № 0008631 від 15.10.2020 з доказами їх отримання (т.6 а.с.102, 105, 106);

- повідомлення № 6544/125/23/5-2000 та № 6541/125/23/5-2020 від 08.04.2020 сторони захисту, а саме: підозрюваного ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_10 , про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування № 0008631 від 15.10.2020 з доказами їх отримання (т.6 а.с.125, 127);

- протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторони захисту, а саме: адвоката ОСОБА_14 та підозрюваного ОСОБА_13 , розпозпочатий із 09.04.2020 року та закічений 24.04.2020 року (т.6 а.с.108-124);

- протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторони захисту, а саме: підозрюваного ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_10 , розпозпочатий із 09.04.2020 року та закічений 19.05.2020 року (т.6 а.с.129-145).

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані з дотриманням закону, узгоджуються один з одним, є належними та допустимими, і разом з іншими доказами є достатніми, у зв`язку з чим суд їх прийняв та бере їх також в основу саме обвинувального вироку.

Сторонами не наведено достатніх фактів, що свідчили б про недостовірність будь-якого із, вищезазначених доказів. Тому суд вважає їх достовірними.

Водночас в ході судового розгляду не досліджувались відеозаписи слідчих дій - огляду місця події від 18.10.2019 року (т.7 а.с.44-50) та обшуків від 18.10.2019 за місцем проживання ОСОБА_9 (т.7 а.с.57-62) та ОСОБА_13 (т.7 а.с.135-140), оскільки вони не були приєднані стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження, а сторони не наполягали на їх приєднанні та дослідженні. Відсутність цих відеозаписів не впливає на зміст протоколів, складених за результатами проведення цих слідчих дій, в яких зафіксовано хід та результати проведення слідчої дії, які проведені відповідно до вимог Кримінального процесуального Кодексу, та не свідчить про недопустимість цих доказів, оскільки порушення фундаментальних прав і свобод особи обвинувачених в ході цих слідчих дій не встановлено.

При цьому, приєднані стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження інші процесуальні документи, досліджені в ході судового розгляду, зокрема: постанови слідчого, винесені за наслідками розгляду клопотань сторони захисту; рапорти, запити; постанови прокурора про продовження строку досудового розслідування; клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей та документів; про арешт майна, про обшук, клопотання слідчого та ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу; клопотання слідчого та ухвала слідчого судді про продовження дії запобіжного заходу; повідомлення про підозру; повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри; протоколи відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту. Дані документи не є доказами у справі в розумінні ст.84 КПК України, але є процесуальними документами, поданими для підтвердження правомірності тих чи інших процесуальних дій в межах даного кримінального провадження.

Суд не посилається на інші досліджені в ході судового розгляду письмові докази, які були безпосередньо вивчені судом, крім тих, що наведені у вироку, оскільки в розумінні ст.85 КПК України вони є неналежними доказами, зважаючи на те, що не мають доказового значення ні зі сторони обвинувачення, ні зі сторони захисту, по суті пред`явленого обвинувачення.

Докази, отримані в ході судового розгляду за клопотанням сторони захисту, а також докази, надані стороною захисту та потерпілою стороною, які дослідженні в судовому засіданні.

Так, ухвалою суду присяжних від 01.11.2022 року задоволено клопотання сторони захисту, та в кримінальному провадженні призначено стаціонарну комісійну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам ДУ "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків" МОЗ України (т.14 а.с.43-45). Вказана експертиза була проведена судовим експертом ОСОБА_136 (директор) та головним судовим експертом ОСОБА_137 .

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №160 від 21.02.2023 року (т.15 а.с.73-77), наданого на підставі вищезазначеної ухвали суду, ОСОБА_9 страждає на хронічний розлад у вигляді "Хронічного маячного розладу" (F.22 за МКХ 10 перегляду). За своїм психічним станом ОСОБА_9 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_9 потребує застосування примусових заходів медичного характеру. Визначення виду примусових заходів не в компетенції судово-психіатричних експертів. Відповісти на питання про строки початку у ОСОБА_9 психічного розладу наразі не є можливим.

У зв`язку з цим судом присяжних за клопотанням сторони захисту було змінено обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку до Спеціального підрозділу КНП виконавчого органу Київської міської ради "Клінічна лікарня "Психіатрія".

Водночас розгляд цього кримінального провадження було продовжено в загальному порядку, виходячи із положень ч. 3 ст. 512 КПК, оскільки у рамках цього кримінального провадження обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146 КК, пред`явлено і ОСОБА_13 .

Будучи допитаним за клопотанням сторони обвинувачення експерт відділу судово-психіатричної експертизи ДУ "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків" МОЗ України ОСОБА_138 , в порядку ст. 356 КПК України, для роз`яснення наданого ним висновку. Висновок судово-психіатричного експерта № 160 від 21.02.2023 року він підтримав у повному обсязі. Вказану експертизу вони проводили у складі комісії із експертом ОСОБА_136 , яка була призначена їхнім керівником. У лютому 2023 року він поїхав до м. Дніпра, де особисто оглядав під експертного ОСОБА_9 декілька разів. Потім до нього приєднався експерт ОСОБА_139 , та ОСОБА_9 був представлений на комісію, та прийшли до висновку, який викладений у висновку № 160, що ОСОБА_9 , на даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, враховуючи його психологічний стан, та потребує застосування заходів медичного характеру. У висновку зазначено період проведення експертизи, вказана дата першого огляду та дата комісійного огляду, а у розділі "Загальний стан" викладені узагальнені спостереження щодо психічного стану ОСОБА_9 . Під час проведення цього експертного дослідження залучали як спеціаліста з іншої спеціалізації - патипсихолога, який є співробітником відділення судово-психіатричних експертиз, розташованого у м. Дніпрі, а не як експерта. Наданий ним висновок був викладений у висновку № 160. Висновок експертів було зроблено в основному на підставі інформації, отриманої внаслідок спостереження за підекспертним та спілкування з ним, оскільки для експерта найважливіше особисте бачення підекспертного, бачення проявів якоїсь психічної патології або її відсутності. При проведенні експертизи він використовував ще медичну документацію, яка була заведена в експертному відділенні спеціальної лікарні. Вказівка на цю документацію не є обов`язково, оскільки він описав це у висновку, то він її досліджував. Також він досліджував медичні дані щодо стану здоров`я ОСОБА_9 під час перебування у СІЗО, які йому були надані у м. Дніпро. Однак, це все другорядні дані для цієї експертизи. Крім того, експерт пояснив, що він оглядав ОСОБА_9 у приміщенні СІЗО в м. Києві, ще до проведення цієї експертизи. Вказане обстеження він проводив у зв`язку з тим, що до Центру психологічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ, де він тоді працював, звернувся адвокат ОСОБА_9 , оскільки останній запідозрив у ОСОБА_9 якісь психічні негаразди. За наслідками цього обстеження ним був складений висновок, де він виклав свою думку, зазначивши, що у ОСОБА_9 були прояви психічних розладів, у зв`язку з чим він рекомендував призначити судово-психіатричну експертизу у державній установі. Проведення такого дослідження було регламентовано переліком послуг, які надавав вказаний заклад. В подальшому цей заклад в процесі реформи був приєднаний до іншого закладу, який отримав назву ДУ "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків", куди він, як і інші експерти їхньої установи, перейшов працювати експертом. Потім він як експерт вже цієї установи був визначений для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_9 . Будь-яких підстав для відводу він не вбачав, оскільки те, що він оглядав підекспертного до проведення цієї експертизи як спеціаліст, не є підставою для відводу. Крім того, склад комісії визначає керівництво, якому було відомо про те, що він вже оглядав ОСОБА_9 , однак не зважаючи на це його призначили для проведення цієї експертизи. Також експерт ОСОБА_138 додав, що він працює на півставки, оскільки є інвалідом 2 групи. В ході проведення експертного дослідження ним досліджувались матеріали кримінального провадження, які викладені у висновку експерта у зв`язку з багаторічною практикою, однак інформація, яка в них містилася жодним чином не вплинула на результати експертизи. Вказана експертиза була проведена у відповідності до вимог КПК, ЗУ "Про судову експертизу" та Порядку проведення судово-психіатричної експертизи". За наслідками проведеної експертизи було встановлено, що ОСОБА_9 страждає на хронічний психічний розлад у вигляді "Хронічого маячого розладу", однак встановити терміни появи психічного розладу було неможливо через особливості психічного стану під експертного. Хронічність цього розладу була встановлена під підставі медичних документів із СІЗО, де зазначено було про неодноразові звернення ОСОБА_9 з медичною допомогою, але не зрозуміло з якого приводу, а також на підставі відомостей, які він отримав під огляду під експертного ще до призначення експертизи, де він бачив поведінку і психічний стан ОСОБА_9 , яка не була характерною для здорової людини. Інформацію про маячні ідеї повідомляв ОСОБА_9 в ході їхнього спілкування.

Також, будучи допитаним за клопотанням сторони обвинувачення судово-психіатричний експерт - директор ДУ "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків" МОЗ України ОСОБА_139 , в порядку ст. 356 КПК України, для роз`яснення наданого ним висновку, зазначив, що висновок судово-психіатричного експерта № 160 від 21.02.2023 року він підтримує в повному обсязі. Вказана експертиза проводилась у м. Дніпро в рамках відрядження, яке тривало близько тижня. Під час проведення дослідження він здійснював обстеження ОСОБА_9 особисто. Також підекспертний був представлений на комісію, і комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_9 на даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, враховуючи його психологічний стан. Висновок експертів було зроблено на підставі інформації отриманої внаслідок спостереження за під експертним та спілкування з останнім. Тривалість спостереження ніяк не впливає на якість та на висновок експерта. Кожен експерт спілкувався із ОСОБА_9 окремо, а всі разом вже на комісії. Відомості про маячні ідеї повідомлені ОСОБА_9 під час спілкування з останнім. Також під час проведення експертизи досліджувалися матеріали кримінального провадження, аналіз яких викладений у висновку. Однак інформація, яка містилася в матеріалах кримінального провадження, жодним чином не вплинула на результати експертизи. Наявність у ОСОБА_9 психічного розладу було встановлено на підставі психіатричного огляду, у відповідності до ст. 11 ЗУ "Психіатричну експертизу. Ознаки симуляції ОСОБА_9 психічного розладу були відсутні. Також під час проведення цього експертного дослідження залучався як спеціаліст з іншої спеціалізації - патипсихолог, а не як експерт. Наданий ним висновок був викладений у висновку № 160, однак він не вплинув на загальний висновок експертів. Обґрунтування висновку детально викладено у п. 22 на стор. 10 висновку, із зазначенням встановлених та виявлених фактів під час проведення експертного дослідження. Також досліджувалися відомості щодо стану здоров`я ОСОБА_9 із СІЗО. Вказаних відомостей було достатньо для встановлення хронічного психічного розладу у ОСОБА_9 . Однак встановити точний термін появи психічного розладу у ОСОБА_9 було неможливо через особливості психічного стану підекспертного, про що також зазначено у висновку. При цьому, експерт зазначив, що якщо на даний час стан обвинуваченого покращився, то можна призначити експертизу, та встановити терміни появи такого розладу. Також експерт ОСОБА_139 зазначив, що склад комісії експертів визначає керівник. Спочатку експерт зазначив, що йому невідомо якими мотивами керувався керівник, визначивши в склад комісії його та експерта ОСОБА_140 . Він як керівник, визначаючи склад комісії, не призначає експерта, який вже приймав участь у справі як експерт. Водночас, в подальшу експерт ОСОБА_139 згадав, що вказаний склад комісії був призначений ним, виходячи із навантаження експертів. Експерт ОСОБА_138 не проводив експертизу в рамках цього кримінального провадження, а здійснював лише огляд ОСОБА_9 як лікар. Вказане жодним чином не вливає на цей висновок експерта, а тому він міг проводити цю експертизу.

Клопотань про проведення інших експертиз стороною захисту та стороною обвинувачення в ході судового розгляду заявлено не було.

З цього приводу суд присяжних не знайшов підстав і для самостійного призначення відповідної експертизиу відповідності до положень ст. 242, 332, 356, 360 КПК України відносно ОСОБА_9 , зважаючи на можливість оцінки поданих сторонами доказів, в тому числі щодо стану псиіхчного здоровя обвинуваченого.

За клопотанням сторони захисту були допитані свідки: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , які не допитувався під час досудового розслідування, з метою всебічного з`ясування обставин цієї справи, оцінку яким суд надасть в нарадчій кімнаті.

Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 показала, що ОСОБА_9 це її син. Родину потерпілих знає із 1996 року, з того моменту як ОСОБА_9 приїхала в гості до своїх родичів. У 1997 році її син та ОСОБА_9 одружилися, і спочатку вони проживали разом із ними в одній квартирі. За час їхнього спільного проживання її син із ОСОБА_9 жили нормально. Через 7 років вони із чоловіком купили квартиру, в яку переїхали її син із родиною. Сімейне життя в них було щасливе. Згодом ОСОБА_9 запідозрив ОСОБА_9 у зраді, і у них почались постійні сварки, скандали, і потім вони розлучились. У ОСОБА_9 була образа на ОСОБА_9 лише через те, що його обманули і кинули. Однак, жодних погроз, бажання поквитатись з останньою у ОСОБА_9 не було. Після розлучення та поділу майна ні вони, ні ОСОБА_9 з ОСОБА_9 не спілкувалися та не цікавились її життям. Вони спілкувалися та підтримували відносини із онуком ОСОБА_17 , він проходив до них в гості. За ОСОБА_9 вони в нього ніколи нічого не питали. ОСОБА_9 не шукав ОСОБА_9 , ніколи про неї не питав. Під час поділу майна подружжя, ОСОБА_9 навіть участі не приймав, а претензії були в неї із чоловіком до ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_9 звертаючись із позовом про поділ спільного майна, у це майно включила автомобіль "Volkswagen Jetta", який належав її чоловіку та був у постійному його користуванні. Однак, скандалів ніяких не було. ОСОБА_9 ніколи не казав, що майно поділили несправедливо. У їхній родині була головна ОСОБА_9 , а ОСОБА_9 повинен був заробляти гроші. Після розлучення її син придбав квартиру та проживав окремо. ОСОБА_13 вона бачила пару разів зі своїм сином, однак деталі їхнього спілкування їй невідомі. В останнє вона бачила свого сина із Розпутним десь в січні 2019 року. Про події, які відбулися із ОСОБА_9 їй стало відомо на другий день. Жодних обставин щодо цих подій їй невідомо. Її син там був, однак таких дій щодо ОСОБА_9 він точно не вчиняв. Невідомо навіщо її син та ОСОБА_13 зустрічались із ОСОБА_9 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_27 показав, що ОСОБА_9 це його брат. Точної дати не пам`ятає, але вдень коли зникла ОСОБА_9 йому зателефонував її син ОСОБА_141 та запитав у нього номер телефону ОСОБА_9 , однак останній не повідомив навіщо він йому потрібен. Про те, що ОСОБА_9 було вбито дізнався із соціальних мереж. Жодних обставин цієї події йому невідомо. Факти застосування ОСОБА_9 д ОСОБА_9 фізичного насильства під час їхнього спільного сімейного життя йому невідомі. Вони проживали окремо своєю сім`єю. Зі слів ОСОБА_9 йому відомо, що в їхній родині були негаразди, сварки, під час яких ОСОБА_9 при будь-якому підвищенні на неї голосу, відразу викликала поліцію. На момент їхнього розлучення він навіть не знав причини цього розлучення, йому було відомо лише те, що відносини між ними змінились. Вже через деякий час після розлучення від мами він дізнався, що вони розлучились через зраду ОСОБА_9 . Безпосереднім очевидцем якихось суперечок чи конфліктів між братом та його дружиною щодо поділу майна не був. Йому відомо лише про те, що ОСОБА_9 у спільне майно включили зайвий автомобіль, який хоч і оформлений на ОСОБА_9 , однак фактично належав їхнім батькам. Також між ними ще виникали якісь питання щодо поділу грошей. За отримані кошти від продажу квартири брат купив собі квартиру у м. Вишневе, де і проживав. Після розлучення ОСОБА_9 трохи відокремився, став закритий, і вони не дуже тісно спілкувалися. Після розлучення звичайно фінансове становище ОСОБА_9 погіршилось, оскільки до цього вони працювали разом із ОСОБА_9 . ОСОБА_13 бачив пару разів із ОСОБА_9 , однак йому про нього нічого невідомо. Лише зі слів мами відомо, що незадовго до цих подій, ОСОБА_13 допоміг брату в якісь справі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_28 показав, що із ОСОБА_9 він познайомився в місцях позбавлення волі, а саме десь навесні 2021 року, коли його помістили в одну камеру із ОСОБА_9 . Він перебував у СІЗО у зв`язку із пред`явленням йому обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, судовий розгляд цього кримінального провадження ще триває. Разом із ОСОБА_9 в одній камері вони перебували із весни по жовтень 2021 року. За цей час вони із ОСОБА_9 нормально спілкувалися. Однак, він почав помічати, що в якісь моменти ОСОБА_9 був якісь не такий. Так, ОСОБА_9 міг стати і дивитись в стіну, в якусь невідому одну точку, роздивляючись її, і на звернення до нього будь-яким чином не реагував. Такі ситуації неодноразові і виникали якось хаотично. Також була ситуація, що вночі він спав, а коли прокинувся, то побачив ОСОБА_9 , який стояв на нього дивився і нічого не говорив, поки він до нього не торкнувся. Таку свою поведінку ОСОБА_9 не міг пояснити, він не розумів, що із ним відбувається. В такі моменти із ОСОБА_9 не було нормального спілкування, останній не міг нормально висловити свою думку, підтримувати взагалі спілкування. Десь влітку 2021 року він написав заяву на ім`я начальника СІЗО з приводу того, що ОСОБА_9 був якісь ненормальний, і просив, щоб вжили якихось заходів, бо в нього були побоювання та переживання за себе, оскільки він перебував із цією особою в одній камері. Як йому відомо то аналогічні заяви писало ще декілька осіб. У нього середньо-спеціальна освіта, і будь-якими знаннями в області медицини, психології чи психіатрії не володіє, але на його думку така поведінка особи не є нормальною.

Також за клопотанням потерпілої ОСОБА_19 були допитані свідки: ОСОБА_29 та ОСОБА_142 , які не допитувався під час досудового розслідування, з метою всебічного з`ясування обставин цієї справи, оцінку яким суд надасть в нарадчій кімнаті.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_29 показав, що потерпіла ОСОБА_9 - це була його сестра. ОСОБА_9 він знає із самого дитинства, їхні батьки спілкувалися, і вони були друзі дитинства. Фактично він і познайомив ОСОБА_9 із Оленою, яка приїхала в гості до родичів. Потім вони одружилися. Не задовго до розлучення із ОСОБА_9 йому зателефонував ОСОБА_9 із проханням, щоб його дружина ОСОБА_143 надала медичну допомогу ОСОБА_9 . Його дружина поїхала за місцем проживання ОСОБА_17, де надала необхідну ОСОБА_144 першу медичну допомогу. Стан ОСОБА_9 був не критичний, але тяжкий. Підозра була на діагноз: струс мозку. Як ОСОБА_9 отримала цю травму, їм ніхто не повідомляв. Однак, ОСОБА_9 йому особисто розповідала, що в них у родині були негаразди, конфлікти, під час яких ОСОБА_9 застосовував до неї фізичне насильство, вона дуже страждала від нього. Також про це йому розповідала і сестра ОСОБА_19 , яка деякий час проживала у них в квартирі. З огляду на те, що ОСОБА_9 не звернувся до медичного закладу для надання ОСОБА_9 медичної допомоги у зв`язку з отриманою травмою, то можливо він причетний до цього. Однак, ОСОБА_9 йому цього особисто не повідомляла. Вона боялась розповідати правду. Він навіть спілкувався із ОСОБА_9 щодо його такої поведінки по відношенню до ОСОБА_145 . Також йому відомо, що після розлучення між ОСОБА_9 та ОСОБА_9 були суперечки щодо поділу майна, який родина ОСОБА_17 вважала несправедливим. Батьки ОСОБА_9 вважали, що ОСОБА_9 , яка була із бідної родини, не повинна була нічого отримати, бо квартиру купили вони. Від ОСОБА_9 він таких слів особисто не чув. Останнім часом із ОСОБА_9 майже не спілкувався. Однак, зі слів ОСОБА_9 йому відомо, що ОСОБА_9 навіть погрожував ОСОБА_9 , і вона його боялась. ОСОБА_13 йому відомий, оскільки він його декілька разів бачив із ОСОБА_9 . Однак, особисто його не знає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_142 показав, що ОСОБА_9 він знає з того часу як ОСОБА_9 , яка була його тіткою та хрещеною мамою, вийшла за нього заміж. За проханням ОСОБА_9 , в період розлучення, він проживав у них у квартирі. На той час там жила ОСОБА_9 , її син ОСОБА_41 , а ОСОБА_9 жив окремо по їхній домовленості. Однак періодично ОСОБА_9 приходив до них та поводив себе досить агресивно по відношенню до ОСОБА_9 : в них завжди були сварки, конфлікти, в ході яких ОСОБА_9 ображав ОСОБА_146 , принижував її, застосовував психологічне та фізичне насильство, бив її, і вона викликала поліцію. ОСОБА_9 боялась ОСОБА_9 , тому попросила, щоб він трохи пожив із ними. За час проживання із ОСОБА_9 він був свідком декількох ситуацій, коли ОСОБА_9 вчиняв неправомірні дії щодо ОСОБА_9 , зокрема пробив колеса в її авто; застосовував фізичну силу до ОСОБА_9 . Після розлучення він постійно спілкувався із ОСОБА_9 , допомагав їй із дитиною. ОСОБА_9 дуже боялась ОСОБА_9 , і коли він їй телефонував чи приходив, то в неї починалась істерика, то вона просила, щоб він був присутній разом із нею на цих зустрічах. Ці події були до поділу майна. Після продажу квартири кошти вони поділи навпіл. ОСОБА_9 та його родина вважали цей поділ несправедливим. У його присутності ОСОБА_9 висловлював претензії майнового характеру до ОСОБА_9 . Після того як вони розділи майно через суд, то ОСОБА_9 не зустрічались із ОСОБА_9 , вона уникала із ним зустрічей, оскільки ОСОБА_9 дуже боялась ОСОБА_9 . В подальшому ОСОБА_9 купила квартиру, зробила там ремонт. Вона постійно працювала, була фінансово забезпеченою та успішною жінкою. Із ОСОБА_13 спілкувався лише весіллі ОСОБА_9 та ОСОБА_9 . Більше він його ніколи не бачив. Йому невідомо чи спілкувалась ОСОБА_9 із ОСОБА_13

Оцінка показань свідків захисту та потерпілої сторони.

Допитані як свідки: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_29 та ОСОБА_142 , не є безпосередніми очевидцями подій вчинення кримінальних правопорушень, а їх показання стосуються встановлення загальних фактичних обставин справи, а саме описують обставини: спільного сімейного життя ОСОБА_9 та ОСОБА_9 , їх розлучення та життя після розлучення, а також в них викладена характеристика особи обвинуваченого ОСОБА_9 .

Так, суд присяжних приймає до уваги показання свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , в частині, що стосується, повідомлених ними, обставин щодо поділу майна між подружжям ОСОБА_17, а саме, що ОСОБА_9 вважав поділ несправедливим та в нього були претензії до ОСОБА_9 , а також в частині що стосується матеріального стану потерпілої ОСОБА_9 після розлучення, оскільки вони є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так із показаннями потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та показаннями свідка ОСОБА_21 , а також з іншими доказами у справі, що свідчить про те, що вони є правдивими та такими, що відповідають дійсним обставинам справи.

При цьому судом враховуються показання свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , в частині наданих свідками даних, які характеризують обвинуваченого, а саме щодо відсутності в ОСОБА_9 будь-яких проблем із психічних здоров`ям.

Водночас показання свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , в частині того, що у ОСОБА_9 не було жодних претензій до ОСОБА_9 щодо поділу майна, і останній взагалі не цікавився її життям та не спілкувався із останньою після їхнього розлучення, суд присяжних оцінює критично, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими судом доказами, аналіз яких наведено вище.

Також при оцінці показань цих свідків захисту вцілому судом присяжних враховується, що вони є близькими родичами обвинуваченого ОСОБА_9 : мати та брат, а тому зважаючи на характер стосунків цих свідків із обвинуваченим, суд присяжних вважає, що існує об`єктивна ймовірність, що останні, за допомогою своїх показань, намагаються довести непричетність до вчинення злочинів ОСОБА_9 . Тому показання цих свідків суд не приймає до уваги.

Крім того суд присяжних не аналізує в контексті пред`явленого ОСОБА_9 та ОСОБА_13 обвинувачення показання, надані свідком ОСОБА_28 , оскільки такі показання не стосуються пред`явленого обвинувачення, а лише описують поведінку ОСОБА_9 за час перебування в СІЗО як нездорової людини, з урахуванням того, що цей свідок не має жодних знань у галузі психіатрії. Крім того, вказаний свідок перебував у СІЗО у зв`язку із пред`явленням йому обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, де і потоваришував із ОСОБА_9 , що ставить під сумнів об`єктивність його показань. Тому суд присяжних не приймає до уваги показання цього свідка.

В іншій частині показання свідків захисту та потерпілої сторони не містять відомостей, що мають значення для даного кримінального провадження, оскільки не вказують на наявність або відсутність обставин, які в силу ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а тому суд присяжних не приймає їх до уваги.

Оцінка доводів сторони захисту

Так, сторона захисту стверджувала про недопустимість доказів, наданих стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , з підстав отримання зазначених доказів з порушенням встановленого КПК порядку проведення процесуальних дій, у зв`язку з чим стороною захисту, в ході судового розгляду, заявлялися усні клопотання про визнання частини доказів недопустимими.

Так, ст. 86 КПК України передбачено, що допустимим є доказ, який отримано у встановленому КПК порядку.

Критеріями допустимості доказів є: належне процесуальне джерело (ч. 2 ст. 84 КПК України містить вичерпний перелік процесуальних джерел доказів, який розширеному тлумаченню не підлягає); належний суб`єкт збирання доказів (докази можуть бути зібрані тільки тими суб`єктами, які згідно з нормами КПК України мають на це право); належна процесуальна форма (встановлений КПК України порядок здійснення кримінального провадження в цілому і проведення окремих процесуальних дій).

Відповідно до правового висновку, сформульованого в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17, невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки "зруйнували" або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Отже, у своєму рішенні від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17 Велика Палата Верховного Суду вивела ще один критерій, який є важливим для прийняття рішення про допустимість доказів, а саме, чи призвело порушення порядку отримання доказів до порушення тих чи інших прав і свобод людини, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та/або Конституцією України.

Надаючи оцінку таким твердженням суд звертає увагу, що сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, у тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а саме відомості (фактичні дані), які отримані саме завдяки такому порушенню. Тобто, закон вимагає встановити прямий причинно-наслідковий зв`язок між порушенням прав обвинуваченого і отриманими у цьому провадженні доказами.

Стороною захисту поставлено під сумнів право слідчих: ОСОБА_147 , ОСОБА_148 , ОСОБА_149 , ОСОБА_150 , ОСОБА_151 та ОСОБА_152 збирати докази з огляду на те, що вони не були уповноважені у відповідності до вимог КПК України здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008631 від 15.10.2020, оскільки як вбачається із постанови про призначення групи слідчих, вони не входили до групи слідчим у цьому кримінальному в провадження.

За позицією захисту це призвело до того, що неуповноваженою особою незаконно проведено слідчі дії, а саме: обшуки, огляди, слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_9 та прийнято ряд процесуальних рішень, зокрема: звернення із клопотаннями про надання дозволу на проведення обшуку. У зв`язку з цим сторона захисту просила визнати недопустимими доказами: протокол огляду місця події (трупа) від 18 жовтня 2019 року (т.7 а.с.128-134); протокол обшуку від 17 жовтня 2019 року (т.7 а.с.17-22); протокол обшуку від 17 жовтня 2019 року (т.7 а.с.23-27); протокол обшуку від 18 жовтня 2019 року (т.7 а.с.57-62); протокол обшуку від 18 жовтня 2019 року (т.7 а.с.135-140); протоколом обшуку затриманої особи від 18.10.2019 року (т.7 а.с.127); протокол огляду місця події від 17.10.2019 року (т.7 а.с.42-43); протоколом огляду місця події від 18.10.2019 року (т.7 а.с.44-50); протокол проведення слідчого експерименту від 19.10.2019 року (т.7 а.с.4-8).

Розглянувши належним чином вказані усні клопотання щодо оцінки наведених доказів, суд вважає їх безпідставним та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

Так, з матеріалів кримінального провадження, зокрема витягу з ЄРДР, слідує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008631, розпочато 15.10.2019 на підставі повідомлення № ЄО 75292 від 15.10.2029 про те, що ОСОБА_9 викрав її чоловік ОСОБА_9 , що супроводжувалось заподіянням їй фізичних страждань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК. Одночасно визначено групу слідчих та прокурорів, які здійснюють досудове розслідування та керівництво ним відповідно (т.3 а.с.8, 9). Таким чином, для швидкого і оперативного виконання завдань кримінального провадження, в тому числі для проведення невідкладних процесуальних дій суб`єктний уповноважений склад було створено.

Після отримання повідомлення про вчинення щодо ОСОБА_9 кримінального правопорушення 15.10.2019 органом досудового розслідування з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення проводилися першочергові дії.

У ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0008631 від 15.10.2019 року, орган досудового розслідування продовжував здійснювати першочергові дії щодо збирання та відшукання відомостей, які необхідні задля досягнення завдань конкретного кримінального провадження на і наступний, і через день, після зникнення потерпілої ОСОБА_9 , у зв`язку з чим було невідкладно проведені слідчі дії - обшуки, огляди, під час яких вилучались речі та предмети, які мають важливе значення для слідства та можуть бути доказами під час судового розгляду кримінального провадження. Також у ході проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадження були виявлені обставини, що могли свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 115, ст. 289, 263 КК, а тому відповідні відомості були внесені до ЄРДР за № 0008706 (т.3 а.с.31); 0008683 (т.3 а.с.25); 0008810 (т.3 а.с.38-39).

В подальшому постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_153 від 18.10.2019 року кримінальні провадження № 0008631 та № 0008683 були об`єднані в одне кримінальне провадження під № 0008631, та вказані відомості внесено до ЄРДР.

Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_153 від 28.10.2019 року кримінальні провадження № 0008631, № 0008706 та № 0008810 були об`єднані в одне кримінальне провадження під № 0008631, та вказані відомості внесено до ЄРДР.

Судом присяжних, встановлено, що обставини вчинення викрадення ОСОБА_9 були предметом досудового розслідування кримінального провадження № 0008631, яке було об`єднано з кримінальним провадженням № 0008683 (ст. 289 КК), з якого через певний час було виділено провадження № 0008706 (т.3 а.с.12-13), яке було об`єднано з провадженням 0008706 предметом досудового розслідування якого були обставини вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 (т.3 а.с.39-40), яке згодом, знову було об`єднано з провадженням № 0008631, а також матеріали кримінального провадження 0008810 (ст. 263 КК) були об`єднані з провадженням № 0008631. Матеріали кримінального провадження № 0008631, і є предметом розгляду Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Крім того, суд присяжних звертає увагу, що численні процесуальні рішення про виділення матеріалів кримінального провадження в окремі провадження, та об`єднання проваджень зумовлено також і тим, що відповідно до витягу з ЄРДР (т.3 а.с.50-53) щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_13 було внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146; ч. 1 ст. 115; ч. 3 ст. 289, п.п. 3, 6, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Постановою заступника начальника СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_154 від 23.10.2019 року (т.3 а.с.14-15) про призначення групи слідчих визначено групу слідчих, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008631 від 15.10.2019 року у складі: ОСОБА_64 , ОСОБА_155 , ОСОБА_156 , ОСОБА_157 , ОСОБА_158 , ОСОБА_159 , ОСОБА_160 , ОСОБА_161 , ОСОБА_162 , ОСОБА_53 , ОСОБА_163 , ОСОБА_164 . Старшим групи призначено слідчого ОСОБА_165 .

Той факт, що постанова заступника начальника СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_154 про призначення групи уповноважених слідчих в об`єднаному кримінальному провадженні була винесена 23.10.2019 року не свідчить про порушення порядку визначення, в передбачений п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України, спосіб повноважного слідчого (групи слідчих), з огляду на складність досудового розслідування та невідкладність проведення таких процесуальних дій.

Все вищевикладене переконує у тому, що вилучення у ОСОБА_13 , слідчим ОСОБА_166 , ключів від автомобіля марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , яким користувалась потерпіла ОСОБА_9 , через декілька днів після її зникнення; обшук автомобіля марки"Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , слідчим ОСОБА_167 ; обшук та вилучення автомобіля марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , слідчим ОСОБА_68 ; а також його огляд слідчим ОСОБА_168 ; обшуки за місцем проживання: ОСОБА_13 , проведений слідчим ОСОБА_169 та ОСОБА_9 , проведений слідчим ОСОБА_87 , які були затримані в порядку ст. ст. 207-208 КПК, та огляд місця події (трупа), де було виявлено труп ОСОБА_9 , слідчим ОСОБА_167 , в даному конкретному випадку відбувалося в ході проведення невідкладних слідчих дій, тому момент винесення саме постанови як процесуального документа, який визначає уповноважених осіб на здійснення досудового розслідування кримінального провадження, не впливає на допустимість отриманих доказів.

Невідкладний характер процесуальних дій 17 та 18 жовтня 2019 року у зв`язку із встановленням місця перебування автомобіля марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , яким користувалась потерпіла ОСОБА_9 , затримання ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , також підтверджується ухвалами слідчих суддів Дніпровського районного суду м. Києва про надання дозволу в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України на проведення обшуку: транспортних засобів, а саме: автомобіля марки"Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 ; автомобіля марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , обшуку особи ОСОБА_13 (т.7 а.с.31-33); приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_9 (т.7 а.с.66-68).

При цьому, суд присяжних звертає увагу, що під час розгляду слідчими суддями клопотань про надання дозволу на обшуки в порядку ч. 3 ст. 233 КПК повноваження слідчих у цьому кримінальному провадженні, слідчими суддями, серед іншого, перевірялися і повноваження слідчих у кримінальному провадженні № 0008631 від 15.10.2019 року.

Тому сам факт проведення обшуків та оглядів місця події слідчими, які не входили до складу слідчої групи, визначених у постанові про призначення групи слідчих від 15.10.2019 року (т.3 а.с.8), на думку суду присяжних, у цьому випадку, не призвело до звуження прав сторони захисту, та не вплинуло на проведення справедливого досудового розслідування.

Водночас, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчими, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008631 указано: ОСОБА_64 , ОСОБА_155 , ОСОБА_156 , ОСОБА_157 , ОСОБА_158 , ОСОБА_159 , ОСОБА_160 , ОСОБА_161 , ОСОБА_162 , ОСОБА_53 , ОСОБА_163 (т.18 а.с.17-18) та до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчими, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008706 указані: ОСОБА_64 , ОСОБА_157 , ОСОБА_155 , ОСОБА_82 , ОСОБА_53 , ОСОБА_170 , ОСОБА_156 , ОСОБА_171 , ОСОБА_163 , ОСОБА_172 , ОСОБА_173 (т.18 а.с.19-20). Хоча указаний витяг носить інформаційний характер, але дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться на підставі відповідних процесуальних рішень уповноважених осіб. Тому вказані витяги із ЄРДР також підтверджується наявність повноважень слідчих у цьому кримінальному провадженні.

Постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_174 від 09.11.2019 року подальше здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0008631 доручено СУ ГУ НП у м. Києві (т.3 а.с.44-45). Постановою заступника начальника СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_175 від 23.11.2019 року створено слідчу групу для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0008631, до складу якої, серед інших, включено слідчу ОСОБА_176 , яка була визначена як старшим слідчої групи (т.3 а.с.47-48).

Таким чином, виходячи із наданих матеріалів, слідчі та процесуальні дії, що були вчинені слідчими в об`єднаному кримінальному провадженні № 0008631 були здійснені особами, які були призначеними відповідно до вимог статей 38, 39, 110 КПК України.

Доводи сторони захисту про недопустимість доказів з тих підстав, що стороною обвинувачення не було надано суду постанови про створення групи слідчих суд присяжних відхиляє, оскільки такі докази містяться у матеріалах справи та посилання на такі постанови міститься у реєстрі матеріалів досудового розслідування. Усі слідчі (розшукові) проводилися слідчими, які були включені у групу слідчих, у тому числі в об`єднаному кримінальному провадженні.

Отже, ураховуючи вищезазначені висновки, суд присяжних вважає, що відсутні істотні порушення, які за вказаних обставин могли бути підставою для визнання зазначених вище протоколів обшуку та оглядів місця події недопустимим доказом. З цих же підстав відсутні підстави і для визнання недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту від 19.10.2019 року.

Більш того, сторона захисту не навела жодного обґрунтування того, як здійснення слідчих дій у цьому кримінальному провадженні слідчими: ОСОБА_87 , ОСОБА_68 , ОСОБА_166 , ОСОБА_168 , ОСОБА_169 , ОСОБА_167 та ОСОБА_177 , порушило фундаментальні права і свободи ОСОБА_13 чи ОСОБА_9 , що згадані у ст. 87 КПК України, або іншим чином позначилося на реалізації стороною захисту своїх прав, визначених КПК України. Це є додатковою підставою для відмови в задоволенні усних клопотань захисту про визнання вищезазначених протоколів обшуку та оглядів місця події недопустимими.

Що ж стосується клопотання сторони захисту про визнання недопустимими доказими, отриманих за результатами проведення обшуку 22.10.2019 року у приміщенні гаражу № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", розташованого по АДРЕСА_8 , який належить ОСОБА_13 , а також речей та предметів, що були вилучені під час проведення таких обшуків, які визнані речовими доказами, з тих підстав, що слідчий ОСОБА_157 не входив до групи слідчих у кримінальному провадженні № 0008706, а тому був неуповноваженй на проведення цієї слідчої дії, то вказані аргументи сторони захисту не знайшли свого підтвердження та є таким, що не відповідають дійсності, з вищевикладених підстав.

Також після проведення вказаних слідчих дій 17, 18 та 22 жовтня 2019 року слідчі, за погодженням із прокурором, звернулися до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва, із клопотаннями про проведення обшуку в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України з метою легалізації своїх дій як невідкладних обшуків (т.7 а.с.28-30, 63-65, 109-113), які слідчі судді вважали переконливими та обгрунтованими, адже ухвалами від 22.10.2019 року, 21.10.2019 року та від 25.10.2019 року надано дозвіл на проведення обшуків: транспортних засобів, а саме: автомобіля марки"Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 ; автомобіля марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , обшуку особи ОСОБА_13 ; приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_9 ; гаражного приміщення № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", розташованого за адресою: АДРЕСА_8 , який перебуває у користуванні ОСОБА_13 , відповідно (т.7 а.с.31-33, 66-68, 114-117). Як вбачається зі змісту даних ухвал, в ході розгляду вищезазначених клопотань, слідчими суддями перевірено та встановлено підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді, оскільки до клопотань надано документи, що підтверджували наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальні правопорушення, передбачені п. п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України. Так само в ухвалах слідчих суддів наведено аргументи, які, на їх думку, виправдали таку невідкладність проведення обшуку, та наявні посилання на особливі обставини, передбачені ч. 3 ст. 233 КПК України, які бути підставою для проникнення до володіння осіб без попереднього судового дозволу.

З огляду на вищевикладене, твердження сторони захисту про незаконність проведення органом досудового розслідування обшуків 17.10.2019, 18.10.2019 та 22.10.2019 року не знайшло свого підтвердження в ході розгляду вищезазначених клопотань та є таким, що не відповідає дійсності.

Також суд відхиляє доводи адвоката ОСОБА_15 щодо недопустимості доказів, отриманих в результаті обшуку 22.10.2019 року у приміщенні гаражу № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", розташованого по АДРЕСА_8 , у зв`язку з тим, що у клопотання про надання дозволу на обшук не наведено підстав для його легалізації, оскільки органом досудового розслідування повністю дотримано порядок проведення невідкладного обшуку та вчинено всі процесуальні дії, за наслідками яких легалізовано проведення такого обшуку.

Що стосується доводів сторони захисту з приводу того, що протокол обшуку від 22.10.2019 року у приміщенні гаражу № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", розташованого по АДРЕСА_8 , є недопустимим доказом через те, що цю слідчу дію проводив слідчий ОСОБА_157 , а з клопотанням про отримання дозволу на обшук в порядку ч. 3 ст. 233 КПК до слідчого судді звернулась слідча ОСОБА_155 , яка участь у проведенні обшуку не приймала, що, на думку сторони захисту, є порушенням чинного законодавства, то суд присяжних розцінює їх як безпідставні та такі, що ґрунтуються на власному, помилковому тлумаченні положень кримінального процесуального закону, виходячи з такого.

За змістом ч. 3 ст. 233 КПК слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотаннямпро проведення обшуку.

Як вбачається зі змісту протоколу від 22.10.2019 року обшук у приміщенні гаражу № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", розташованого по АДРЕСА_8 , проведено слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_178 .

Як беззаперечно встановлено в ході судового розгляду до складу групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0008631 від 15.10.2019 року, входили, серед інших, слідчі: ОСОБА_157 та ОСОБА_179 .

Відповідно до копії ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25.10.2019 року клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_155 , погоджене із прокурором, задоволено, та надано дозвіл на проведення обшуку у приміщенні гаражу № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", розташованого по АДРЕСА_8 .

Той факт, що слідчу дію проводив слідчий ОСОБА_157 , а з клопотанням про дозвіл на проведення цього обшуку звернувся інший слідчий, який входить у групу слідчих - ОСОБА_155 , на переконання суду присяжних, не є істотним порушенням вимог КПК і не може бути наслідком недопустимості відомостей, які отримані в результаті цієї слідчої дії.

Кримінально процесуальний закон не обмежує коло слідчих, які входять в групу,

які можуть звернутись з таким клопотанням до слідчого судді і не містить норми, яка б наділяла процесуальним правом тільки того слідчого, який проводив обшук, звертатись з клопотанням про його "легалізацію" в порядку ч. 3 ст. 233 КПК.

В розумінні статей 38, 39, 40 КПК група слідчих діє як єдиний суб`єкт - орган досудового розслідування з однаковим обсягом процесуальних повноважень та статусом.

Таким чином, той факт, що слідчу дію - обшук, проводив один слідчий, а з клопотанням

в порядку ч. 3 ст. 233 КПК до слідчого судді звертався інший слідчий і обоє входять

до групи слідчих у цьому кримінальному провадженні, не свідчить, що ця слідча та процесуальна дії здійснювалися неуповноваженою особою і що отримані докази є недопустимими на цих підставах.

З аналогічних підстав суд присяжних не примаймає до уваги твердження сторони захисту про те, що порушено процесуальний порядок щодо арешту майна, оскільки із клопотаннями про арешт майна, яке було вилучено: під час обшуку в приміщенні гаражу № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", розташованого по АДРЕСА_8 , та під час огляду місця події від 18.10.2019 року, до слідчого судді звернулися слідчі, які не проводили відповідні слідчі дії, а тому не мали права звертатися із такими клопотаннями, оскільки висловлені в них аргументи спростовуються вже викладеними положеннями кримінального процесуального закону.

Також не є обґрунтованими доводи захисника ОСОБА_15 щодо недопустимості результатів обшуку від 17.10.2019 року через те, що під час обшуку автомобіля марки"Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , був фактично проведений особистий обшук ОСОБА_13 , який на той момент був вже затриманий, а останньому не було роз`ясненено його прав, в тому числі права на захист, виходячи з такого.

Так, правилами ч. 5 ст. 236 КПК України передбачено, що під час обшуку за рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження. Обшук особи здійснюється особами тієї самої статі у присутності адвоката, представника на вимогу такої особи.

Отже проводячи обшук автомобіля слідчий, відповідно до ч. 5 ст. 236 КПК України, вправі був обшукати і осіб, що в ньому перебували.

Під час дослідження протоколу обшуку від 17.10.2019 року та відеозапису здійснення обшуку автомобіля марки"Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , встановлено, що ОСОБА_13 було повідомлено про те, яка слідча дія буде проводитись і з якою метою, йому було роз`яснено права як особи, яка присутня під час обшуку. На 10:45 хв. відеозапису слідчим повідомлено, що буде проведено особистий обшук ОСОБА_13 о/у УКР ГУ НП у м. Києві ОСОБА_180 у присутності понятих ОСОБА_75 та ОСОБА_181 . Вказані обставини також відображені і у протоколі обшуку від 17.10.2019 року.

Суд присяжних, беручи до уваги обставини, які виникли на той час для працівників поліції при спробі виявити та зафіксувати відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, пов`язані з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, зважаючи на можливість спроби переховування або знищення предметів кримінального правопорушення, слідчий провів особистий обшук ОСОБА_13 з дотриманням вимог ст. 233, 234 КПК України, за участю понятих із здійсненням відеофіксації, вважаючи таку необхідність як невідкладний випадок. За наслідками проведення особистого обшуку ОСОБА_13 були виявлені та вилучені, серед іншого, ключі від автомобіля марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , який перебував у користуванні потерпілої ОСОБА_9 , та його мобільний телефон. Жожних зауважень від ОСОБА_13 не надійшло, про що він повідомив особисто, що зафіксовано на 15:20 хв. відеозапису. Вказаний протокол підписаний учасниками без будь-яких зауважень. Після чого слідчий, невідкладно звернувся до слідчого судді, що підтверджується клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку від 18.10.2019 року (т.7 а.с.28-30), яке було задоволено, та судом надано такий дозвіл (т.7 а.с.31-33). З огляду на аналіз наведених вище норм кримінального процесуального законодавства, надання слідчим суддею, крім дозволу на обшуку іншого володіння особи - автомобіля, ще й дозволу на особистий обшук осіб, що в ньому перебували, не порушує прав обвинувачених, значених в ч.2 статті 87 КПК. Вказані обставини вказують на те, що така слідча дія відповідала ч. 3 вказаної статті та проведена з дотриманням правил, закріплений у КПК, а отже отримані під час обшуку фактичні дані є допустимим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Дійсно, заслуговують на увагу доводи сторони захисту про те, що на початок проведення цього обшуку ОСОБА_13 був затриманий, оскільки на нього були вдягнені кайданки, і останній перебував під контролем правоохоронних органів, що підтверджується відеозаписом цієї слідчої дії. Як вбачається зі змісту протоколу обшуку від 17.10.2019 року, слідча дія розпчалась о 17:01 год. Тобто ОСОБА_13 був затриманий о 17:01 год. Цей час також співпадає з часом, який зазначено у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_13 від 18.10.2019 року, а саме: о 17:00 год. 17 жовтня 2019 року (т.4 а.с.35-38).

Так, в ході судового розгляду, виходячи з досліджених доказів встановлено, що склалася сукупність обставин, що давала слідчому достатні підстави підозрювати ОСОБА_13 в причетності до злочину, передбаченого ст. 146 КК України, і, відповідно, для їх затримання.

Закон не ставить перед правоохоронними органами вимоги в момент затримання переконатися в тому, що особа, яку вони підозрюють у вчиненні злочину, насправді його вчинила. Для цього існують наступні стадії кримінального провадження, під час яких обґрунтованість підозри може бути підтверджена або спростована. Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному випадку затримання обвинуваченого ОСОБА_13 17 жовтня 2019 року приблизно о 17:00 не може вважатися безпідставним у значенні статті 208 КПК.

Водночас суд присяжних звертає увагу, що ст. 208 КПК України не вимагає складання протоколу затримання негайно в ході затримання. Такий протокол має бути складений, як тільки це стане практично можливим. Про це свідчить і вказівка у ч. 5 ст. 208 КПК України про те, що в протоколі затримання, крім часу складання протоколу, має зазначатися місце, дата і точний час затримання відповідно до положень ст. 209 цього Кодексу, що і було зроблено уповноваженою особою.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що о 01 год. 40 хв. 18.10.2019 року, згідно до вимог ст.208 КПК України, складено протокол про затримання ОСОБА_13 , де зазначено точний час його затримання, детально відображено підстави затримання, роз`яснено йому права та обов`язки, передбачені ст. 42 КПК, про що ними поставлено власноручні підписи. Також на виконання вимог ч. 4 ст. 208 КПК про затримання ОСОБА_13 повідомлено регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві. Протокол затримання складений за участі захисника - адвоката ОСОБА_121 (т.4 а.с.35-38).

Як вбачається з постанови Верховного суду Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 20.10.2022 року справа № 565/1354/19 провадження № 51-443км20 запізніле складення протоколу про затримання особи є виправданим у тій ситуації, коли об`єктивні причини спонукали уповноважену особу діяти саме таким чином.

Отже, суд присяжних приходить до висновку, що обставини затримання і особистого обшуку ОСОБА_13 , встановлені судом під час судового розгляду, свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 208 КПК України, для такого затримання і відповідно, таке затримання давало підстави і для проведення особистого обшуку останнього.

Суд також не вважає, що під час затримання ОСОБА_13 було порушено його право на допомогу захисника, виходячи з такого.

Затримання в порядку статей 207 або 208 КПК, за визначенням, є несподіваною для його учасників подією, що зумовлює й неможливість забезпечити присутність захисника в той час і в тому місці, де може відбутися таке затримання.

Таким чином, відсутність захисника під час затримання особи у випадку, передбаченому статтею 208 КПК, не може вважатися порушенням кримінального процесуального закону. Тому відсутність роз`яснення права на захисника в обставинах затримання не призвело до обмеження у користуванні правовою допомогою, оскільки ці дії могли бути проведені без участі захисника.

Водночас право ОСОБА_13 як затриманій особі, на першу вимогу мати захисника та на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави йому роз`яснювалось, що підтверджується змістом протоколу затримання від 18.10.2019 (т.3 а.с.35-38). Більше того, таке право ОСОБА_13 реалізував, про що свідчить зафіксований у згаданому протоколі та у дорученні для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 18.10.2019 року № 026-0007951 (т.3 а.с.39) факт залучення захисника ОСОБА_121 з Центру надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_13 . Тобто зі змісту вказаних доказів однозначно слідує, що ОСОБА_13 були роз`яснені їх права як підозрюваних та забезпечено йому право на захист.

Тому, на думку суду, протокол про затримання ОСОБА_13 було складено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, із зазначенням фактичного часу затримання, який відповідає дійсним обставинам, та підстав затримання, з яким останнього було ознайомлено, роз`яснено процесуальні права, повідомлено установу уповноважену законом на надання безоплатної правової допомоги про затримання. Окрім цього, за наслідками складення протоколу затримання заяв, зауважень чи клопотань ні від кого не надійшло. Протокол підписаний усіма учасниками цієї процесуальної дії, зокрема, затриманим та його захисником.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 17.01.2023 р. по справі № 648/1543/15-к (п.п.33-40) зробив висновок, що відсутність захисника під час особистого обшуку засудженого не тягне за собою недопустимість отриманих під час цих слідчих дій доказів, якщо не йдеться про отримання від підозрюваної особи показань під час цих слідчих дій.

Водночас суд присяжних звертає увагу, що ОСОБА_13 , будучи затриманим до роз`яснення його прав як затриманої особи, не допитувався та жодних свідчень не надавав.

Також суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту щодо недопустимості результатів обшуку через те, що особистий обшук ОСОБА_13 був проведений о/у УКР ГУ НП у м. Києві ОСОБА_180 , оскільки він був не уповноваженою на це особою, тому що навіть, якщо застосувати до норми ч. 1 ст. 236 КПК України обмежувальне тлумачення (саме про таке іде мова, якщо ми відкидаємо положення п. 3 ч. 2 ст. 40 та ст. 41 КПК України), то таке порушення не є істотним порушенням прав і свобод людини за змістом ст. 87 КПК України. Адже обшуки проведені з дозволів слідчого судді та з дотриманням суттєвих умов таких дозволів, жодним чином не порушують права на захист, що визначене у статтях 20, 42 КПК України. У цьому випадку, слідчий реалізовував свої повноваження, визначені п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України, а оперативний працівник - ст. 41 КПК України.

Будь-яких порушень процесуального закону при затриманні ОСОБА_13 та проведенні його особистого обшуку судом присяжних не встановлено. Тому в цій частині суд відкидає доводи сторони захисту, як такі, що не грунтуються на фактичних даних.

Крім того, сторона захисту зазначила, про недопустимість протоколу огляду місця події від 17.10.2019 року (т.7 а.с.42-43), оскільки фактично було проведено обшук автомобіля марки"Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , без відповідної ухвали слідчого судді та без присутності власника автомобіля ОСОБА_25 . Водночас такі твердження не свідчать про недопустимість цього доказу виходячи із такого.

Приписами статті 237 КПК України визначено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

Водночас слідчу дію - огляд місця події слід відрізняти від такої слідчої дії як обшук, який полягає в примусовому обстеженні приміщень, споруд, ділянок місцевості та інших об`єктів, які перебувають у віданні певних осіб з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Як вбачається із протоколу обшуку від 17.10.2019 року, проведеного старшим слідчим Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_166 , на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, із застосуванням відеозйомки, об`єктом обшуку є автомобіль марки"Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився по центру провулку Лаврського в м. Києві. У ході обшуку проникнення до автомобіля не здійснювалось, у зв`язку із необхідністю збереження доказової бази та належної фіксації відомостей про обставини вчиненого кримінального правопорушення. Цей автомобіль було опечатано та вилучено слідчим та доставлено за допомогою евакуатора до внутрішнього двору Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, для більш детального огляду за участю спеціалістів. Вказані обставити також повністю підтверджуються відеозаписом цієї слідчої дії. Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2019 року, за результатами розгляду клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про дозвіл на обшук, надано слідчим дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки"Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_13 (т.7 а.с.31-33).

Згідно протоколу огляду місця події від 17.10.2019 року, старшим слідчим Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_166 , у присутності двох понятих, та за участю двох спеціалістів ОСОБА_77 та ОСОБА_78 , проведено огляд ділянки місцевості, що знаходиться на задньому дворі Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2, де розташований автомобіль марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , від 17.10.2019 року, який було вилучено в ході вищезазначеного обшуку, який було санкціоновано ухвалою слідчого судді. При огляді автомобіля, серед іншого, виявлено та вилучено: біту дерев`яну, саперну лопатку та ніж, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, що підтверджується змістом постанови про визнання речовими доказами та визначення їх місця зберігання від 31.03.2020 року (т.8 а.с.15-16). Будь-яких зауважень від учасників цієї слідчої дії від учасників не надійшло. Проведення огляду зафіксовано на відеозаписі, дослідженого в судовому засіданні, що надає можливість суду присяжних безпосередньо сприймати обставини проведення огляду ділянки місцевості, розташованої на території управління поліції та надати об`єктивну й незалежну оцінку діям його учасників. На відео відображено проведення огляду, яке повністю відповідає подіям, відображеним у протоколі огляду місця події від 17.10.2019 року (т.7 а.с.42-43). Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2019 року було накладено арешт на майно, вилученого в ході огляду місця події від 17.10.2019 року (т.7 а.с.38-41).

З наведених та досліджених в суді доказів вбачається, що 17.10.2019 року за адресою: АДРЕСА_13 , проводився саме огляд місця події -ділянки місцевості, де був розташований автомобіль марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_13 , а не обшук автомобіля, як на це вказує захисник обвинуваченого. У зв`язку з цим, була відсутня потреба в одержанні дозволу слідчого судді на проведення обшуку автомобіля марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 .

Крім того, щодо посилань захисника на відсутність власника автомобіля ОСОБА_25 під час проведення огляду місця події 17.10.2019 року, то суд присяжних вважає за необхідне наголосити, що слідча дія - огляд місця події не вимагає обов`язкової участі власника майна.

Відтак, на переконання суду присяжних, огляд місця події було проведено слідчим без порушення вимог ст. 237 КПК України, в ході судового розгляду стороною захисту не доведено істотних порушення прав обвинуваченого ОСОБА_13 під час проведення цього огляду місця події, а тому підстав вважати протокол огляду місця події від 17.10.2019 року, а також інші похідні докази здобуті внаслідок цієї слідчої дії, недопустимими, суд присяжних не встановив.

Також в ході судового розгляду, сторона захисту просила суд визнати недопустимим доказом протокол обшуку від 22.10.2019 року з додатками до нього (т.7 а.с.69-103), з огляду на те, що такий обшук проведено всупереч вимогам ч. 3 ст. 233 КПК України, оскільки були відсутні правові підстави для проведення саме невідкладного обшуку, і вказаний обшук проведено за відсутності власника ОСОБА_13 . Вказані доводи сторони захисту суд присяжних вважає необґрунтованими.

Так, основний Закон гарантує право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла. Заборонено проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ст. 30 Конституції України).

Відповідно до ст. 13 КПК не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, окрім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.

Кримінальний процесуальний закон визначає три окремі підстави проникнення до житла чи іншого володіння особи, за наявності котрих таке проникнення не порушуватиме прав особи на мирне володіння майном: добровільна згода володільця; рішення суду; невідкладність проведення обшуку, з подальшим отриманням відповідного судового рішення.

Як беззаперечно встановлено в ході судового розгляду 22.10.2019 року слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_90 , було проведено невідкладний обшук у приміщенні гаражу № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", розташованого по АДРЕСА_8 , який належить ОСОБА_13 , в порядку ч. 3 ст. 233 КПК, в ході якого були вилучені речі та майно, що мають значення для кримінального провадження, а також предмети, які вилучені законом з обігу, які в подальшому були визнані речовими доказами.

В подальшому у передбачений законом спосіб слідча ОСОБА_155 , за погодженням з прокурорм, звернувся до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку у приміщенні гаражу № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", розташованого по АДРЕСА_8 (т.7 а.с.109-113), яке було задоволено та підтверджується відповідною ухвалою слідчого судді від 25.10.2019 ( т.7 а.с. 114-117).

З огляду на вищевикладене, твердження сторони захисту про незаконність проведення органом досудового розслідування обшуків 22.10.2019 не знайшло свого підтвердження в ході розгляду вищезазначених клопотань та є таким, що не відповідає дійсності

З цих підстав, суд присяжних приходить до висновку, що відсутність під час проведення обшуку власника гаражного приміщення ОСОБА_13 , на що звертає увагу суду захисник, будь-яким чином не вплинуло на складову допустимості цього обшуку.

Вказаний обшук було проведено із застосуванням відеофіксації та за участю двох понятих, із залученням спеціалістів та оперуповноважених працівників, яким були роз`яснені права та обов`язки як учасникам обшуку, що вбачається з відеозапису долученого до протоколу обшуку та узгоджується із самим протоколом. Будь-яких зауважень до протоколу обшуку від учасників такого обшуку не надійшло. Відеозапис, що проводився в ході обшуку, який було досліджено в ході судового розгляду, є достатньо інформативним, не містить будь-яких неприродних пауз, переривань, зупинок чи інших факторів, які б дозволяли вказувати на його монтаж. З даного відеозапису, можливим є встановлення хронології та послідовності подій, що повністю відповідає відомостям, що зафіксовані в протоколі обшуку від 22.10.2019 року.

Як вбачається із переглянутого відеозапису обшуку від 22.10.2019 року, слідчим було вилучено речові докази, при цьому ним вказувалась назва вилучених речей та предметів, які в подальшому були поміщені до спецпакетів, які упаковані та скріплені підписами понятих.

Також слідча ОСОБА_182 після проведення обшуку звернулась із клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку у приміщенні гаражу № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", розташованого по АДРЕСА_8 (т.7 а.с.118-122), яке було задоволено ухвалою слідчого судді від 28.10.2019 року (т.7 а.с.123-126).

Суд присяжних відхиляє твердження сторони захисту про невнесення до протоколу обшуку від 22.10.2019 року відомостей про всіх присутніх осіб, оскільки КПК України вимагає зазначення лише тих, які брали безпосередню участь у проведенні обшуку. Загалом, присутність під час обшуку інших осіб, окрім тих, які зазначені у протоколі відповідної слідчої дії не зумовлює само по собі недопустимість зібраних під час такого обшуку доказів, оскільки ця слідча дія проводилася під керівництвом того суб`єкта, якому на це було надано дозвіл. З відеозапису проведення обшуку вбачається, що саме слідчий, який мав дозвіл на проведення обшуку приймав рішення про обшук тієї чи іншої частини приміщення, безпосередньо здійснював вилучення доказів, керував ходом цієї слідчої дії. Такі висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11.01.2022 справа № 942/1889/19.

Крім того, суд присяжних зазначає, що не відображення у протоколі обшуку точної посади, яку займав кожний із присутніх осіб, із зазначенням, що ці особи є оперуповноваженими працівниками, не впливає на результати проведеної слідчої дії та не призводить до істотного порушення прав і свобод обвинувачених у розумінні змісту ст. 87 КПК України.

Доводи захисника щодо відсутності в протоколі обшуку від 22.10.2019 характеристики технічних засобів, що використовувалися в ході процесуальної дії, як підстави для визнання вказаного доказу недопустимим, то суд присяжних вважає їх неспроможними, адже протокол містить дані щодо застосованого технічного засобу - відеокамера "Panasonic Full HD" на електронний носій, а положення ст. 233, 236 КПК України не містять вимог зазначення більш детальних характеристик використаних технічних засобів.

Щодо інших зауважень сторони захисту - адвоката ОСОБА_15 , зазначених під час виступу в судових дебатах, то суд присяжних вважає, що зазначені зауваження не впливають на допустимість, достовірність та належність цього протоколу обшуку, оскільки істотного порушення прав і свобод людини при проведенні цього обшуку в суді не виявлено.

Враховуючи, що вищезазначений обшук слідчим проведено відповідно до норм КПК України, в порядку передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України, проведення якого легалізовано відповідною ухвалою слідчого судді, в ході судового розгляду стороною захисту не доведено істотних порушення прав обвинуваченого ОСОБА_13 під час проведення цього обшуку, тому суд присяжних вважає, що клопотання захисника ОСОБА_15 про визнання недопустимими протоколу обшуку від 22.10.2019 року та інших похідних доказі здобутих внаслідок цієї слідчої дії, є безпідставним та задоволення не підлягає.

Суд також відхиляє твердження сторони захисну на недопустимість протоколу огляду та переогляду мобільного телефону " iPhone 10" від 16.10.2019 року (т.7 а.с.1-3), у зв?язку з недослідженням у судовому засіданні першоджерела отримання такого доказу - самого мобільного телефону та невизнання його слідчим речовим доказом, адже цей протокол є окремим процесуальним джерелом доказів, який отриманий у встановленому КПК порядку та згідно зі ст. 94 КПК підлягає окремій оцінці.

Як вбачається зі змісту цього протоколу ОСОБА_21 приймала участь у проведенні огляду відповідного телефону, скріпила його своїм підписом, підтвердивши, що протокол нею прочитано, записано в точній відповідності до проведених дій та отриманих результатів, а зауваження до проведення огляду у неї відсутні. За наслідками такої фіксації переписки у месенджері "WhatsApp", фактично було здобуто відомості, які слід було встановити під час огляду мобільного телефону.

Також допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_21 підтвердила, що вона самостійно та добровільно надала слідчому свій мобільний телефон" iPhone 10", де містилась її переписка із ОСОБА_183 за 15 жовтня 2019 року. Огляд цього телефону здійснювався у її присутності, слідчим були зроблені скрін-шоти її переписки із ОСОБА_9 , після чого її було повернути телефон. Будь-яких зауважень в неї не було, що підтверджується її підписом у протоколі.

Таким чином, на переконання суду присяжних, огляд вказаного мобільного телефону слідчим було проведено правомірно та у відповідності до вимог КПК.

Також суд присяжних не погоджується із покликаннями сторони захисту на те, що дані, отримані під час огляду такого речового доказу, не мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки не підтверджено, з якою саме особою спілкувались ОСОБА_21 у месенджері "WhatsApp" із абонентом " ОСОБА_65 ", адже наведене твердження спростовується сукупністю доказів у справі.

Так, надані оператором мобільного зв`язку і досліджені судом відомості про з`єднання абонентських номерів ОСОБА_21 та ОСОБА_9 , які надавалися окремо по кожному номеру (т.7 а.с.246) повністю збігаються між собою, підтверджують надсилання 15.10.2019 року потерпілою ОСОБА_9 повідомлень свідку ОСОБА_21 , узгоджуються з результатами огляду мобільного телефону ОСОБА_21 слідчим 16 жовтня 2019 року (т.7 а.с.1-3) і у суду відсутні підстави ставити їх під сумнів.

З огляду на вищевикладене судом присяжних встановлено, що протоколу огляду та переогляду телефону від 16.10.2019 року (т.7 а.с.1-3), складений відповідно до вимог КПК України, порушень чинного законодавства не встановлено, тому суд присяжних не вбачає підстав для визнання вказаного доказу недопустимим та неналежним.

Також суд присяжних не приймає до уваги зауваження сторони захисту з приводу того, що під час проведення огляду місця події (трупа) 18.10.2019 року, слідчим встановлено, що це труп саме ОСОБА_9 без будь-яких документів, оскільки під час цієї слідчої дії приймала участь ОСОБА_21 (т.7 а.с.132), яка опізнала, що виявлений труп - це ОСОБА_9 . Вказане повністю узгоджується із показаннями свідка ОСОБА_21 , наданими в ході її допиту, в яких вона підтвердила, що приймала участь під час огляду місця події, а саме, що вона опізнала труп ОСОБА_9 . Тому ставити під сумнів протокол огляду місця події (трупа), в цій частині, в суду присяжних підстав немає.

Судом присяжних встановлено, що всі обшуки та огляди у рамках провадження проведені з дотриманням суттєвих умов положень статей 223, 233, 234, 236, 237 КПК України, зокрема, проведення невідкладних обшуків легалізовано відповідними ухвалами слідчих суддів. Останні містили достатньо даних для проведення невідкладних слідчих дій з дотриманням їх суттєвих умов та виключення неоднозначного трактування і як наслідок виконання. Протоколи за результатами проведення обшуків та оглядів, складені відповідно до статей 104-106 КПК України з урахуванням особливостей проведення таких дій та у достатній мірі відображають дані, які необхідні для встановлення обставин цього провадження з урахуванням характеру таких слідчих дій. А всі заперечення сторони захисту щодо зазначеного, або хоч і підтверджують певні порушення наведених положень, проте не вказують на істотне порушення прав і свобод людини, або взагалі не підтверджуються даними кримінального провадження, чи є власним трактуванням положень КПК України або обставин провадження. Водночас, такі заперечення не вказують на недостовірність відповідних доказів.

Також не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства і доводи сторони захисту про недопустимість протоколів слідчих експериментів, проведених за участю підозрюваних ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , та додатків до них (відеозаписів), з посиланням на те, що під час їх проведення фактично був проведений допит підозрюваних, який відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України не має в суді доказового значення.

Відповідно до загальної теорії та усталеної практики проведення слідчих дій в ході досудового розслідування, проведення слідчого експерименту складається з двох частин: спочатку суб`єкт експерименту повідомляє, про що саме, де, і з а яких обставин він буде в подальшому показувати та вказувати на ті чи інші місця, предмети, події, тощо. Після цього вже на місці безпосереднього розташування вказаних об`єктів, яке також вказує сам суб`єкт експерименту, він же безпосередньо показує чи вказує відомості, з метою перевірки даних про які проводиться слідчий експеримент.

Більш того, відповідно до ч.1 ст.240 КПК України, слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, для проведення слідчого експерименту слідчий уже повинен мати "відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення". Суд присяжних вважає очевидним, що такі відомості отримуються слідчим в результаті виконання інших слідчих дій, у т.ч. - допитів підозрюваних (у даному випадку), і вже при наявності необхідності "перевірки і уточнення відомостей" таких відомостей, слідчий може провести слідчий експеримент.

Отже, суд присяжних не вбачає жодних підстав для ототожнення процесуальної дії "допит" та його результатів з частиною процесуальної дії "слідчий експеримент", що полягає у повідомленні суб`єктом експерименту відомостей, які він буде показувати та розказувати, які вже маються у слідчого в результаті раніше проведених інших слідчих дій, та в уточненні яких є мета слідчого експерименту.

З досліджених протоколів слідчих експериментів від 19.10.2019 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_9 , та від 05.03.2020 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_13 , та додатків до них - відеозаписів (т.7 а.с.4-8, 9-16) вбачається, що слідчий відповідно до положень ст. 240 КПК України проводив ці слідчі дії із залученням підозрюваних з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, шляхом відтворення обстановки та обставин події. Також як вбачається із вказаних протоколів як підозрюваний ОСОБА_9 , так і підозрюваний ОСОБА_13 , у присутності понятих та захисника надав добровільну згоду на проведення слідчої дії, кожен із них, погодився показати місце вчинення злочину, та перебуваючи на цьому місці відтворив власну версію обстановки події, власні дії, дії іншого підозрюваного та дії потерпілої ОСОБА_9 під час події, яка мала місце 15 жовтня 2019 року на цьому місці.

Вказане свідчить про те, що відомості повідомлені підозрюваними під час проведення слідчих експерементів, є складовим компонентом змісту документа як окремого процесуального джерела доказів, зокрема протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати. Отже, показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами статті 94 КПК України.

Таким чином, у цьому випадку відсутні підстави для ототожнення показань та протоколів проведення слідчих експериментів, які є окремими процесуальними джерелами доказів для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні відповідно до статті 91 КПК України.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 21.07.2020 у справі № 545/1937/18 та від 17.03.2021 у справі № 761/10306/15-к.

Також суд присяжних не погоджується із твердженнями сторони захисту про те, що висновки експертиз є недопустимими доказами, оскільки наведені вище висновки експертиз проведені висококваліфікованими експертами, належним чином аргументовані, ґрунтуються на ретельному дослідженні, зроблені на підставі діючого законодавства, містять відповіді на усі поставлені питання, висновки обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані, викладені у висновках, відносяться до справи і мають доказове значення. Тому дані висновки суд присяжних покладає в основу прийнятого рішення. Підстав недовіряти висновкам експертиз в суду немає.

Інші зауваження сторони захисту носять формалістичний характер і не мають значення для перевірки результатів слідчих дій та не ставлять під сумнів законність їх проведення. Крім того, стороною захисту не обґрунтовано, яким чином окремі формальні недоліки призводять до істотного порушення прав та свобод людини, а тому, з огляду на положення ст. 87 КПК України, вони не можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими.

Такі зауваження, на переконання суду присяжних, не потребують детального аналізу та не мають будь-якого вирішального значення для ухвалення остаточного рішення у цій справі. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ положення пункту 1 статті 6 Конвенції хоча і зобов`язують суди обґрунтовувати свої рішення, однак не вимагають детальної відповіді на кожен з аргументів сторін. Згідно з позицією ЄСПЛ, з рішення має бути чітко зрозуміло, що головні проблеми, порушені у цій справі, були розглянуті і що конкретні та ясні відповіді були надані на аргументи, які є вирішальними для результату розгляду справи. При цьому, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (правові позиції, викладені, зокрема у рішенні "Серявін та інші проти України", § 58).

Також суд присяжних критично ставиться до зауваження сторони захисту - адвоката ОСОБА_10 щодо відсутності в обвинувальному акті чіткого формулювання обвинувачення, що є порушенням права на захист обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки в підготовчому судовому засіданні при дослідженні обвинувального акту було встановлено його відповідність вимогам ст. 291 КПК України. Крім того, в обвинувальному акті чітко викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважала встановленими , зокрема час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив, мета вчинення кримінального правопорушення, тобто всі необхідні обставини зазначені в ст. 91 КПК України.

Мотиви суду присяжних при вирішенні питання про наявність психічного захворювання у обвинуваченого ОСОБА_9 і можливість застосування примусових заходів медичного характеру, про що клопочуть захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_9 .

Частина 1 ст. 19 КК України містить визначення поняття "осудності", відповідно до якого осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Водночас відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одуження така особа може підлягати покаранню.

Відповідно до статті 3 ЗУ "Про психіатричну допомогу" визначена презумпція психічного здоров`я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

У постанові від 29.07.2021 у справі № 755/5059/19 (провадження №51-558км21) колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду висловила правову позицію, відповідно до якої, виходячи з результатів системного тлумачення ст.ст. 19 та 20 КК України, законодавець розрізняє неосудність і обмежену осудність, а встановлення тієї чи іншої обставини тягне за собою різні правові наслідки, при цьому, неосудність та обмежена осудність є юридичними поняттями, а тому висновок про можливість застосування до особи положень ст. 19 або ст. 20 КК України у конкретному провадженні робить суд, спираючись на результати судово-психіатричної експертизи.

Проведення експертного дослідження на стадії досудового розслідування кримінального провадження, відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 242 КПК України, є обов`язковим для визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

На виконання вищевказаних вимог кримінального процесуального закону, на підставі ст. 243 КПК України, а також враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, у яких на той час підозрювався ОСОБА_9 , які вочевидь викликали сумніви щодо його осудності, старшою слідчою СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_113 було винесено постанову від 14.01.2020 року про призначення судово-психіатричної експертизи (т.5 а.с.158-160), яка в подальшому була амбулаторно проведена комісією судових експертів Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, за результатами проведення якої, надано висновок судово-психіатричного експерта № 54 від 23.01.2020 року (т.5 а.с.161-163). Цим висновком встановлено, що ОСОБА_9 в період часу, що відноситься до скоєння кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, а також на даний час, будь-яким хронічним чи тимчасовим психічним розладом не страждав і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Також в ході судового розгляду, за клопотанням сторони захисту, було призначено повторну стаціонарну комісійну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам ДУ "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків" МОЗ України (т.14 а.с.43-45). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №160 від 21.02.2023 року (т.15 а.с.73-77), наданого на підставі ухвали суду присяжних, ОСОБА_9 страждає на хронічний розлад у вигляді "Хронічного маячного розладу" (F.22 за МКХ 10 перегляду), та за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_9 потребує застосування примусових заходів медичного характеру. Відповісти на питання про строки початку у ОСОБА_9 психічного розладу наразі не є можливим.

Згідно з ч. 1 ст. 101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Суд присяжних зауважує, що висновок експерта не має наперед встановленої сили, не має переваг перед іншими доказами, виключної обов`язковості для суду й оцінюється разом з іншими доказами за правилами, передбаченими ст. 94 КПК. Водночас законодавець прямо вказує на необхідність мотивування незгоди з ним (п. 10 ст. 101 вказаного Кодексу).

Згідно п. 13 ППВСУ № 8 від 30.05.1997 р. "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про судову експертизу", судовий експерт зобов`язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок.

Нормою п. 7 ч. 1 ст. 102 КПК України передбачено, що у висновку експерта повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання.

Оцінюючи наявні в матеріалах кримінального провадження висновки експертиз, суд присяжних відхиляє як доказ висновок судово-психіатричного експерта № 160 від 21.02.2023 року, та бере до уваги висновок судово-психіатричного експерта № 54 від 23.01.2020 року, виходячи із такого.

Так, висновок судово-психіатричного експерта № 160 від 21.02.2023, наданий на підставі ухвали суду присяжних від 01.11.2022 року комісією у складі двох лікарів-судово-психіатричних експертів ДУ "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків" МОЗ України: ОСОБА_136 (директор, перший кваліфікаційний клас, стаж експертної роботи 13 років); ОСОБА_184 (вищий кваліфікаційний клас, стаж експертної роботи 33 років).

Як вбачається зі змісту ухвали суду присяжних від 01.11.2022 року підставою для задоволення клопотання сторони захисту про призначення повтороної стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи щодо обвинуваченого ОСОБА_9 на підставі ч. 2 ст. 322, ст. 509 КПК України, стало погіршення психічного здоров`я останнього, що підтверджувалось наданим стороною захисту висновком судово-психіатричного експерта (експертне дослідження) № 56 від 05.08.2021 року, який було приєднано до матеріалів кримінального провадження (т.14 а.с.24-25).

В свою чергу висновок судово-психіатричного експерта (експертне дослідження) № 56 від 05.08.2021 року, був наданий головним судово-психіатричним експертом відділу судово-психіатричних експертиз ДУ "Центр психологічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ" ОСОБА_184 , на підставі звернення адвоката ОСОБА_10 . Як вбачається із вказаного висновку, експерту 05.08.2021 року експертом ОСОБА_184 в приміщенні Київського слідчого ізолятора було проведено огляд ОСОБА_9 . За наслідками цього обстеження у ОСОБА_9 виявлені клінічні ознаки ("маячний настрій", первинні маячні ідеї відношення, переслідування, шкоди, отруєння, ілюзорні порушення сприйняття) маячного розладу. Ця симптоматика може бути як проявом реактивного психозу, так і проявом іншого хронічного психічного розладу. В ході цього дослідження встановлено, що ОСОБА_9 на даний час має психічний розлад: "маячний розлад". ОСОБА_9 потребує надання йому психіатричної допомоги. З огляду на процесуальний статус ОСОБА_9 рекомендовано для вирішення питання про вид цієї психіатричної допомоги та порядок її надання, призначити судово-психіатричну експертизу. Зі змісту висновку слідує, що для відповідей на поставлені йому запитання експерт використовував відомості отримані від заявника - адвоката ОСОБА_10 щодо поведінки підекспертного та дані отримані при обстеженні ОСОБА_9 . Водночас жодна медична документація під час час проведення цього експертного дослідження експертом не вивчалась та не досліджувалась, зокрема і та, що стосувалась звернень ОСОБА_9 до медичної частини СІЗО.

Суд присяжних звертає увагу, що експертом ДУ "Центр психологічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ" ОСОБА_184 було проведено саме експертне судово-психіатричне дослідження психічного стану ОСОБА_9 , за результатами якого надано висновок судово-психіатричного експерта № 56. Вказане також підтверджується і змістом цього висновку, де експерт самостійно зазначив, що йому відомо, що його висновок буде використаний в суді, у зв`язку з чим він як судово-психіатричний експерт ознайомлений зі змістом ст. ст. 384, 385 КК.

Також у п. 1.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року № 53/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 листопада 1998 року № 705/3145 закріплено, що відповідно до чинного законодавства для юридичних і фізичних осіб на договірних засадах експертами проводяться експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи.

З огляду на вищевикладене, суд присяжних критично оцінює показання експертів ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , в частині того, що експерт ОСОБА_138 05.08.2021 року у приміщенні СІЗО оглядав ОСОБА_9 виключно як лікар-психіатр, а не як судово-психіатричний експерт, і ним було складено висновок як лікарем-психіатором, а не як експертом, оскільки вони спростовуються висновком судово-психіатричного експерта (експертне дослідження) № 56 від 05.08.2021.

Відповідно до п. 4.1 цієї Інструкції керівник експертної установи розглядає отримані матеріали і доручає відповідному структурному підрозділу експертної установи організувати проведення експертизи. При цьому він може безпосередньо призначити експерта (експертів) та встановити строк виконання експертизи відповідно до вимог цієї Інструкції.

Як вбачається із висновку судово-психіатричного експерта № 160 керівником експертної установи ДУ "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків" МОЗ України був ОСОБА_185 .

Як встановлено в ході судового розгляду саме директором ОСОБА_136 було визначено склад комісії для проведення повторної стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи, призначеної на підставі ухвали суду присяжних, до якої входили: експерт ОСОБА_138 та він особисто. Вказані обставини підтвердив також експерт ОСОБА_139 під час його допиту в ході судового розгляду.

Як вбачається із змісту ст. 79 КПК України, експерт не має права брати участі в кримінальному провадженні та відводиться за підставами, передбаченими ч. 1 ст. 77 КПК України, з тим обмеженням, що їх попередня участь у цьому кримінальному провадженні як спеціаліста, представника персоналу органу пробації, перекладача, експерта і секретаря судового засідання не може бути підставою для відводу. Спеціаліст, експерт, крім того, не має права брати участі в кримінальному провадженні, якщо він проводив ревізію, перевірку тощо, матеріали яких використовуються у цьому провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, зокрема, експерт, зобов`язаний заявити самовідвід.

Як беззаперечно встановлено в ході судового розгляду судово-психіатричний експерт ОСОБА_138 , який на той момент працював експертом у ДУ "Центр психологічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ", за зверненням адвоката ОСОБА_10 , проводив обстеження та експертне дослідження психічного стану обвинуваченого ОСОБА_9 в якості експерта у кримінальному провадженні № 0008631 від 15.10.2019 року, про що свідчить висновок судово-психіатричного експерта № 56, матеріали якого використовуються у вказаному провадженні, і на них є посилання у дослідній частині висновку судово-психіатричного експерта № 160 (5-6 сторінка висновку т.15 а.с.75). За таких підстав, у відповідності до ч. 2 ст. 79 КПК України, судово-психіатричний експерт ОСОБА_138 , не мав права брати участь у цьому кримінальному провадженні як експерт, в незалежності від експертної установи, де він працював, а тому підлягав відводу.

Відповідно до п. 3 ст. 12 ЗУ "Про судову експертизу" незалежно від виду судочинства та підстави проведення експертизи судовий експерт зобов`язаний заявляти самовідвід за наявності передбачених законодавством підстав, які виключають його участь у справі.

Водночас не зважаючи на вищевикладені вимоги законодавства експерт ОСОБА_138 після визначення його до складу комісії для проведення судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_9 , розуміючи, що він вже проводив експертне дослідження психічного стану останнього, не заявляє самовідів, а повторно проводить судово-психіатричну експертизу в рамках одного і того ж кримінального провадження щодо однієї і тієї особи, за результатами якої надає висновок № 160.

Вказані обставини безумовно викликають обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості судового експерта ДУ "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків" МОЗ України ОСОБА_31 , який в порушення вимог чинного процесуального не заявляє самовідів.

При цьому, суд присяжних звертає увагу, що висновок судово-психіатричного експерта № 56, наданий експертом ОСОБА_184 містився в матеріах кримінального провадження, які були направлені на експертизу (т.14 а.с.24-25), і безпосередньо у змісті ухвали суду присяжних від 01.11.2022 року було зазначено, що підставою для призначення цієї експертизи послугував саме висновок судово-психіатричного експерта № 56, яким було встановлено, що ОСОБА_9 має психічний розлад: "маячний розлад". Це в свою чергу вказує на те, що на момент визначення складу комісії для проведення судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_9 директору експертної установи ОСОБА_186 було достеменно відомо, що експерт ОСОБА_138 вже проводив огляд ОСОБА_9 , за результатами якого ним надано висновок судово-психіатричного експерта, оскільки отримавши матеріали для проведення експертизи, саме керівник ознайомлюється із ними і після цього вже визначає експертів для її проведення. Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_186 також було відомо, що судом присяжних було призначено повторну стаціонарну комісійну судово-психіатричну експертизу.

Судом присяжних із загально доступних джерел встановлено, що у ДУ "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків" МОЗ України працює значна кількість атестованих лікарів-судових експертів з правом проведення експертиз за спеціальністю "судово-психіатрична експертиза". Крім того, як повідомив експерт ОСОБА_138 він працює в Інституті напівставки.

Тобто вказані обставини свідчать про можливість призначення інших судових експертів за потрібною спеціальністю для проведення повторної стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_9 . Крім того, суд присяжних, звертає увагу, що під час допиту в судовому засіданні експерт ОСОБА_139 підтвердив, що він як керівник, визначаючи склад комісії, не призначає експерта, який вже приймав участь у справі як експерт. Водночас у цій справі директором Інституту ОСОБА_136 було прийнято рішення провести комісійну експертизу за власної участі та за участі експерта ОСОБА_31 , незважаючи на описані вище обставини, за яких експерт ОСОБА_138 не міг приймати участь у проведенні цієї експертизи.

При цьому експертом ОСОБА_136 в судовому засіданні не було надано будь-якого вмотивованого обґрунтування у зв`язку з чим, ним було зроблено виняток, у цій справі та призначено до складу комісії для проведення повторної стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_9 . експерта ОСОБА_31 , який попередньо проводив обстеження та експертне дослідження психічного стану обвинуваченого ОСОБА_9 , і наданий ним висновок судово-психіатричного експерта використовувався у цьому провадженні. Крім того, експерт ОСОБА_139 спочатку взагалі вказав, що вказаний склад комісії ним не визначався та мотиви прийняття такого рішення йому невідомі.

Ці обставини в сукупності однозначно вказують на те, що при призначенні складу комісії для проведення повторної стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_9 керівником експертної установи ОСОБА_136 допущено порушення, оскільки її проведення доручено експерту ОСОБА_187 , який не мав права брати участь у цьому кримінальному провадженні як експерт, а висновок судово-психіатричного експерта № 160 від 21.02.2023 року був складений експертом ОСОБА_184 із суттєвими порушеннями чинного законодавства та нормативних актів, оскільки останній за наявності обставин, які виключали його участь у справі не заявив самовідвід. З огляду на це висновок судово-психіатричного експерта № 160 від 21.02.2023 року не може бути визнаний допустимим доказом, оскільки виконаний з грубим порушенням вимог КПК.

У свою чергу, на думку суду присяжних, те, що ОСОБА_139 , достовірно знаючи про те, що експерт ОСОБА_138 не може брати участь у проведенні цієї експертизи, визначає його у склад комісії, до якої входять лише двоє експертів: він особисто та ОСОБА_138 , є обставиною, яка свідчить про можливу упередженість та необ`єктивність і судового експерта ОСОБА_188 .

Водночас саме висновок судово-психіатричного експерта № 160 від 21.02.2023 року є основним доказом у кримінальному провадженні, що у сукупності із поясненнями експертів ОСОБА_32 та ОСОБА_31 , наданими у судовому засіданні, підтверджують, що ОСОБА_9 страждає на хронічний психічний розлад у вигляді "Хронічного маячного розладу" (F.22 за МКХ 10 перегляду).

Так, із загальних наукових джерел встановлено, що F.22 за МКХ 10 перегляду - це хронічні маячні розлади, до яких входять різні розлади, для яких тривалий маячний стан є єдиним або найбільш очевидним клінічним симптомом, та які не можуть бути класифіковані як органічні, шизофренічні або афективні. Одним із основних клінічно діагностичних критеріїв "Хронічного маячного розладу" є тривалість не менше 3 місяців. Маячні розлади, які тривали менше трьох місяців, мають бути класифіковані, принаймні тимчасово, як F23. Вказані особливості цього психічного захворювання також були повідомлені експертом ОСОБА_184 в ході його допиту.

Як показали експерти ОСОБА_139 та ОСОБА_138 наявність у ОСОБА_9 психічного розладу було встановлено на підставі їхніх спостережень за підекспертним, спілкування з ним та психіатричного огляду. Водночас хронічність цього захворювання встановлена на підставі матеріалів, які були наявні у розпорядженні експертів. Вказане повністю узгоджується зі змістом висновку № 160, де у пункті 22 викладено обґрунтування та пояснення даних про психічний стан особи та фактів, які встановлені та виявлені при дослідженні об`єктів експертизи.

Як слідує із п. 22 висновку № 160 при теперішньому обстеженні у підекспертного виявлені на тлі емоційного зниження маячні ідеї із депресивним розладом афекту та формальних розладів мислення у вигляді "помилкових суджень у вигляді химерності й безглуздості, зниження критичності", алогічності. Аналогічні психічні розлади були зафіксовані у підекспертного при обстеженні психіатром ще в серпні 2021 року та відмічались лікарем медичної частини ізолятора. Тривалість психічного розладу складає більше 3 місяців і відповідає клінічним критеріям хронічного маячного розладу.

Водночас суд присяжних критично оцінює посилання експертів у висновку на медичну документацію із СІЗО щодо ОСОБА_9 , оскільки судом присяжних для проведення цієї експертизи матеріали медичної документації із СІЗО щодо ОСОБА_9 не надавалась, клопотань від експертів про надання таких матеріалів не надходило, хоча у висновку експерти вказали, що ними досліджувались записи із медичної книжки ОСОБА_9 . Вказані обставини свідчать про те, що експерти, при дослідженні, вийшли за межі матеріалів наданих судом і склали висновок на підставі даних, отриманих поза процесуальним порядком. Крім того, суд присяжних звертає увагу, що із цього запису із медичної книжки ОСОБА_9 , який зазначений експертами у висновку, слідує, що було проведено разовий огляд ОСОБА_9 , не вбачається дата проведення цього огляду, а також його зміст не дає підстави вважати, що ОСОБА_9 мав саме якісь психічні розлади. З огляду на це, суд присяжних не приймає твердження експертів про те, що аналогічні психічні розлади у ОСОБА_9 відмічались лікарем медичної частини. У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які медичні документи із посилання на цю хворобу у ОСОБА_9 .

Більш того в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_9 за медичною допомогою в лікувальні установи м. Києва психіатричного та наркологічного профілів не звертався і на обліку в психіатра і нарколога за місцем проживання не перебував.

Також допитані як свідки за клопотанням сторони захисту ОСОБА_26 - мати ОСОБА_9 та ОСОБА_27 - брат ОСОБА_9 , тобто його близькі родичі, не повідомляли, що ОСОБА_9 мав якісь проблеми із психічним здоров`я, зазначивши, що він був повністю нормальний та адекватний. Так само останні не повідомили про якісь зміни психічного стану ОСОБА_9 за час перебування в СІЗО.

Водночас, суд критично оцінює показання свідка сторони захисту ОСОБА_28 , оскільки психічний стан особи може бути підтверджений саме судово-психіатричною експертизою. Показання цього свідка щодо психічного стану ОСОБА_9 під час перебування в СІЗО є виключно припущенням свідка, оскільки останній не є фахівцем у галузі психології та психіатрії. Крім того, показання цього свідка під час проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_9 експертами не враховувалися.

Враховуючи вищевикладене, в ході судового розгляду беззаперечно встановлено, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази в підтвердження того, що ОСОБА_9 страждав на які-небудь серйозні психічні розлади, зокрема на "маячні розлади", окрім слів захисника ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , які були поведіомлені експерту ОСОБА_187 під час звернення із заявою до експертної установи та проведено на підставі його звернення, експертного дослідження експертом ОСОБА_137 . Це в свою чергу свідчить про те, що діагноз у ОСОБА_9 "маячний розлад" встановлений лише експертом ОСОБА_137 .

Тож, з огляду на вищевикладене, оцінюючи наявні у справі відомості щодо психічного стану ОСОБА_9 , з урахуванням пояснень експертів ОСОБА_32 та ОСОБА_31 , наданих у суді, суд присяжних констатує, що клінічно діагностований критерій тривалість не менше 3 місяців маячних розладів у ОСОБА_9 , що дало підстави для встановлення хронічності психічного розладу, визначені експертами ОСОБА_136 та ОСОБА_184 , лише на підставі висновку судово-психіатричного експерта № 56 від 05.08.2021 року, наданого експертом ОСОБА_137 .

Водночас у даному випадку дуже підозрілою є ситуація, коли не зважаючи на те, що в ДУ "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків" МОЗ України працює значна кількість лікарів-судово-психіатричних експертів, а керівник експертної устнови для проведення повторної стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_9 , призначає у склад комісії себе та експерта ОСОБА_31 , який вже проводив судово-психіатричну експертизу ОСОБА_9 за результати якої надано висновок № 56, і саме на підставі лише цього єдиного висновку встановлюється, що тривалість психічного розладу у ОСОБА_9 складає понад 3 місяці, і констатується діагноз в останнього "хронічний маячний розлад". Вказані обставини однозначно могли вплинути на надання об`єктивного висновку за результатами проведення повторної стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_9 , а тому це беззаперечно викликає сумнів у правильності цього висновку.

Також відповідно до Інструкції щодо заповнення висновку судово-психіатричного експерта у п. 22 зазначаються обґрунтування та пояснення даних про психічний стан особи та фактів, які встановлені і виявлені при дослідженні об`єктів експертизи. У цій частині експерт (експерти) зобов`язаний обґрунтувати свою точку зору, описати логічний зв`язок, яким пов`язуються факти та висновки, наведені у висновку.

Як вбачається із п. 22 висновку судового-психіатричного експерта № 160 у ньому жодного пояснення та обґрунтування, яким саме чином експертами встановлено наявність психічного розладу у ОСОБА_9 , окрім його обстеження, не наведено. Також цей пункт не містить жодного аналізу та узагальнень отриманих даних та їх експертної оцінки. Це у свою чергу не дає можливості вивчити хід думок експертів під час проведення дослідження, який привів їх до формулювання висновків, і не дає можливості з`ясувати, яким чином відповіді на поставлені перед ними питання випливають із проведених ними досліджень. Вказане порушує базові законодавчі вимоги щодо обґрунтованості відповідей у висновку експерта.

Допитані в ході судового розгляду експерти ОСОБА_139 та ОСОБА_138 пояснили, що висновок грунтувався на підставі інформації отриманої від обвинуваченого особисто та на підставі досліджень самого обвинуваченого, а все інше хоч і досліджувалось ними, однак мало другорядне значення та жодним чином не вплинуло на цей висновок.

Таким чином, зазначені обставини, а саме, що наявність психічного розладу у ОСОБА_9 встановлена комісією експертів ОСОБА_136 та ОСОБА_184 на підставі особистого огляду ОСОБА_9 та спілкування із ним, з огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини, які зазначено вище, могли вплинути на надання об`єктивного висновку за результатами проведення судово-психіатричної експертизи.

У свою чергу вказані обставини можуть свідчити про те, що у даному випадку, експертами ОСОБА_184 та ОСОБА_136 певні дані про можливі відхилення психічної сфери підекспертного від норми, зокрема його маячні ідеї, бездоказово розцінювались як ознаки психічного розладу на підставі власного клінічного досвіду та інтуїції, оскільки вони не підтверджуються жодними даними, що містяться в матеріалах справи, які досліджені судом, крім висновку № 56, наданого експертом ОСОБА_137 . Водночас це, на думку суду, в даному випадку, є неприпустим, оскільки може свідчити про порушення принципу презумпції психічного здоров`я.

Так, навіть якщо припустити, що поведінка ОСОБА_9 у стресових ситуаціях під час його кримінального переслідування та тримання під вартою була дещо дивною, у матеріалах кримінального провадження містився висновок судово-психіатричного експерта № 54 від 23.01.2020 року, яким встановлено, що ОСОБА_9 будь-яким хронічним чи тимчасовим психічним розладом не страждав і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, який досліджувався експертами під час проведення повторної стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи, а також була відсутня інформація щодо наявності у ОСОБА_9 психічних захворювань у минулому, однак у висновку експертами не проведено комплексного аналізу цього дослідженого матеріалу.

Також із висновку судово-психіатричного експерта № 54 від 23.01.2020 року вбачається, що згідно з матеріалами кримінального провадження та за результатами цього обстеження не простежуються будь-які судово-психіатричні дані, які б вказували на те, що підекспертний в момент кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрююється, чи на момент проведення експертизи, мав будь-які клінічні ознаки чи симптоми характерні для розладу мислення, та навпаки зазначено, що ознак наявності продуктивної і абстинентної психопатологічної симптоматики не виявлено.

У свою чергу суперечливість відомостей стосовно психічного стану підекспертного ОСОБА_9 , з суб`єктивним перебільшенням експертами одних та недооцінкою інших даних, без логічного роз`яснення таких суперечностей у висновку № 160 безумовно свідчить про те, що експертами ОСОБА_136 та ОСОБА_184 було порушено принцип об`єктивності дослідження. У свою чергу це викликає сумніви у обґрунтованості цього експертного висновку.

Також відповідно до вимог закону висновки експерта мають бути конкретними і категоричними. Імовірнісний висновок експерта не відповідає вимозі допустимості доказів і не придатний для обґрунтування висновків у кримінальному провадженні.

Так, предметом СПЕ є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Як вбачається із висновку судово-психіатричного експерта № 160 ним встановлено, що ОСОБА_9 страждає на хронічний психічний розлад у вигляді "Хронічного маячного розладу", але експертами не надано категоричної відповіді на питання суду про строки початку у ОСОБА_9 цього психічного розладу, із посиланням на те, що через особливості психічного стану підекспертного відповісти на це питання неможливо. Водночас зазначено, що встановити терміни появи психічного розладу у підекспертного можливо буде після покращення його психічного стану (або одуження). Аналогічні пояснення надали і експерти ОСОБА_139 та ОСОБА_138 під час їх допиту в судовому засіданні.

Водночас не зважаючи на вищезазначені обставини, з огляду на пояснення лікаря-психіатра ОСОБА_189 щодо психічного стану ОСОБА_9 , та те, що сторона захисту мала процесуальне право ініціювати проведення повторної судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_9 , відповідного клопотання під час судового розгляду заявлено не було.

Також як вбачається із висновку судово-психіатричного експерта № 160 при відповіді на питання суду про вид примусових заходів, які можуть бути застосовані до ОСОБА_9 , відповіли, що визначення виду примусових заходів не в ходить в компетенцію судово-психіатричних експертів.

Дійсно, експерт у своїх висновках може керуватися лише фактами, здобутими за допомогою його спеціальних знань, тому в категоричній формі він може висловитися тільки про необхідність (наявність медичних показань) застосування медичних заходів. Водночас експерт не вийде за межі своєї компетенції, якщо, виходячи з психічного стану підекспертного, висловиться у формі припущення про те, що відносно даної особи "може бути" застосований певний вид примусового заходу медичного характеру. Це буде тільки припущення експерта, яке базується на оцінці психічного стану хворого.

Також суд присяжних звертає увагу, що визначаючи тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 16.01.2023 (справа № 761/37225/20).

Не надання експертами у висновку судово-психіатричного експерта № 160 відповіді на питання стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути застосовані до ОСОБА_9 у разі визнання його неосудним, що входить до компетенції судово-психіатричних експертів, викликає сумніви у правильності цього висновку.

Вказані обставини свідчать про те, що висновок судово-психіатричного експерта № 160 є неповним та не надає категоричних відповідей на всі поставлені запитання, а тому суд присяжних не бере його до уваги як доказ вцілому.

Також суд присяжних зазначає, що висновок судово-психіатричного експерта № 160, яким було встановлено наявність у ОСОБА_9 хронічного психічного розладу у вигляді "Хронічного маячного розладу", було складено комісію у складі лише двох експертів: ОСОБА_136 та ОСОБА_184 , думка яких, за встановлених в ході судового розгляду обставин, безумовно викликають сумнів у їх неупередженості та об`єктивності, без врахування іншої, незалежної думки. У свою чергу це викликає сумніви у обґрунтованості цього експертного висновку.

З огляду на це, суд присяжних вважає, що аргументація експертного висновку № 160 щодо наявності у ОСОБА_9 хронічного психічного розладу у вигляді "Хронічного маячного розладу" є непереконливою, і цей висновок не дає відповідь на питання щодо терміну появи у ОСОБА_9 цього психічного розладу.

Таким чином, суд присяжних не приймає до уваги висновок судово-психіатричного експерта № 160 від 21.02.2023 року як належний та допустимий доказ, оскільки його виконано з порушенням вимог чинного законодавства про проведення судових експертиз, що беззаперечно вплинули на об`єктивність та достовірність висновку експерта, та він не узгоджується з іншими матеріалами кримінального провадження.

Водночас як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта № 54 від 23.01.2020 року ця експертиза проведена комісією із 4 експертів, до складу якої входило: три лікаря-судово-психіатричних експертів: ОСОБА_190 (вищий кваліфікаційний клас, стаж експертної роботи 23 роки); ОСОБА_191 (другий кваліфікаційний стаж експертної роботи 18 років); ОСОБА_192 (вищий кваліфікаційний клас, стаж експертної роботи 27 років), та один експерт-психолог ОСОБА_193 (перший кваліфікаційний клас, стаж експертної роботи 28 років).

Детально дослідивши висновок судово-психіатричного експерта № 54 від 23.01.2020 року, судом присяжних встановлено, що під час проведення цього експертного дослідження експертами було досліджено: матеріали кримінального провадження, відомості, отримані при дослідженні поданих на експертизу об`єктів, що стосуються психічного стану особи: анамнез життя, анамнез хвороби, дані клінічного дослідження особи, виявлені під час проведення експертизи (п.21 висновку). Ними було також проведено психологічне та психіатричне дослідження, з урахуванням відомостей, отриманих безпосередньо під час спілкування із підекспертним та його поведінки під час експертного дослідження. Також експертами було враховано, що під експертний у минулому за медичною допомогою в лікувальні установи м. Києва психіатричного та наркологічного профілів не звертався і на обліку в психіатра і нарколога за місцем свого проживання не перебував. За наслідками проведеного дослідження комісію експертів надано висновок, що ОСОБА_9 будь-яким хронічним чи тимчасовим психічним розладом не страждав і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Зазначений висновок судово-психіатричної експерта, наданий 4 кваліфікованими експертами, кожен із яких, має достатній експертний досвід роботи, понад 20 років. В ході дослідження дані відповіді на всі поставлені на вирішення експертиз запитання, а тому в суду присяжних сумнівів у правильності та об`єктивності цього висновку немає. Вказаний висновок складений з дотриманням вимог статей 101, 102 КПК України, комісією кваліфікованих лікарів - судово-психіатричних експертів та експертом-психологом, які попереджалися про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України, з дотримання прав учасників процесу при призначенні і проведенні експертизи. Цей висновок судово-психіатричного експерта є достатньо обґрунтованим, мотивованим та об`єктивним, наданим в межах компетенції експертів. При цьому будь-якого порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи не встановлено.

Заперечення сторони захисту - адвоката ОСОБА_10 щодо вказаного висновку є його власною довільною оцінкою, яка не містить ґрунтовних зауважень до висновку, за яких висновок можна було б поставити під сумнів, і за таких обставин відповідні заперечення сторони захисту судом присяжних відхиляються.

Також висновок судово-психіатричного експерта № 54 від 23.01.2020 року, узгоджується із відомостями, що містяться у листі, за підписом директора КНП "Клінічна лікарня "Психіатрія", № 061/29/1-01/2292 від 18.03.2024 року (т.18 а.с.89-90) де із 29.06.2023 року і по теперішній час перебуває та лікується ОСОБА_9 , а тому лікарі мали можливість його спостерігати певний час, та поясненнями лікаря-психіатра ОСОБА_9 - ОСОБА_33 , які стосуються виключно щодо стану здоров`я та поведінки ОСОБА_9 за час його перебування у медичному закладі, з яких слідує, що поведінка ОСОБА_9 абсолютно адекватна, психопатологічної симптоматики в нього не має, і останній проходить курс мінімального лікування, а саме приймає транквілізатори 2 рази на день.

Більше того, під час судового розгляду судом не було встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_9 під час вчинення суспільно небезпечних діянь був в неосудному або обмежено осудному стані або вчинив кримінальні правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворів на психічну хворобу, яка позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Зокрема судом не встановлено обставин, що поведінка ОСОБА_9 під час вчинення суспільно небезпечних діянь або після них була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо). Під час проведення судових засідань, обвинувачений ОСОБА_9 як під час допиту потерпілих, свідків, так і під час дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, логічно викладав свої думку, послідовно висловлював свої міркування та заперечення, критично оцінював показання деяких свідків, що беззаперечно свідчить про те, що він цілком розуміє та усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Під час проведення судового розгляду, до призначення експертизи судом відносно ОСОБА_9 , так і після її проведення поміщення до лікувальної установи, склад суду присяжних особисто в судових засіданнях мав можливість бачити поведінку ОСОБА_9 , яка на думку суду, свідчила про ознаки суляції та штучне створення обвинуваченим ознак псиіхчного розладу (зміна тональності спілкування та швидкості мовлення, намагання створювати враження постійного тремтіння рук, тощо).

З урахуванням наведеного, суд присяжних вважає, що висновок судово-психіатричного експерта № 54 від 23.01.2020 року є більш об`єктивним та вмотивованим, ані ж висновок судово-психіатричного експерта № 160 від 21.02.2023 року, який серед іншого ґрунтується на попередніх дослідженнях експерта ОСОБА_31 й на думку суду присяжних не може бути допустимим доказом наявнісоті у ОСОБА_9 психічного захворювання, яке б свідчило про наявнсіть у нього з часом стану неосудності, з підстав зазначених вище у вироку.

З огляду на викладене, суд приймає до уваги як належний та допустимий висновок судово-психіатричного експерта № 54 від 23.01.2020 року, який повністю узгоджується із матеріалами кримінального провадження. За таких обставин суд присяжних вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_9 положень ст. 19 КК України, тобто визнання його неосудною особою, відсутні, а тому клопотання захисника ОСОБА_10 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру задоволенню не підлягає, зважаючи на невстановлення судом обставин, які б свідчили, що ОСОБА_9 в ході судового розгляду захворів на відпвідне психічне захворювання.

Мотиви суду присяжних щодо доведеності вчинення ОСОБА_9 та ОСОБА_13 кримінальних правопорушень, передбачених п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.

З фактичних обставин та матеріалів кримінального провадження, показів потерпілих та показів свідків: ОСОБА_21 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , наданих в судовому засіданні, протоколів проведення слідчих експериментів, встановлено, що ОСОБА_9 мав майнові претензії до ОСОБА_9 , що полягали у несправедливому, на його думку, розподілі майна під час розлучення. Також обвинуваченим був відомий матеріальний стан потерпілої ОСОБА_9 , яка займалась успішною підприємницькою діяльності по виконання ремонтних робіт, мала у власності нерухомість, автомобіль. Вказане свідчить про наявність у обвинувачених мотиву на викрадення та вбивство останньої з метою заволодіння належним потерпілій майном, грошовими коштами та автомобілем.

Також як встановлено в ході судового розгляду із показів потерпілих та свідків, майно між колишнім подружжям ОСОБА_17 було поділено у встановленому законом на підставі рішення суду. У разі незгоди з прийнятим рішенням законом передбачено порядок його оскарження, чим би міг скористатися обвинувачений ОСОБА_9 . Однак, він ці свої процесуальні права не реалізував, а лише висловлював свою думку щодо несправедливого поділу майна, зокрема і ОСОБА_13 . У свою чергу, вказані обставини лише додатково доводять наявність в діях обвинувачених корисливого мотиву.

Не заперечується обвинуваченими та доводиться відомостями, що зафіксовані у протоколах огляду предмету від 01.04.2020 та від 02.04.2020 року і протоколах слідчих експериментів факт перебування останніх на місціх вчинення злочинів, а саме: у мікрорайоні Бортничі, на пустирі, неподалік від будинку АДРЕСА_22 , за вказаних в обвинуваченні обставин.

Також в ході судового розгляду беззаперечно встановлено, що саме ОСОБА_9 домовився про зустріч із ОСОБА_9 15 жовтня 2019 року.

Так, як вбачається із показань свідка ОСОБА_22 під час їхньої зустрічі із ОСОБА_9 , яка відбулась незадовго до зникнення потерпілої, ОСОБА_194 постійно хтось телефонував, і вона відповідаючи на ці дзвінки, весь час казала: " Зачекай , зачекай ОСОБА_44 , я приїду". Вказане свідчить про те, що ОСОБА_9 добре знала людину із якою повинна була зустрітись. Цією особою був саме ОСОБА_9 , що узгоджується із відомостями, що зафіксовані у протоколі огляду від 01.04.2020 року.

Також аналізом інформації телефонних з`єднань мобільного терміналу з IMEI: НОМЕР_64 , який використовував ОСОБА_9 , яка зафіксовані у протоколі від 01.04.2020 року, доводиться, що ОСОБА_9 для спілкування із ОСОБА_9 використовав, не свій номер мобільного телефону, а інший номер телефону НОМЕР_63 . При цьому цей номер ОСОБА_9 використуває виключно для спілкування із ОСОБА_9 . Вказані обставини беззаперечно підтверджують той факт, що цей номер телефону був заздалегідь підготовлений та використаний з єдиною метою - реалізія злочинних намірів. При цьому використання цього номеру телефону в період часу з 11 по 15 жовтня, тобто лише декілька днів, які передували вчиненню злочину та в день вчинення злочину, свідчить про те, що призначення зустрічі ОСОБА_9 на 15 жовтня 2019 було заздалегідь сплановано обвинуваченими.

Водночас твердження обвинуваченого ОСОБА_13 , які останній надав в судовому засіданні, з приводу того, що зустріч із ОСОБА_9 була для нього спонтанною, і він про неї дізнався вже їдучи в автомобілі на цю зустріч, не відповідає дійсності та повністю спростовуються не лише вищезазначеними доказами, а й відомостями, що відображені у протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 , де останнім зазначено за яких обставин відбулась їхня зустріч із ОСОБА_9 та яким чином ОСОБА_9 опинилась на місці вчинення злочину.

Також із аналізу інформації щодо телефонних з`єднань мобільного терміналу з IMEI: НОМЕР_64 , в якому працював один із номерів, який використовував ОСОБА_9 , та абонента мобільного зв`язку НОМЕР_14 , яким користувався ОСОБА_13 , із врахуванням місця знаходження базових станцій, в яких було ідентифіковано абонентів, та інформації щодо маршрут руху автомобіля марки "Mitsubishi Lancer" в період часу з 11:45 год. по 13:57 год. за 15 жовтня 2019 року встановлено, що 15.10.2019 року ОСОБА_9 з 08:54 год. по 12:08 год. перебував у с. Софіївська Борщагівка, та за вказаний період часу неодноразово зізвонювався із ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_9 прибуває до м. Києва, де о 13:12 год. зустрічається із ОСОБА_13 , який його забирає на автомобілі марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , і вони направляються до місця розташування гаражного приміщення № НОМЕР_6 ГБК "Маяк". Вказаними доказами підтверджується, що пасажиром автомобіля "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , був саме ОСОБА_9 . Із цих доказів також встановлено, що ОСОБА_13 разом із ОСОБА_9 незначний час перебувають у гаражному приміщенні № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", близько 15 хвилин, оскільки о 13:57 год. їх рух на автомобілі "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , зафіксовано в районі Позняки (Лівий берег), в напрямку руху до місця вчинення злочину. Такі дії обвинувачених доводять той факт, що ця зустріч була заздалегідь ними спланована.

Цими ж доказами доводиться неправдивість показань обвинуваченого ОСОБА_13 , наданих в ході судового розгляду, в частині того, що 15 жовтня 2019 року ОСОБА_9 допомагав йому ремонтувати автомобіль. Вказане також узгоджується із відомостями, викладеними у протоколі проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 , де останній повідомив, що ОСОБА_9 самостійно приїхав до нього в гараж з проханням поїхати разом із ним на зустріч до ОСОБА_9 . Водночас, суд присяжних звертає увагу, що суперечність своїх же версій, повідомлених ОСОБА_13 в ході судового розгляду та під час досудового розслідування, за яких ОСОБА_9 опинився в його гаражі, та кожна з яких спростовується вищезазначеними доказами, лише додатково свідчить про те, що кожна із цих версій є надуманою.

Також у ході судового розгляду встановлено, що їдучи на зустріч із ОСОБА_9 кожен із обвинувачених спеціально переодягнувся, а саме: ОСОБА_13 у камуфляжний одяг, хоча в протоколі огляду предмета від 02.04.2020 року (т.7 а.с.164-182), зафіксовано, що ОСОБА_13 до заїзду в гараж був вдягнений у темну куртку, а ОСОБА_9 - у його одязі, що показав обвинувачений ОСОБА_13 . Однак, твердження обвинуваченого ОСОБА_13 , що ОСОБА_195 переодягнувся, оскільки замастився під час ремонту його авто, повністю спростовуються вищезазначеними доказами.

Також із показангь обвинуваченого ОСОБА_13 встановлено, що свій мобільний телефон він залишив у гаражі, а залишення ОСОБА_9 свого мобільного телефону у гаражі підтверджується протоколом огляду від 01.04.2020 року.

Дана обставина свідчить виключно про те, що обвинувачені заїджали до гаражу для того, щоб переодягнутись та залишити свої мобільні телефони у приміщення гаража, для чого їм було достатньо близько 15 хвилини, саме перед зустріччю із ОСОБА_9 . Такі дії обвинувачених були обдуманими, оскільки вони діяли з ціллю запобігання викриття їх злочинних дій, що в свою чергу беззаперечно підтверджує їх причетність до вчинення злочинів щодо ОСОБА_9 .

Також про те, що дії обвинувачених були попередньо обумовлені та узгодженні свідчить і той факт, що ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , приїхавши на зустріч до ОСОБА_9 не зустрічаються із нею в попередньо узгодженому місці, в Бортничах поряд із АЗС "КЛО", а їдуть на інше місце, де ОСОБА_9 залишається чекати, а ОСОБА_13 йде самостійно на зустріч, куди в подальшому ОСОБА_13 приїхав разом із ОСОБА_9 . Вказані обставини також підтвердив і обвинувачений ОСОБА_13 .

Водночас суд присяжних критично ставиться до тверджень обвинуваченого ОСОБА_13 повідомлені ним як під час допиту в ході судового розгляду, так і під час проведення слідчого експерименту, щодо мети його перебування на зустрічі із ОСОБА_9 , а саме, що він поїхав виключно на прохання ОСОБА_9 для того, щоб захистити його від племінника ОСОБА_9 , оскільки на зустріч із ОСОБА_9 йде сам ОСОБА_13 без ОСОБА_9 , та побачивши, що потерпіла приїхала одна, тобто підстави для подальшого його перебування на цій зустрічі були відсутні, однак останні не залишає місце зустрічі, а навпаки зустрічається із ОСОБА_9 , і відразу пропонує поїхати до ОСОБА_9 , який їх чекав в малолюдному місці - на грунтовій дорозі на виїзді із Бортничів (пустир), що підтверджується відеозаписом під назвою "00001", що є додадком до протоколу проведення слідчого експерименту від 05.03.2020 року.

Також те, що ОСОБА_13 запропонував ОСОБА_9 проїхати для спілкування із ОСОБА_9 до пустира, а не ОСОБА_9 під`їхав до них, повністю спростовує твердження обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що вони їхали на дружню зустріч із ОСОБА_9 , оскільки в такому випадку їм нічого не заважало спілкуватися на місці, де вони і домовились про зустріч із ОСОБА_9 в Бортничах неподалік АЗС "КЛО".

Водночас обидва обвинувачених розуміли, що вчинення будь-яких протиправних дій щодо ОСОБА_9 в місці, де вони домовились про зустріч, яке було багатолюдним, що підтверджується відеозаписом під назвою "00002" додаток протоколу проведення слідчого експерименту від 05.03.2020 року, може викликати увагу громадян, а тому для реалізації своїх протиправних дій, ОСОБА_13 і запрошує ОСОБА_9 до пустиря, де їхні дії будуть максимально непомітними. Такі дії ОСОБА_13 свідчать про чітке усвідомлення обвинуваченим мети та наслідків вчинюваних ним дій та вкотре підтверджують те, що обвинувачені діяли за заздалегідь обумовленим ними планом щодо умисного вбивства викраденої ОСОБА_9 з корисливих мотивів.

Факт викрадення 15.10.2019 року близько 16:00 год. ОСОБА_9 із застосуванням фізичної сили із одягненням їй на руки металевих кайданок обвинуваченими ОСОБА_13 та ОСОБА_9 із пустиря в Бортничах, де остання зустрілась із останніми, підтвержується доказами дослідженими судом, аналіз яких наведено вище, зокрема: показаннями свідка ОСОБА_21 , даними протоколу огляду та перегляду телефону від 16.10.2019 року, в якому зафіксовано зміст текстових повідомлень від потерпілої ОСОБА_9 , які підтверджують, що її викрадення причетний ОСОБА_9 ; протоколом огляду предмета від 01.04.2020 року; протоколами слідчих експериментів проведених за участю ОСОБА_13 та ОСОБА_9 ; протоколом обшуку від 22.10.2019 року, де у авто марки "BMW", що належить ОСОБА_13 , яке знаходилось в його гаражі, серед іншого, вилучено металеві кайданки зі слідами крові ОСОБА_9 , що підтверджується висновком експерта № 091-302-2019 від 14.01.2020. Цим же протоколом обшуку від 22.10.2019 року повністю спростовуються твердження обвинуваченого ОСОБА_13 про неналежність йому металевих кайданок.

При цьому, надаючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_13 , наданих у судовому засіданні, а також повідомленим ним обставин під час проведення слідчого експерименту, безпосередньо на місці події, в частині того, за яких обставин саме він сів за кермо автомобіля марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , а не ОСОБА_9 , та за яких обставин на ОСОБА_9 були вдягнені кайданки, на їх достовірність, суд присяжних вважає необхідним зазначити, що такі показання є нечіткими, суперечливими, взаємовиключними та абсолютно неспівставними між собою, позбавленими в певній своїй частині деталізації та логічної відповідності звичайній людській поведінці (сів за кермо, бо ОСОБА_9 знаходилась в такому стані, що не могла керувати авто, при цьому бачачи стан ОСОБА_9 останій не бачить, що на ній вдягнені кайданки, і бачить ці кайданки вже в автомобілі; то він бачить вже кайданки на ОСОБА_9 , коли вони приїхали в лісосмугу; то повідомляє, що сів за кермо автомобіля за проханням ОСОБА_9 ). Відтак, такі показання обвинуваченого ОСОБА_13 є надуманими та спрямовані на введення суду в оману щодо участі та ролі кожного з обвинувачених у вчиненні злочинів.

Водночас, враховуючи те, що в автомобілі марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , перебували лише ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , який має гарну фізичну форму та володіє навиками рукопашного бою, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, то вказані факти свідчать про те, що саме ОСОБА_13 , застосовуючи фізичне насильство до потерпілої ОСОБА_9 одягнув на руки останньої металеві кайданки.

Також судом встановлено, що обвинуваченими заздалегідь було визначено місце вчинення умисного вбивства - лісосмуга неподалік с. Вороньків Бориспільського р-ну, що пітверджується відомостями, зафіксованими у протоколах проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , з яких вбачається, що кожен із них окремо та самостійно, чітко вказав та показав точне місце вчинення злочину, не зважаючи на те, що це був звичайний, нічим не примітний, з`їзд із дороги до лісосмуги. Також вказане місце знаходиться на значній відстані від м. Києва, що додатково вказує на те, що обвинувачені їхали до конкретного місця, яке вони попередньо визначили.

Тому показання обвинуваченого ОСОБА_13 , в частині того, що вони зупинились у лісосмузі, розташованій біля с. Вороньків Бориспільського р-ну, випадково, і вказане місце вони попередньо із ОСОБА_9 не визначали, суд присяжних вважає неправдивими та оцінює їх критично, оскільки вони повністю спростовуються вищезазначеними доказми.

Досліджуючи вищевказані докази встановлено, що поведінка обвинувачених була продуманою та обвинувачені здійснили підготовку до вчинення злочинів, що полягала у використання заздалегідь заготовленого номеру для спілкування із потерпілою ОСОБА_9 ; у виборі місця вчинення злочинів - пустир та лісопосадка; вчинення дій для унеможливлення виявлення слідів злочинів: перевдягання обвинувачених, залишення своїх мобільних телефонів, використання автомобіля, який не належить обвинуваченим. Вказані обставини беззаперечно підтверджують причетність обвинувачених до викрадення та вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 з корисливих мотивів.

Факт спричинення обвинуваченими смертельних тілесних ушкоджень ОСОБА_9 доводиться висновками судово-медичних, судових імунологічних та молекулярно-генетичних експертиз, а також протоколами слідчих дій.

Беззаперечним доказом причетності обвинувачених до вбивства потерпілої є вилучення у ході обшуку в гаражному приміщенні № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", розташованого по АДРЕСА_8 , який належить ОСОБА_13 , жіночих речей, в які була вдягнена потерпіла ОСОБА_9 в день вбивства, що підтверджується: показаннями потерпілого ОСОБА_17 , показаннями обвинуваченого ОСОБА_13 та даними протоколу огляду предмету від 02.04.2020 року, зі слідами крові, та чоловічого одягу у вигляді камуфляжу: штанів та куртки, зі слідами крові ОСОБА_9 , що беззаперечно підтверджується висновком експерта № 101-12-2020 від 19.03.2020 (т.5 а.с.194-197).

При цьому вказаний камуфляжний одяг належить саме ОСОБА_13 , що він особисто підтвердив під час проведення слідчого експерименту за його участю - 13:12-13:15 хв. відеозапису під назвою "00000". Під час допиту обвинувачений ОСОБА_13 показав, що у день вбивства ОСОБА_9 , він був вдягнений у камуфляжний одяг.

З огляду на вищезазначені докази встановлено, що в ході обшуку гаражного приміщення, яке належить ОСОБА_13 , було виявлено та вилучено його камуфляжний одяг зі слідами крові ОСОБА_9 , що беззаперечно підтверджує той факт, що він причетний до нанесення тілесних ушкоджень потерпілій. Твердження сторони захисту, щодо неналежності цього одягу обвинуваченому ОСОБА_13 через те, що на ньому міститься позначка із 2 групою крові, тоді як у обвинуваченого ОСОБА_13 4 група крові, суд оцінює критично, оскільки вони повністю спростовуються вищезазначеними доказами.

Відповідно до відомостей, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_9 від 19.10.2019 року, а також відеозапису цієї слідчої дії, вбачається, що ОСОБА_9 надав достатній об`єм інформації, яка співпала з хронологією події, послідовністю дій та відповідною деталізації з прив`язкою до часу та місця події, а також показав про обставини спричинення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , внаслідок яких остання померла, а саме декілька ударів битою.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , надані під час слідчого експерименту, щодо характеру, способу та механізму нанесення потерпілій ОСОБА_9 . ударів, узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз № 022-172-2363-2019 від 12.02.2020 року та № 021-2363-2019 від 10.02.2020 року, якими встановлено що до смерті ОСОБА_9 призвела травма голови, проявами якої стали відкриті переломи кісток черепа, забій головного мозку та крововилив під м`яку його оболонку, а також з цими висновками та висновком експертного дослідження № 072-118-2019 від 30.12.2019 року, якими доводяться механізми виникнення та локалізації тілесних ушкоджень у потерпілої та можливість їх виникнення (принаймні, значною частиною) від дії твердого тупого предмету з обмеженою поверхнею, що містить ребро, найбільш ймовірної певної конфігурації.

З огляду на викладене, деталі, що повідомлені ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту, зокрема про знаряддя, які використовувалися при нанесенні ударів потерпілій та характер їх нанесення, свідчать, що вони можуть бути відомі лише співучаснику вчинення злочинів. Тому суд прияжних оцінює критично твердження ОСОБА_9 про те, що він не приймав участі в нанесенні тілесних ушкоджень потерпілій.

17.10.2019 року у ході огляду місця події в автомобілі марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , у багажнику, під килимком, виявлено та вилучено: саперну лопату з дерев`яною рукояткою, з нашаруванням ґрунту, та дерев`яну биту, а у підлокітнику водійського сидіння - предмет схожий на ніж сріблястого кольору. Згідно висновку експерта № 091-304-2019 від 22.01.2020 року на дерев`яній биті виявлені сліди крові потерпілої ОСОБА_9 . Також відповідно до висновку № 091-38-2020 від 28.02.2020 року на ножі виявлені сліди крові потерпілої ОСОБА_9 .

При цьому необхідно зважати на той факт, що в обвинувачених не було виявлено будь-яких тілесних ушкоджень, які б супроводжувались кровотечою, що, у свою чергу, виключає приналежність виявленої на дерев`яній биті та ножі останнім та вказує на те, що виявлені сліди крові належать саме вбитій ОСОБА_9 .

Висновком експерта № 071-14-2020 року від 20.03.2020 року встановлено, що можливість утворення забіної рани на клапті шкіри з правої тім`яної ділянки голови від трупа ОСОБА_9 внаслідок дії торцевої частини (ділянки переходу сферичної поверхні в циліндричну) бити не виключається.

Отже, висновки судових експертиз щодо: слідів пальців рук обвинуваченого ОСОБА_13 в автомобілі марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , слідів крові потерпілої ОСОБА_9 на мателевих кайданках та на одязі, в якому вона була вдягнена в день вбивства, на одязі належному ОСОБА_13 , на дерев`яній биті та ножі, підтверджують перебування 15 жовтня 2019 року обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_9 в лісосмузі неподалік с. Вороньків, що не заперечувалось і обвинуваченими, та їх причетність до нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , а також застосування обвинуваченими під час скоєння злочину дерев`яної бити.

Виявлення під час огляду місця події у автомобілі марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , за кермом якого в день вчинення злочину перебував як ОСОБА_13 , так і ОСОБА_9 , дерев`яної бити (знаряддя вчинення злочину) та саперної лопати з дерев`яною рукояткою, з нашаруванням ґрунту, за допомогою якої ОСОБА_9 копав ями на місці вчиненні злочину, однозначно підтверджує причетність обвинувачених до спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 .

Твердження обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що вказані предмети належать свідку ОСОБА_25 , які остання зберігала у автомобілі "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , у зв`язку із продажею гаража дідуся, та аналогічні показання свідка ОСОБА_25 суд присяжних оцінює критично, оскільки ні стороною захисту, ні свідком не було надано до суду будь-якої документації, на підтвердження того, що дійсно свідок ОСОБА_25 продала гараж свого дідуся.

Також суд присяжних вважає, що вказані показання свідком ОСОБА_25 , могли бути надані на ґрунті особистих відносин між нею та обвинуваченим, з яким вони перебувають у дуже тісних товарських відносинах, та її зацікавленості в результаті щодо невинуватості ОСОБА_13 .

Крім того, суд присяжних зауважує, що ці предмети не є предметами повсякденного вжитку, і ними користуються досить рідко з огляду на їх специфічне призначення. Водночас кожен із цих предметів може бути використаний як знаряддя вчинення злочину. Тому зберігання таких предметів у автомобілі, який використовувався кожного дня, протягом декількох місяців, є явно нелогічним та позбавлене здорого глузду.

Також обвинуваченому ОСОБА_9 було достеменно відомо про наявність цих предметів у багажнику автомобіля "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , про що підтвердив ОСОБА_13 , зазначивши, що ОСОБА_9 самостійно дістав із багажника авто і биту, і саперну лопатку. Це в свою чергу лише додатково доводить, що вказані предмети були заздалегідь покладені до багажнику цього автомобіля обвинуваченими, оскільки ОСОБА_9 цим автомобілем не користувався, а тому не міг знати про те, що у багажнику, під килимком, зберігаються ці предмети. Пояснити звідки про ці предмети відомо ОСОБА_9 ОСОБА_13 не зміг

Ці обставини в сукупності беззаперечно свідчать про те, що показання обвинуваченого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_128 , в цій частині, є надуманими, оскільки не підтверджуються жодними доказами, є нелогічними, та містять певні суперечності, що викликає сумнів в їх правдивості, а тому суд присяжних вважає, що вони були дані з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З огляду на вищевикладено встановлено, що вказані предмети були заздалегідь підшукані обвинуваченими для вчинення злочинів, а саме: дерев`яна бита для нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , а саперна лопата для намагання приховати свою причетність до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень шляхом закопування трупа ОСОБА_9 . Вказані обставини лише додатково вказують про направленість умислу обвинувачених на умисне вбивство потерпілої з корисливих мотивів.

Дані про спосіб спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, а також про знаряддя їх заподіяння відповідають об`єктивним судово-медичним даним, що підтверджується висновками відповідних експертиз.

Також як вбачається із протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 від 05.03.2019 року та відеозапису цієї слідчої дії ОСОБА_13 надав достатній об`єм інформації, яка співпала з хронологією події, послідовністю дій та відповідною деталізації з прив`язкою до часу та місця події. При цьому, перебуваючи на місці події, а саме в лісопосадці неподалік с. Вороньків, ОСОБА_13 повідомив інформацію із послідовним та детальним описом обстановки та обставин, які там відбувалися, що супроводжувалося зміною локацій подій, відтворивши чітко маршрут руху до кожного місця і назад, а також останній детально відтворив дії ОСОБА_9 та ОСОБА_9 та події, які відбувались в яру, після того як туди спустились ОСОБА_9 із ОСОБА_9 . Детально аналізуючи інформацію повідомлену та відтворену ОСОБА_13 під час проведення слідчого експерименту суд присяжних вважає, що обвинувачений ОСОБА_13 вказав на такі подробиці обставин події, що могли бути відомі лише особі, яка була присутня на місці вчинення злочинів і їй було відомо про місце і спосіб їх вчинення.

Суд присяжних критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_13 , надані в ході його допиту, а також пояснення повідомлені під час проведення слідчого експерименту, в частині того, що він майже весь час перебував біля автомобілей і лише раз спустився до яру, оскільки з наданих ним показань вбачається, що він був освідчений про такі подробиці, які він фізично не міг побачити із місці його перебування, на яке він вказав.

Також в ході судового розгляду беззаперечно встановлено, що вбивство ОСОБА_9 було вчинено за 2,5- 3 доби, до його виявлення (18.10.2019 р. о 19:20 год) у лісопосадці неподалік с. Вороньків Бориспільського району, в яру, там де і було безпосередньо виявлений труп ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті. Вказане підтверджується протоколом огляду місця події (трупа) від 18.10.2019 року та висновком експерта № 022-172-2363-2019 від 12.02.2020 року.

Під час проведення слідчих експериментів як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_13 , чітко орієнтувались на цій місцевості, і кожен із них точно вказував, що ОСОБА_9 бачив в останнє саме в тому місці, де і був виявлений її труп. Вказані обставини лише вкотре вказують на причетність обвинувачених до умисного вбивства ОСОБА_9 .

Вказаними доказами повністю спростовуються показання обвинуваченого ОСОБА_13 , в частині того, що він був впевнений, що ОСОБА_9 втекла з місця події. Також суд присяжних звертає увагу на нелогічність цих показань обвинуваченого ОСОБА_13 , оскільки два автомобілі залишились на місці, ОСОБА_13 повернувся на місце, де з його слів він востаннє бачив ОСОБА_9 , через 5-7 хвилин, а з огляду на місцевість, в якій вони перебували, за такий короткий проміжок часу, ОСОБА_9 фізично не змогла б втікти, не будучи поміченою, однак ОСОБА_13 цього не бачив. Крім того, малоймовірних є факт, що ОСОБА_9 , якій було достовірно відомо, що ключі від авто знаходились у запаленні і що ОСОБА_13 відволіче ОСОБА_9 , про що їй повідомив ОСОБА_13 відповідно до його показань, розуміючи що її життю загрожує реальна небезпека, маючи можливість втекти, не користується цим, а залишається на місці події.

Також суд кричитно оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_13 , в частині того, що він жодних криків та ударів не чув, після того як повернувся до автомобілей, куди через 15 хвилин піднявся із яру один ОСОБА_9 , оскільки спочатку ОСОБА_13 повідомляв, що із цього ж місця він чітко бачив, що саме відбувається в яру, і чув, що ОСОБА_9 та ОСОБА_9 розмовляли, водночас перебуваючи знову ж такі на цьому місці, він нічого взагалі не чує і не бачить, хоча в ході судового розгляду беззаперечно встановлено, що саме в тому яру було вбито потерпілу ОСОБА_9 .

Отже, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_13 вцілому, суд присяжних звертає увагу на те, що під час допиту обвинувачений ОСОБА_13 періодично плуталась у показаннях, змінював їх, вони є нелогічними, частина з них суперечать відомостям, що зафіксовані у протоколі проведення слідчого експерименту, намагаючись викривити та використати їх на власну користь з метою введення суду в оману.

Надані обвинуваченим ОСОБА_13 показання, згідно з якими він заперечував свою причетність до вчинення умисного вбивства, викраденої ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, є суперечливими, непослідовними, алогічними, в зв`язку з чим суд присяжних розцінює їх як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та намір уникнути покарання за вчинене, а тому до уваги приймає їх тільки в тій частині, в якій вони об`єктивно узгоджуються з іншими доказами та їм відповідають.

Інтерпретація ж обвинуваченим ОСОБА_13 обставин самої події правопорушень, судом присяжних оцінюється критично з підстав алогічності та очевидної надуманості, крім того, це спростовується також і сукупністю досліджених в суді та оцінених відповідно до вимог закону доказів, показань потерпілих та свідків.

Таким чином, застосувавши спосіб логічного мислення та послідовного виключення, що ґрунтується на ретельному та детальному аналізі наведених вище доказів, суд присяжних вважає, що смертельні удари потерпілій ОСОБА_9 могли завдати лише ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , які діяли спільно за заздалегідь обумовленим планом, попередньо викравши ОСОБА_9 та вивезши її до лісосмуги, неподалік с. Вороньків Бориспільського району, де і був виявлений труп ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті, враховуючи час спричинення тілесних ушкоджень і смерті ОСОБА_9 , і приблизно саме в цей період час на місці події знаходились лише обвинувачені, і крім них там нікого не було. Рішучі, узгоджені і вивірені дії обвинувачених на місці виконання задуманого, спосіб вбивства безумовно свідчать про направленість умислу обвинувачених на умисне вбивство ОСОБА_9 з корисливих мотивів.

Також на причетність обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_9 до вбивства ОСОБА_9 з корисливих мотивів вказує алгоритм дії обвинувачених після вчинення ними цього злочину, які діяли також узгоджено, що пітверджується сукупністю досліджених письмових доказв та показаннями, допитаних свідків, а саме: разом намагались сховати труп, закопавши його за допомогою саперної лопатки, яка була вилучена у автомобілі "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , однак не змігши цього зробити, разом прикидали труп травою, листтям, гілками та мішками зі сміттям; заволоділи майном потерпілої, золотими прикрасами, мобільними телефонами та грошовими коштами, наявність яких пітвердили потерпілий ОСОБА_17 та свідок ОСОБА_21 , та викрали автомобіль марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , після чого разом поїхали із місця події до м. Києва: ОСОБА_9 за кермом "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , а ОСОБА_13 за кермом викраденого автомобіля "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , залишивши викрадений автомобіль, в районі Осокорків, при цьому ОСОБА_13 під час проведення слідчого експерименту точно показав місце, де вони його залишили; після цього разом на автомобілі "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , поїхали до гаража ОСОБА_13 , де перевдягнулись, забрали свої мобільні телефони, залишили там одяг, належний потерпілій, металеві кайданки, сховавши знаряддя вчинення злочину в автомобілі "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , тим самим намагаючись приховати сліди злочину та свою причетність до його вчинення; після чого разом поїхали із гаражу, і ОСОБА_13 , висадивши ОСОБА_9 в м. Києві, за допомогою своєю знайомої ОСОБА_25 , забрав викрадений автомобіль та перемістив його за місцем проживання своїх кумів: АДРЕСА_6 , залишивши його там, де в подальшому і було виявлено та вилучено викрадений автомобіль.

Факт заволодіння обвинуваченими майном потерпілої ОСОБА_9 та її автомобілем беззаперечно підтверджується відомостями, що зафіксовані у протоколах огляду місця події (трупа) та протоколах обшуків, згідно яких труп ОСОБА_9 був виявлений без золотих прикрас, ні мобільних телефонів, ні грошових коштів у автомобілі марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , виявлено не було, водночас під час обшуку ОСОБА_13 в останнього були вивлені і ключі від автомобіля марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , і свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу, а також відомостями зафіксованими у протоколі слідчого експерименту, проведеного за участі ОСОБА_9 .

З урахуванням вищенаведеного суд присяжних вважає, що поведінка обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 була продуманою, а їх дії свідчать про підготовку до заздалегідь спланованого умисного вбивства, викраденої ОСОБА_9 , з корисливих мотивів.

При цьому суд присяжних вважає надуманими пояснення ОСОБА_9 , повідомлені під час проведення слідчого експеремента про те, що він боявся ОСОБА_13 та перебував під його впливом, а через страх від побаченого, побоюючись за своє життя, він виконував всі його вказівки. Водночас судом присяжни встановлено, що ОСОБА_9 діяв свідомо, не перебуваючи під впливом ОСОБА_13 , про це свідчить його поведінка як до вчинення злочину, а саме заздалегідь придбання сім-карти, домовленість із потерпілою про зустріч, а також після залишення місця злочину, а саме після приїзду до м. Києва, він купив пляшку алкоголю, випив її у автомобілі "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , після цього ОСОБА_13 його висадив в районі м. Деміївська, і він пішов у своїх справах. Таким чином, ОСОБА_9 , усвідомивши наслідки вчиненого злочину, вигадав свою версію подій, яка суперечить встановленим обставинам справи та спростовується дослідженими судом письмовими доказами та показаннями свідків.

Доводи обох обвинувачених, повідомлені під час проведення слідчих експериментів, що небезпечних для життя ударів міг завдати тільки інший спростовуються сукупністю вказаних вище доказів. Розбіжність між поясненнями обвинувачених, наданих під час проведення слідчих експериментів, вказує виключно на небажання обвинувачених встановити дійсні фактичні обставини справи та намагання применшити роль кожного з них у вчиненні інкримінованих злочинів, що в свою чергу свідчить про спільне вчинення інкримінованих злочинів за п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, судовим розглядом беззаперечно встановлено, що саме обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_13 з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою групою осіб та заздалегідь обумовленим планом, умисно викрали ОСОБА_9 , вивезши її до лісосмуги, де шляхом нанесення потужних та цілеспрямованих ударів заздалегідь підшуканим для нанесення тупим предметом з обмеженою поверхнею, зокрема дерев`яною битою, в голову, та ножем у шию, вчинили умисне вбивство ОСОБА_9 , після чого заволоділи майном потерпілої та викрали її автомобіль. Той факт, що смерть ОСОБА_9 спричинено саме таким чином стверджено вищезазначеними висновками експертів.

При цьому твердження сторони захисту на недоведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_13 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України, оскільки докази, які надані стороною обвинувачення, отримані під час досудового слідства з порушенням встановленої процедури, а тому є недопустимими, показання свідків викликають сумнів у доведеності провини саме обвинуваченими, оскільки останні не являлися очевидцями подій, є голослівним, оскільки вина ОСОБА_9 та ОСОБА_13 у скоєнні зазначених кримінальних правопорушень доведена сукупністю доказів, зібраних в ході досудового розслідування, які перевірені під час судового розгляду, вони є достатніми та допустимими, та не викликають сумніву в їх достовірності.

За наведених обставин, єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є версія подій, яка викладена в обвинувальному акті щодо мотиву, дати, часу, місця та наслідків.

Отже, надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази взаємопов`язані та в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію вчинених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 кримінальних правопорушень, винуватість обвинувачених та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України, докази зібрані в порядку, встановленому КПК України. Жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів, як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Кримінально-правова оцінка діянь ОСОБА_9 та ОСОБА_13 у розрізі елементів складів злочинів.

Так, проаналізувавши в сукупності наведені вище докази, користуючись своїм правом, визначеним ст. 337 КПК України, суд присяжних вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_9 та ОСОБА_13 обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, враховуючи, що це покращує становище осіб щодо яких здійснюється кримінальне провадження та викликано необхідністю надання правильної правової кваліфікації їх діям.

Суд присяжних вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 по епізоду щодо потерпілої ОСОБА_9 слід кваліфікувати:

-за п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), викраденої людини, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

-за ч. 3 ст. 146 КК України, як незаконне викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки;

- за ч. 3 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

Таку кваліфікацію дій обвинувачених суд присяжних вважає правильною і такою, що відповідає фактичним обставинам вчинених кримінальних правопорушень.

Суд присяжних зазначає, що безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст. 115 КК є життя людини. Вбивство - це позбавлення життя іншої людини. Об`єктивна сторона вбивства характеризується діянням у вигляді посягання на життя, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між діянням та наслідком. Із суб`єктивної сторони умисне вбивство можливе лише за наявності умисної вини, як обов`язкової ознаки, тобто умисне вбивство може бути вчинене з прямим та непрямим умислом.

Правильна кваліфікація умисного вбивства припускає також ретельне дослідження мотиву та мети вчинення злочину. Мотив і мета - це факультативні ознаки суб`єктивної сторони злочину. Вони вимагають свого встановлення лише у тих випадках, коли про це прямо зазначено у законі (в диспозиції статті Особливої частини КК) або коли вони однозначно випливають із змісту злочину.

У тих випадках, коли мотив злочину є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони певного складу злочину, він впливає на кваліфікацію самого злочинного діяння. Закон може передбачити мотив у деяких складах як ознаку, що надає злочину кваліфікованого виду (п. 6 ч. 2 ст. 115 КК).

За п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України злочин здійснюється за умови, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати певні майнові права, або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину.

Водночас кваліфікація діяння особи за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК та ч. 4 ст. 187 КК України (як ідеальна сукупність злочинів) можлива лише у разі, коли доведено, що умисел спочатку був направлений на вчинення розбою, під час якого вчиняється умисне вбивство (позиція ВС у справі № 742/519/17 від 12.02.2019 року).

Системний аналіз наведених доказів переконливо свідчить про те, що підготовка знаряддя злочину - тупий предмет з обмеженою поверхнею (дерев`яна бита) та ножа, якими безсумнівно може бути заподіяна смерть, узгодженість і послідовність дій обвинувачених, а також характер, локалізація і незначна кількість, а саме три, досить потужних та цілеспрямованих ударів, які нанесно у життєво важливий орган - по голові, внаслідок яких потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток черепа, забою головного мозку та крововилива під його м`яку оболонку, від яких померла на місці, а також намагання приховати труп шляхом його закопання у лісосмузі за допомогою саперної лопатки, яку обвинувачені заздалегідь взяли із собою, що може свідчить виключно про те, що вони приготували її саме для копання ями з метою приховання трупу, що беззаперечно вказує на наявність в їх діях попередньої змови щодо реалізації єдиного умислу, спрямованого на позбавлення життя потерпілої.

Так, на підставі досліджених судом доказів встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_13 15 жовтня 2019 року близько 15:00 год., за попередньою змовою з метою умисного вбивства ОСОБА_9 та заволодіння її майном та транспортним засобом, домовились про зустріч із ОСОБА_9 у мікрорайоні "Бортничі" Дарницького району, біля виїзду з АЗС "КЛО", а саме їй зателефонув ОСОБА_9 , використовуючи заздалегідь придбану сім-карту, та близько 15:30 год. останні прибули на автомобілі "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , до мікрорайону "Бортничі" у Дарницькому районі, а саме пустиря неподалік буд. № 2-а по вул. Тургєнєва у м. Києві, де залишився ОСОБА_9 , а ОСОБА_13 направився на зустріч із ОСОБА_9 , в обумовленому місці, де зустрівшись із ОСОБА_9 , зловживаючи її довірою, умовив останню поїхати на автомобілі "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , до пустира, де їх чекав ОСОБА_9 , приїхавши куди, ОСОБА_13 , застосовуючи фізичне насильство, одягнув на руки ОСОБА_9 металеві кайданки, та всупереч волі потерпілої, ОСОБА_9 , застосовуючи фізичне насильство, перемістив її на заднє сидіння її автомобіля, тим самим, викравши її з цього місця та перемістивши її на автомобіля "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_13 , до безлюдної місцевості - лісосмуги, розташованої поруч із с. Вороньків Бориспільського району, де вивели викрадену ОСОБА_9 з автомобіля, провели вглиб лісосмуги, де здійснили її вбивство, після чого заволоділи майном та автомобілем потерпілої. Тобто у обвинувачених ще до нападу на потерпілу була попередня змова на умисне вбивство ОСОБА_9 з корисливих мотивів.

На думку суду присяжних умисні дії ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , направлені на заволодіння грошовими коштами та речами потерпілої ОСОБА_9 , а також її транспортним засобом, не планувалось та не виконувалось саме як розбій, перш за все передбачалось саме умисне вбивство потерпілої як спосіб доступу до матеріальних цінностей, що повністю охоплюються кваліфікацією визначеного як умисне вбивство з корисливих мотивів, та додаткової кваліфікації їх дій за ч. 4 ст. 187 КК України не потребують.

На підставі досліджених доказів судом присяжних встановлено, що у обвинувачених до нападу на потерпілу була попередня змова на умисне вбивство з корисливих мотивів, про що також зазначено і в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин. Тому у даному випадку кваліфікація дій ОСОБА_9 та ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 187 КК України є зайвою.

З огляду на вищевикладене, у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження у вчиненні ОСОБА_9 та ОСОБА_13 нападу на потерпілу ОСОБА_9 з метою заволодіння її майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою групою осіб, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, як про це зазначено, у пред`явленому обвинуваченні, а тому підлягає виключенню в цій частині.

Також суд присяжних звертає увагу, що стаття 146 КК України містить: два основні склади злочину - незаконне позбавлення волі і викрадення людини.

Згідно з коментованою ст. 146 КК України основним критерієм відмежування незаконного позбавлення волі людини та викрадення людини є особливості об`єктивної сторони злочинів: при незаконному позбавленні волі людини - утримання шляхом насильницької ізоляції особи всупереч її волі в тому місці, де вона знаходиться, чи там, куди вона прибула добровільно, а при викраденні людини - сукупність дій, пов`язаних не тільки з позбавленням потерпілого свободи, а незаконним переміщенням з того місця, де він знаходився, до іншого, з подальшим утриманням викраденої особи

Отже, незаконне позбавлення волі - це дії чи бездіяльність, якими людина проти її волі утримується в певному місці, яке вона не має змоги вільно залишити. Викрадення людини - це умисне протиправне заволодіння людиною будь-яким способом (таємним, відкритим, шляхом обману або зловживання довірою тощо), поєднане з переміщенням її з місця перебування. Об`єктивна сторона складу злочину - викрадення людини обов`язково включає в себе: 1) заволодіння (зокрема й захоплення) людини, учиненого будь-яким способом; 2) переміщення (віддалення) потерпілого з місця його постійного або тимчасового перебування. Можливе також подальше протиправне всупереч її волі і бажанню тримання особи в місці, куди вона була переміщена. За конструкцією викрадення людини є злочином з формальним складом і визнається закінченим з моменту вчинення суспільно небезпечних дій з заволодіння людиною, поєднаного з переміщенням (віддаленням) її з місця перебування. Утримання людини є не обов`язковою складовою викрадення (як можливий варіант подальших злочинних дій).

З вищевикладеного, одназначно слідує, що викрадення людини є особливою формою незаконного формою незаконного позбавлення волі (спеціальним складом щодо незаконного позбавлення волі), а тому норма про відповідальність за викрадення має співвідноситься з нормою про незаконне позбавлення волі як спеціальна із загальною.

Отже, дії особи, що позбавила волі особи (заволодіння) будь-яким способом та доставила її в інше місце проти її волі (зокрема, перевезення) необхідно квалфікувати лише як викрадення людини, відповідно утворюють склад викрадення людини, і додаткової кваліфікації як позбавлення волі не потребує. Тому з обвинувачення пред`явленого ОСОБА_13 та ОСОБА_9 судом присяжних виключається зазначення, що останні вчинили незаконне позбавлення волі ОСОБА_9 . Водночас вказана обставина, не має вагомого юридичного значення для кваліфікацій дій обвинувачених.

Встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_13 вчинили діяння, яке спрямовано на порушення права особи на свободу, особисту недоторканність та на життя, тому воно заборонене кримінальним законом під загрозою кримінального покарання. Обставин, що виключають злочинність діяння обвинувачених, не встановлено.

Дії ОСОБА_9 та ОСОБА_13 є протиправними, вчиненими проти волі потерпілої ОСОБА_9 , направленими на захоплення потерпілої, із застосуванням фізичної сили та металевих кайданок, переміщення її з того місця де вона знаходилася в інше, шляхом поміщення її силоміць до салону автомобіля, проти її волі. ОСОБА_9 не бажала разом із обвинуваченими кудись переміщатися по території України та перебувати в даному автомобілі. Це означає, що ОСОБА_9 незаконно викрали. Дії обвинувачених характеризуються прямим умислом, оскільки обвинувачені усвідомлювали, що за законом вони не має права позбавляти волі іншу особу, але не заважаючи на це, вони бажали це зробити.

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_13 завдали ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді: травми голови (забійні рани волосяної частини на лівій бічній поверхні та в потиличній області праворуч, відкриті багатоосколкові переломи кісток склепіння черепа в лівій лобово-тім`яно-скроневій області та в правій потиличній області, перелом лівої тім`яної кістки, зони забою речовини головного мозку з крововиливом під м`якою оболонкою в області великих півкуль мозку та правої півкулі мозочка), поранення м`яких тканин на правій бічній поверхні шиї (колото-різана рана з розповсюдженням ранового каналу вглиб м`язів бічної поверхні шиї), забійної рани правого передпліччя та синець на передній поверхні лівої половини грудної клітини. Смерть ОСОБА_9 настала у результаті травми голови, проявами якої стали відкриті переломи кісток черепа, забій головного мозку та крововилив під його м`яку оболонку. Отже, між діями обвинувачених та наслідками, спричиненими ними, існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Смерть ОСОБА_9 є закономірним результатом діяння ОСОБА_9 та ОСОБА_13 . Інших обставин, які б сприяли настанню смерті ОСОБА_9 не встановлено.

При цьому ОСОБА_13 та ОСОБА_9 завдали ОСОБА_9 за незначний проміжок часу, один за одним три потужні та цілеспрямовані удари, заздалегідь підшуканим для нанесення тілесних ушкоджень тупим предметом з обмеженою поверхнею, зокрема дерев`яною битою, в голову, та один удар ножем у шию. Так, обрані обвинуваченими знаряддя злочину являються такими, якими можливо було заподіяти тяжку шкоду. Удари наносилися обвинуваченими у життєво-важливі органи - голову та шию, що останні усвідомлювали, оскільки знали, що це являються одними з найважливіших ділянок людського тіла, бачили пробитий череп, перелом кісток черепа, виступаючу кров на голові та шиї, а також знаряддя вчинення злочину, які містили на собі сліди крові, що беззаперечно свідчать про цілеспрямованість умислу обвинувачених саме на позбавлення життя потерпілої.

Суд присяжних вважає, що обвинувачені, завдаючи такі потужні і точні удари, зокрема, і дерев`яною битою, в голову потерпілої, свідомо допускали та не могли не усвідомлювати особливо небезпечний характер таких дій і їх наслідки у виді смерті ОСОБА_9 , проте продовжували здійснювати вказані дії, доки остання не перестала подавати ознаки життя. Вказані обставини беззаперечно підтверджують те, що обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_9 діяли з прямим умислом на заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Також встановлено, що дії обвинувачених були спрямовані на отримання матеріальних благ під час викрадення та позбавлення життя ОСОБА_9 , заволодіння її майном, грошовими коштами та транспортним засобом, у результаті цих діянь вони одержали фактичну можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденим майном та автомобілем, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду як корисливий мотив вчинення обвинуваченими умисного вбивства ОСОБА_9

Вчиненим за попередньою змовою групою осіб п. 12 ч. 2 ст.115 КК України умисне вбивство вважається тоді, коли в позбавленні потерпілого життя брали участь декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його виконання. Співвиконавцями умисного вбивства повинні визнаватися також ті особи, котрі хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо заподіяно смерть потерпілого, але, будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення життя потерпілого, здійснюючи частину того обсягу дій, який група вважала за необхідне виконати з метою реалізації цього умислу.

Про наявність попередньої змови у обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 щодо реалізації єдиного умислу, спрямованого на умисне вбивство, викраденої ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, беззаперечно свідчить узгодженість спільних дій обвинувачених, як до вчинення злочинів, під час їх вчинення, так і після їх вчинення.

Судом присяжних встановлено, що нанесення ударів потерпілій ОСОБА_9 продовжувалося протягом певного періоду часу, в лісосмузі, де кожен з обвинувачених мав змогу бачити та усвідомлювати дії іншого співучасника, погоджувався із ними та продовжував свої протиправні дії, направлені на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_9 та заволодіння її майном і транспортним засобом. Крім того, ніхто із обвинувачених не вчинив дії на припинення протиправних дій, хоча мав змогу їх припинити, не залишив місце скоєння злочину, не вжив заходів щодо виклику швидкої медичної допомоги, надання допомоги потерпілій, а також дій спрямованих на відвернення спричиненої шкоди.

Протиправні дії обвинувачені не припиняли до настання бажаного результату і закінчили одночасно, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , що призвели до її смерті, після чого заволодилі її майном, грошовими коштами та автомобілем марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 .

За фактичних обставин, які суд присяжних вважає встановленими і такими, що підтверджені належними і допустимими доказами, ОСОБА_13 та ОСОБА_9 реалізовували свій заздалегідь виниклий та обміркований злочинний намір, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті, викраденої ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, та заволодіння її транспортним засобом.

Суд присяжних зауважує, що за обставин, коли обвинувачені виконували спільні, сплановані та узгоджені дії, направлені на позбавлення життя ОСОБА_9 , з метою заволодіння її майном та транспортним засобом, виконували ці дії одночасно, не потребує розмежування хто, скільки, яким чином і в які частини тіла потерпілій наносив удари, оскільки дії обох обвинувачених охоплювалися єдним умислом і вони діяли за попередньою змовою.

Зазначені вище обставини дають суду присяжних підстави вважати, що всі вказані дії обвинувачених щодо викраденої потерпілої ОСОБА_9 , які спричинили смерть останньої, були вчинені саме ОСОБА_13 та ОСОБА_9 за попередньою змовою, з корисливих мотивів.

Обставини, обстановка, час і місце вчинення злочинів, послідовність, динамічність дій обвинувачених, їх характер, поведінка обвинувачених до вчинення, під час вчинення і після вчинення злочинів, а також локалізація та тяжкість тілесних ушкоджень у потерпілої, механізм їх спричинення, знаряддя злочинів, спростовують доводи обвинувачених, що вони не причетні до умисного вбивства ОСОБА_9 з корисливих мотивів.

Суд присяжних критично оцінює показання обвинувачених щодо невизнання ними своєї вини за вчинення інкримінованих діянь, оскільки їх показання спростовуються вищевказаними доказами по справі. Суд присяжних вважає необгрунтованими доводи обох обвинувачених про те, що умислу вбивати потерпілу ОСОБА_9 у них не було, що у них не було попередньої змови на вчинення умисного вбивства та не було корисливих мотивів, оскільки вказані доводи суперечать встановленим судом обставинам справи, суперечать вищевказаним доказам, які визнані судом присяжних належними і допустимими. Згідно наявних по справі доказів чітко прослідковуються мотиви та кваліфікуючі ознаки вчинення обвинуваченими інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України. З поведінки обвинувачених щодо перекручування деяких фактичних обставин справи, що відбулись на місці події, ряду розбіжностей в пояснення під час проведення слідчих експериментів за їх участю, де кожен з обвинувачених намагався перекласти вину один на одного, невідповідність та нелогічність показань обвинуваченого ОСОБА_13 , невиклику працівників поліції на місце події, приховання трупа та слідів вчинення злочинів, привласнення майна, грошових коштів та автомобіля потерпілої, суд присяжних вбачає небажання обвинувачених правдиво, добровільно, законно встановити дійсні обставини справи та намагання приховати свою причетність до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень. Вказані показання обвинувачених суд вважає позицією захисту та розцінює як намагання обвинувачених ввести суд присяжних в оману з метою уникнення відповідальності за скоєні ними злочини.

Крім того, як встановлено судом, ОСОБА_13 всупереч передбаченому законом порядку зберігав у своєму власному гаражному приміщенні № НОМЕР_6 ГБК "Маяк", розташованому за адресою: АДРЕСА_8 , вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої, що підтверджується висновками експертів № 8-2/1053; № 14-476, 11-1/92; № 8-2/1052 які попередньо придбав та переніс до свого гаражу, без відповідного дозволу. Такі його умисні злочинні діяння містять всі ознаки складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

З огляду на ці обставини суд присяжних дійшов до переконання, що ОСОБА_9 повинен бути засудженим:

-за п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), викраденої людини, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

-за ч. 3 ст. 146 КК України, за незаконне викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки;

- за ч. 3 ст. 289 КК України, за незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

ОСОБА_13 повинен бути засудженим:

-за п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), викраденої людини, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

-за ч. 3 ст. 146 КК України, за незаконне викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки;

- за ч. 3 ст. 289 КК України, за незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої;

-за ч. 1 ст. 263 КК України, за незаконне носіння, зберігання, придбання без передбаченого законом дозволу вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв.

Мотиви призначення покарання.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , суд присяжних враховує ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, дані про осіб обвинувачених й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у зв`язку з чим прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, у межах санкцій визначених ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, судом присяжних враховується те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_13 вчинили умисні особливо тяжкі та тяжкий злочин, а ОСОБА_13 також і ще один умисний тяжкий злочин. Об`єктом злочинного посягання яких є життя, здоров`я та особиста воля людини, які вчинені з корисливих мотивів.

В Україні право на життя гарантується Конституцією України. Відповідно до ст. 3 Конституції України життя людини визнано найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити її життя. ому охорона життя людини це найважливіше завдання кримінального права. Серед злочинів проти особи вбивство відносяться до кримінальних правопорушень підвищеної суспільної небезпеки. Однак, обвинувачені посягнули на невід`ємне природне право людини, яке охороняється і захищається державою - право на життя, яким останні знехтували.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом відповідно до ст. 67 КК України, визнається вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя, оскільки ОСОБА_9 була колишньою дружиною ОСОБА_9 .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_13 , у відповідності до ст. 67 КК України, не встановлено.

Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 вказує на те, що він має місце реєстрації та місце постійного проживання, на обліках у лікаря-психітра та лікаря-нарколога не перебуває, розлучений, має неповнолітню дочку, з вищою освітою, не працював і не займався суспільно корисною роботою, не має постійного джерела доходу, згідно характеристики, наданої заступником начальника ДУ "Київський слідчий ізолятор", за час перебування в установі останні зарекомендував себе посередньо, до праці не залучався, на заходи режимного характеру реагує посередньо, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпечності його особи.

Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_13 вказує на те, що він раніше не судимий, має місце реєстрації та місце постійного проживання, де характеризується з посередньої сторони, будь-яких скарг на останнього не надходило, одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, згідно характеристики, наданої заступником начальника ДУ "Київський слідчий ізолятор", за час перебування в установі останні зарекомендував себе посередньо, до праці не залучався, на заходи режимного характеру реагує посередньо, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпечності його особи.

Також врахуванню підлягає загально-небезпечний характер дій, вчинених обвинуваченими та їх особисте ставлення до вчиненного. Так, обвинувачені вину у скоєнні кримінальних правопорушень так і не визнали, жодним чином не розкаялись, жодного жалю з приводу своїх протиправних дій та осуду своєї поведінки протягом усього часу розгляду кримінального провадження вони не висловили. Навпаки, останні оспорювали пред`явлене та доведене у суді обвинувачення, що свідчить про те, що на даний час вони так і не усвідомили тяжкості та наслідків, які спричинили вчинені ними злочини.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останніх до скоєного ними.

Обвинувачені не є інвалідами, не досягли пенсійного віку, та не є військовослужбовцями.

З огляду на вищевикладене, суд присяжних вважає, що перевиховання та виправлення обвинувачених не можливе без ізоляції від суспільства.

Санкцією ч. 2 ст.115 КК України, окрім іншого, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 КК України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

Суд присяжних враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, відображені у постанові від 08.07.2020 у справі № 1-42/2004, пр. №13-87зво19, відповідно до яких застосування державою найтяжчого виду покарання довічного позбавлення волі обумовлюється принципом соціальної доцільності, а також принципом співмірності відповідальності вчиненому злочину.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_13 врахуванню підлягають обставини скоєння умисного позбавлення життя потерпілої, а саме, використання довірливого ставлення жертви до обвинувачених, особливу зухвалість та цинічність дій обвинувачених, до якого останні готувались ретельно, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на позбавлення життя потерпілої та заволодіння її майном, мотив і мету, спосіб вбивства, обраний обвинуваченими, використання заздалегідь заготовлених знарядь вчинення злочину, виключно холоднокровний характер дій обвинувачених, характер, локалізацію (в життєво важливі ділянки тіла), кількість ударів та сила, з якою вони наносились потерпілій, а також невідворотність та тяжкість наслідків, що настали, поведінку останніх під час та після вчинення злочинних дій, зокрема, останні на місці вбивства закидали труп та вчиняли дії щодо приховування слідів з метою перешкоджанню в подальшому встанолення істини у справі.

Слід зазначити, що вчинення вбивства само по собі є особливо тяжким злочином не лише з юридичної точки у, а й з морально-етичних міркувань.

У даному випадку, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 обмірковували та планували заподіяння смерті колишній дружині ОСОБА_9 , з якою був знайомий і ОСОБА_13 , з якою у ОСОБА_9 був спільний син ОСОБА_17 , та яка мала ще одного малолітнього сина (2014 року народження) про, що було достовірно відомо обвинуваченим, і вони безумовно розуміли, що смерть матері для дітей буде тяжкою і непоправною втратою. Однак навіть неминучі психологічні страждання сина ОСОБА_9 , не зупиняли ОСОБА_9 та ОСОБА_13 на вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 з корисливих мотивів.

Невиправним наслідком вчинених обвинуваченими злочинів стала смерть потерпілої ОСОБА_9 , матері двох дітей, одному із яких на момент вчинення злочину, було лише 5 років, який залишився сиротою та назавжди втратив турботу, піклування та виховання рідної матері.

Натомість, на переконання суду присяжних, холоднокровний характер та зневажливе ставлення ОСОБА_9 та ОСОБА_13 до людського життя колишньої дружини ОСОБА_9 та матері двох дітей, свідчить про їхню антисоціальну спрямованість особистості та відверте цинічне ставлення до людського життя, загальноприйнятих норм моралі, етики, та вказують на виключну небезпеку їх осіб для суспільства.

Із урахуванням характеру злочинних дій обвинувачених, обставин вчинення злочинів, їх кількості, тяжкості та суспільної небезпеки, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу їх вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини обвинувачених, мотивації кримінального правопорушення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінальних правопорушень, обставин, що характеризують поведінку останніх під час вчинення кримінальних правопорушення, та характеризують поведінку після їх вчинення, поведінку й оцінку скоєного обвинуваченими, відсутність критики й співчуття до потерпілих, відсутність пом`якшуючих обставин, а також даних про осіб обвинувачених, суд присяжних не вважає можливим застосувати до обвинувачених позбавлення волі на певний строк, як таке що не буде відповідати меті покарання, у зв`язку з чим обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_13 необхідно призначити покарання у виді довічного позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації всього належного їм майна.

Обставиною, яка зумовлює призначення покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_13 у виді довічного позбавлення волі і водночас вказує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, є надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів і осіб злочинців. Надзвичайність суспільної небезпеки вчинених злочинів визначається сукупністю усіх зібраних у кримінальному провадженні даних, які стосуються вчинених злочинів, осіб обвинувачених і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд присяжних зауважує, що покарання у виді позбавлення волі на певний строк, без постійної ізоляції від суспільства, не матиме належного виховного впливу на обвинувачених та не забезпечить безпеку людей і суспільства після їх звільнення з місць позбавлення волі. Довічна ізоляція ОСОБА_9 та ОСОБА_13 від суспільства відповідає в даному випадку вимогам справедливості при застосуванні даного виду покарання і відображає співмірність вчиненого діяння та покарання.

Оскільки обвинуваченим вчинено декілька злочинів, суд присяжних за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення покарання, призначеного ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України, а ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, довічним позбавленням волі, призначеним за скоєння злочину, передбаченого п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, визначає ОСОБА_9 та ОСОБА_13 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскації всього належного їм майна.

Визначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень, тобто, відповідає меті, передбаченій ст. 50 КК України, із дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Таке покарання, на переконання суду присяжних, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особами винних, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілої суд виходить з такого.

В ході розгляду кримінального провадження представник потерпілого ОСОБА_17 та законного представника ОСОБА_17 , який діях в інтересах малолітнього ОСОБА_18 , - адвокат ОСОБА_20 , пред`явила до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 цивільний позов про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих злочином. Просить суд стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_13 солідарно: на користь ОСОБА_17 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_18 , матеріальну шкоду у зв`язку із втратою годувальника в розмірі 352 481 грн.; матеріальну шкоду у зв`язку із похованням в розмірі 45 771 грн.; моральну шкоду на користь ОСОБА_17 та на користь ОСОБА_17 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_18 , в розмірі 300 000 грн. на кожного окремо.

У судовому засіданні ОСОБА_17 та його представник - адвокат адвокат ОСОБА_20 цей цивільний позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, з викладених у ньому підстав.

Обвинувачені цивільний позов не визнав в повному обсязі.

Даний цивільний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Зокрема, шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років.

Документами, долученими до матеріалів кримінального провадження, доведено, що ОСОБА_9 за життя мала двох дітей: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (повнолітній) та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (малолітній).

Відповідно до рішення Дніпровської районної в місті Києві Державної адміністрації ОСОБА_17 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_18 .

Оскільки, малолітній ОСОБА_18 син померлої ОСОБА_9 був на утриманні матері, відповідно має право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю останньої.

У ч. 2 ст. 1200 ЦК закріплено, що шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Відповідно до ч. 3 цієї особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Отже, за приписами ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого. Оскільки інформації про доходи ОСОБА_9 суду не надано, розрахунок здійснюється, виходячи з мінімальної заробітної плати станом на 15 жовтня 2019 року, тобто на день смерті ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено розмір мінімальної заробітної плати - 4 173 гривні.

Станом на дату смерті сім`я ОСОБА_9 складалась із трьох осіб: ОСОБА_9 , сина ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Враховуючи, що станом на день смерті ОСОБА_9 її син ОСОБА_17 був повнолітній, то враховуючи приписи СК України, та те, що останній працював, то останній не перебував на утриманні ОСОБА_9 . У зв`язку з наведеним, суд присяжних доходить до висновку, що оскільки на утриманні у померлої перебував малолітній ОСОБА_18 , то розрахунок буде таким: 4 173:2 осіб = 2 086 грн. 50 коп. на кожну особу.

Таким чином, малолітній син померлої ОСОБА_18 має право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю матері у розмірі: 2 086,50 грн. щомісячно з 15 жовтня 2019 року до досягнення ним вісімнадцяти років.

Цивільний позов, в частині стягнення з обвинувачених матеріальної шкоди у зв`язку із похованням загиблої ОСОБА_9 в розмірі 45 771 грн. слід задовольнити та стягнути з обвинувачених.

У статті 23 ЦК України закріплено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, при визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню суд також враховує висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц стосовно того, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватись принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Встановлено, що у зв`язку зі смертю рідної матері ОСОБА_17 та ОСОБА_18 зазнали сильних душевних переживань та страждань. При цьому вони постійно перебуває у стресовому стані, оскільки назавжди втратили турботу та піклування рідної матері. Їм не вистачає тепла та допомоги матері, що причиняє їй додаткові душевні страждання. Смерть матері призвела до довічних негативних змін у житті двох синів. Наслідки трагедії є як для ОСОБА_17 , який став опікуном, так і для ОСОБА_18 , який залишився сиротою, довічно психотравмуючими, обумовили несприятливі зміни психоемоційної сфери особистості кожного, призвели до повної зміни обставин життя, докладення додаткових зусиль для організації їхнього життя, малолітня дитина, активну участь в житті якої приймав батько, була позбавлена батьківської уваги та турботи

У такий спосіб їм була заподіяна моральна шкода. З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнали діти, пов`язаних з невідворотністю втрати матері, позбавленням можливості спілкуватись з нею в подальшому та істотними змінами в сімейному житті, ступеня вини ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , та з огляду на вимоги розумності і справедливості розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , становить 300 000 гривень кожному.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

З огляду на те, що в ході судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 осудний, то передбачені законом підстави для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги є відсутніми. Водночас, оскільки в ході розгляду справи суд присяжних прийшов до висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді реального позбавлення волі, тому обраний щодо ОСОБА_9 запобіжного захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, змінити на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, судом не знайдено підстав для зміни запобіжного заходу і для обвинуваченого ОСОБА_13 .

Саме тому, запобіжний захід у виді тримання під вартою слід застосувати відносно обох обвинувачених до вступу вироку в законну силу, зважаючи на необхідність засудження обвинувачених з ізоляцією від суспільства, з метою недопущення ухилення обвинувачених від відбування покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи те, що відпала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому суд вважає доцільним скасувати арешти, накладені, на речові докази, ухвалами слідчих суддів Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2019 року справа № 755/16708/19, провадження № 1-кс/755/8041/19 (т.7 а.с.38-41), від 23.10.2019 року справа № 755/16708/19, провадження № 1-кс/755/7927/19 (т.7 а.с.54-56), від 28.10.2019 року справа № 755/16740/19, провадження № 1-кс/755/8104/19 (т.7 а.с.123-126).

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Крім того, з обвинувачених на користь держави слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 16 015 грн. 02 коп.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 128, 318, 322, 337, 342-351, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 20, 64, 65-69, 70, 72, п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, суд присяжних

у х в а л и в :

ОСОБА_9 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України та призначити йому покарання:

за п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна;

за ч. 3 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років;

за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_9 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту його затримання, тобто з 17.10.2019 року.

Обраний щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги змінити на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

До набрання вироком суду законної сили ОСОБА_9 утримувати в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України.

ОСОБА_13 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:

за п.п. 3, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна;

за ч. 3 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років;

за ч. 3 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років з конфіскацією майна;

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_13 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з моменту його затримання, тобто з 17.10.2019 року.

До набрання вироком суду законної сили ОСОБА_13 утримувати в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України.

Стягнути з ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків не встановлено) та ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в рівних частинах на користь держави України, - 16 015 (шістнадцять тисяч п`ятнадцять) гривень 02 копійки витрат на залучення експерта.

Цивільний позов представника потерпілих - адвоката ОСОБА_20 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків не встановлено) та ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в рівних частинах на користь ОСОБА_17 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_69 , адреса проживання: АДРЕСА_10 ), в інтересах малолітнього ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на відшкодування шкоди в зв`язку із втратою годувальника, в розмірі 2 086 гривень 50 коп. щомісячно з 15 жовтня 2019 року до досягнення дитиною вісімнадцяти років.

Стягнути з ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків не встановлено) та ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в рівних частинах на користь ОСОБА_17 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_69 , адреса проживання: АДРЕСА_23 (триста тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків не встановлено) та ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в рівних частинах на користь ОСОБА_17 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_69 , адреса проживання: АДРЕСА_10 ), в інтересах малолітнього ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , 300 000 (триста тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків не встановлено) та ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в рівних частинах на користь ОСОБА_17 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_69 , адреса проживання: АДРЕСА_10 ), на відшкодування витрат пов`язаних з похованням ОСОБА_9 в розмірі 45 771 (сорок пять тисяч сімсот сімдесят одна) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог, заявлених до ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , - відмовити.

Речові докази, після набрання вироком суду законної сили:

- три рукавиці (одна -шкіряна, три -текстильні), ключницю, два магнітні ключі, змиви з ручок задніх правих та лівих дверей, окуляри синього кольору із бардачку, ніж канцелярській із ручкою бордового кольору, поліетиленові рукавички без пакування, записник синього кольору, які перебувають на зберіганні у ЦЗ АДРЕСА_24 ; одяг у вигляді камуфляжу, а саме: штани, куртка, футболка, пара берців, ремінь з чохлом для кайданок чорного кольору, які перебувають на зберіганні у ЦЗ № 1 ГУ НП у м. Києві; 1 паперовий пакет коричневого кольору, скріпленого печаткою КМКБ СМЕ; 2 паперові коверти, скріплені печаткою КМКБ СМЕ; бита, ніж, лопата, поміщені до поліетиленового пакету чорного кольору, скріплені печаткою КМКБ СМЕ, які перебувають на зберіганні у ЦЗ № 1 ГУ НП у м. Києві; чорну жіночу сумку розмірами 27x32 см із матеріалу, схожого на шкіру, портмоне-обкладинку для документів червоно-золотистого кольору марки "KARYA" розміром 10x13,5 см, застібається на застібку типу "кнопка", візитку начальника відділення "Ukrsibbank" ОСОБА_197 , золоту картку для виплат MasterCard "Приват Банк" № НОМЕР_70 із іменем картки LISOVA OLENA № НОМЕР_71 , золоту картку "Універсальна" VISA Gold банку "Приват Банк" № НОМЕР_72 із іменем картки VISA Gold, золоту картку для виплат VISA Gold банку "Приват Банк" № НОМЕР_73 без імені картки, паспорт на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_74 , виданий Барським РВ УМВС України в області 30.05.1997, картку для виплат MasterCard банку "Приват Банк" № НОМЕР_75 із іменем картки UNIVERSAL, картку VISA банку "Raiffeisen BANK AVAL" № НОМЕР_76 із іменем картки ОСОБА_198 , дисконтну картку гіпермаркету "МЕТRO", посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_77 , талон серія ХОА № НОМЕР_78 , рахунок на сплату за харчування дитини в дитячому видана на ім`я " ОСОБА_199 " за вересень 2019 року на 696,40 грн., матерчатий браслет жовтого кольору, червоний записник із робочими нотатками, чотири блістери із ліками (2 блістери по 5 пігулок "Цитрамону" в кожній, блістер із 2 пігулками "Аскорутину", 1 паперовий блістер "Андипал-В" із 9 пігулками), шарикова ручка червоного кольору, металевий стрижень для грифельний автоматичний олівець, гаманець червоного кольору із матеріалу схожого на шкіру, балончик, серветки та нотатки, разом із первинним пакуванням, які поміщено до експертного пакету № 4515364, та передані на зберігання до ЦЗ №1 "НП у м. Києві; мобільні телефони марки: "Nokia 1208", "ZTE Blаde V10 Vita","Samsung Galaxy S6 Edge+"; 27 демонтованих патрони, три кулі, двадцять сім гільз, сто сімдесят два патрони, дев`ять картонних коробок, дві плашки і чотири первинні упаковки, які поміщені до пакету "України МВС Експертна служба" № 4164418, та передані на зберігання до УЛТМЗ ГУ НП у м. Києві; газовий револьвер моделі "РОНТ RG 89" (порядковий номер відсутній) калібру 9 мм R (.380); мисливський самозарядний карабін моделі "ФОРТ 201", № НОМЕР_5 , калібру 7,62x39 мм, промислового способу виробництва КНВО "ФОРТ" МВС України (м. Вінниця, Україна); одноствольну помпову рушницю "Hatsan Escort Airguard" № НОМЕР_68 калібру; пістолет моделі "Reck Double Eagle Mod.35" № НОМЕР_26 , калібру .35 gr, поміщені до двох полімерних пакетів № 7585766 та № НОМЕР_79 , та передані на зберігання до УЛТМЗ ГУ НП у м. Києві; залишки СВП та первинне пакування, які поміщені до пакету експертної служби МВС № 3643695, а також СХТ-40 - 1 од.; РОУП-40 мм - 2 од.; циліндричний вибуховий пакет - 1 од.; первинне пакування, які поміщені до пакету експертної служби МВС № 0767856, та передані на зберігання до УЛТМЗ ГУ НП у м. Києві; ремінь шкіряний коричневого кольору; білу жіночу блузку; жіночу шкіряну куртку чорного кольору із коричневим коміром, на якому плями речовини бурого кольору; жіночі джинси синього кольору; жіночі кросівки, чорні з білою підошвою "Tommy"; кепку червоного кольору; наручники металеві із залишками речовини бурого кольору; парфуми "Areon Golor, Tasotti Poris Vonilla" 50 ml, дезодорант АХЕ Black; дозвіл на зброю, сім-карти, футляр, скидочні картки в полімерному пакеті № EXP0239533; кепку камуфляжного кольору, 2 шапки у виді балаклав камуфляжного та чорного кольору, кобуру до пістолету в полімерному пакеті № EXP0376564; металевий трос з кільцями на кінцях; коробку з під мобільного телефону "Apple Iphone X Silver 64 Gb" imei НОМЕР_36 , в полімерному пакеті № НОМЕР_80 ; бірки з-під ювелірних виробів, а саме персня НОМЕР_81 , браслету артикул № НОМЕР_82 , персня артикул № - 2 шт., в полімерному пакеті № EXP0178384; посвідчення № НОМЕР_38 , на ім`я ОСОБА_98 , картка "Скарбниця" № НОМЕР_39 , квитанція "Скарбниця" на ім`я ОСОБА_99 , згідно якої закладено перстень чоловічий № АД2763929, паспорт гр. України ОСОБА_100 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серія НОМЕР_40 , картка "Prom інвест банк" № НОМЕР_41 на ім`я ОСОБА_100 , посвідчення водія № НОМЕР_42 на ім`я ОСОБА_100 , медична довідка № 684382 серія 10 ААТ на ім`я ОСОБА_100 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_100 № НОМЕР_43 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_44 на ім`я ОСОБА_101 , "Мітсубісі Карізма", д.н.з. НОМЕР_45 , в полімерному пакеті № НОМЕР_83 ; ключ до автомобіля марки "BMW 750І", д.н.з. НОМЕР_22 , в полімерному пакеті № НОМЕР_84 ; чотири предмети, схожі на ножі, в полімерному пакеті № НОМЕР_85 ; коробки з-під: планшетного комп`ютера "Apple Ipad"; мобільного телефону "Айфон ХS Max", голд, 64 ГБ, IMEI НОМЕР_35 , мобільного телефону "Nexys LGE 960", вайт 16 гб, imei НОМЕР_37 , в полімерному пакеті № НОМЕР_86 ; документи (страхові поліси до автомобіля "Rang Rover"), в полімерному пакеті № EXP0376556, які на зберіганні в ЦЗ № 1 ГУ НП у м. Києві; гребінець коричневого кольору, зубна щітка із ванної кімнати; куртку білого кольору зі слідами речовини бурого кольору; зрізи нігтьових пластин із лівої руки трупа ОСОБА_9 ; зрізи нігтьових пластин із правої руки трупа ОСОБА_9 ; сережку з металу жовтого кольору, поміщену до експертного пакету № EXP0179004; зразки землі, які поміщені до поліетиленового пакету синього кольору, та перебувають на зберіганні в ЦЗ № 1 ГУ НП у м. Києві; 2 сліди папілярних узорів; дві дактилокарти; упаковка вологих серветок з правого карману передніх дверей автомобіля; предмет зовні схожий на палицю від "Чупа-Чупс"; мікронашарування зі спинки водійського сидіння автомобіля та зі спинки правого переднього сидіння автомобіля; фрагменти волосся із правого переднього сидння автомобіля; чотири пластикових одноразових стаканчики, які поміщені до поліетиленового пакету синього кольору, та перебувають на зберіганні в ЦЗ № 1 ГУ НП у м. Києві; бейсболку чорного кольору; пояс чорного кольору; шнурки білого кольору; договір, сім-карту з логотипом "лайфселл"; сім-карту з логотипом "Vodafone"; сім-карту з логотипом "Київстар"; банківську картку; пластикову картку "лайфселл", які поміщені до експертного пакету № EXP0240138; сервер "Model XVR 2108", поміщений до експертного пакету № EXP0443565, які на зберіганні в ЦЗ № 1 ГУ НП у м. Києві - знищити;

- CD-RW-диск помаранчевого кольору без написів; СD-R з наступними написами: "GD-20-00762/кі від 24.01.2020 р."; "761/47972/19 GD-20-00412/кі від 15.01.20"; "24429 ВК"; "00940 ВК"; "Вх 1017, Вих 1170/3/кт"; "вх 274465 , 27767 , вих 20410-20411/3/кт"; "вих. GD-19-10003/кі від 22.11.2019 р."; " 20758 ВК ; 20760 ВК ", з інформацією вилученої в ході тимчасового доступу у ПрАТ "Київстар", ПрАТ "ВФ Україна" та ТОВ "лайфселл" - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0008631, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2019 року;

- куртку темно-синього кольору, в кишенях якої знаходилась зв`язка ключів, шкіряний футляр, всередині якого знаходилися: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_13 серії НОМЕР_87 , картка киянина на ім`я ОСОБА_81 , посвідчення командира громадської безпеки на ім`я ОСОБА_13 , полковника МП КГБ, боргова розписка за ДТП на суму 400 доларів США, які перебувають на зберіганні у ЦЗ № 1 ГУ НП у м. Києві, ланцюжок з металу жовтого кольору, дві каблучки з металу жовтого кольору, ремінь, годинник з металу жовтого кольору, грошові кошти в сумі 30 грн. - повернути Розпутного ОСОБА_196 ;

- автомобіль марки "Mitsubishi Lancer", д.н.з. НОМЕР_3 , з ключами від нього, - залишити у користуванні власника ОСОБА_200 ; три зв`язки ключів, чотири магнітні ключі, три окремі ключі, ключ від фар копу, флеш-носій червоного кольору, ключ-пульт до гаражу із чотирма кнопками, механічну рулетку та лазерну рулетку марки "Leica"; автомобіль марки "Land Rover Discovery", д.н.з. НОМЕР_4 , ключ від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу серії НОМЕР_16 , - залишити у користуванні власника ОСОБА_17 .

Арешти, накладені на перелічені речові докази, згідно ухвал слідчих суддів Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2019 року справа № 755/16708/19, провадження № 1-кс/755/8041/19; від 23.10.2019 року справа № 755/16708/19, провадження № 1-кс/755/7927/19; від 28.10.2019 року справа № 755/16740/19, провадження № 1-кс/755/8104/19, - скасувати.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги, в порядку визначеному КПК України.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, їх захисникам, прокурору, потерпілим та їх представнику.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5