справа № 753/6393/24
провадження № 1-кс/753/2085/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Дарницької окружної прокуратури м.Києва щодо невнесення відомостей про злочин до ЄРДР,-

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2024 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність прокурора Дарницької окружної прокуратури м.Києва щодо невнесення відомостей про злочин до ЄРДР.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 10 липня 2024 року скаргу передано до провадження судді ОСОБА_3 , який заявою від 11 липня 2024 року заявив самовідвід від розгляду вищезазначеної скарги з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України. Заява вмотивована тим, що скаржниками ставиться питання про зобов`язання прокурора внести інформацію про злочин до ЄРДР щодо судді Дарницького районного суду м.Києва ОСОБА_6 , яка є його колегою, а тому вказана обставина може викликати сумніви у неупередженості слідчого судді при розгляді скарги.

У судове засідання скаржники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та слідчий суддя не з`явились, про день та час розгляду заяви повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали скарги, заяву про самовідвід, суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог статті 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. (Постанова Верховного Суду від 17.09.2019, справа № 277/599/15-к, провадження № 51-9889км18).

На підставі викладеного, з метою забезпечення неупередженості, недопущення недовіри та для усунення будь-яких сумнівів вказаних принципів, наявність підстав для задоволення заяви слідчого судді ОСОБА_7 про самовідвід у справі за даною скаргою.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 75, 76, 80, 81, 369, 372 КПК України, слідчий суддя-

УХВАЛИВ:

Заяву слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_3 про самовідвід - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_3 від розгляду справи за скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Дарницької окружної прокуратури м.Києва щодо невнесення відомостей про злочин до ЄРДР.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий судя: