печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши скаргу адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні №0000468 від 24.05.2019, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 ,, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні №0000468.

Вивчивши матеріали скарги, встановлено, що заявник просить :

- Зобов`язати прокурора Офісу Генерального прокурора - процесуального керівника в кримінальному провадженні № 0000468 від 24.05.2019 вчинити дію, передбачену п. 1 ч.2 cт. 283 КПК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, a саме: закрити кримінальне провадження № 0000468 від 24.05.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 cт.255,ч. 4ст.28,ч. 4 cт.190 КК України (виділено 24.05.2019 стосовно підозрюваного ОСОБА_3 з кримінального провадження № 0001840 Biд15.04.2018) відносно ОСОБА_3 y зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особи про підозру.

- Встановити прокурору Офісу Генерального прокурора - процесуальному керівнику в кримінальному провадженні № 0000468 строк три дні з моменту прийняття ухвали слідчого судді для вчинення процесуальної дії - закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особи про підозру на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КП України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що оскарженню підлягають такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового провадження, як бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - вказаний перелік є вичерпним.

Частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Відтак вимоги заявника, в яких він просить «зобов`язати прокурора Офісу Генерального прокурора - процесуального керівника в кримінальному провадженні № 0000468 від 24.05.2019 вчинити дію, передбачену п. 1 ч.2 cт. 283 КПК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, a саме: закрити кримінальне провадження № 0000468 від 24.05.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 cт.255,ч. 4ст.28,ч. 4 cт.190 КК України (виділено 24.05.2019 стосовно підозрюваного ОСОБА_3 з кримінального провадження № 0001840 Biд15.04.2018) відносно ОСОБА_3 y зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особи про підозру», не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу.

Враховуючи різну правову природу «рішень» і «дій», частина 2 статті 307 КПК визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження. При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК).

Таким чином, суд робить висновок, що стаття 307 КПК не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування.

Вказана правова позиція викладена в постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 14.02.2023 року (справа № 405/680/22, провадження № 51-1544км22).

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 303, ч. 4 ст. 304, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні №0000468 від 24.05.2019 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1