УХВАЛА

Іменем України

13.11.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання начальника Богунського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області про приведення вироку суду відносно засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства,

В С Т А Н О В И В :

Начальник Богунського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області звернувся в суд із поданням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.2 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон № 3886-ІХ) засудженій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник установи в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його присутності.

Засуджена ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду подання повідомлена належним чином. Відповідно ст. 539 КПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи, тому суд розглядає подання у її відсутність.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо клопотання про звільнення засудженої ОСОБА_4 від відбування покарання за ч.4 ст.185 КК України , у зв`язку з декриміналізацією вчинених нею діянь не заперечував, в іншій частині вирок просила залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженої, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотню дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вироком Богунського районного суду міста Житомира від 04.12.2023р. засуджено за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70, 75, 75 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі із встановленням іспитового строку 1 рік.

За цим вироком ОСОБА_4 здійснила в 2023 році крадіжку майна на суму 2473,90 грн., що на момент вичищення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2684,00 грн), а тому не є кримінально - караним діянням.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Таким чином два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2023 року становили 2684,00 грн.

Відповідно, зміна розміру дрібного викрадення чужого майна з 0,2 нмдг до 2 нмдг є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст.51 КУпАП.

Отже враховуючи, що ОСОБА_4 згідно вироку Богунського районного суду міста Житомира від 04.12.2023р. здійснила крадіжку на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки, тобто вчинене нею діяння - крадіжка (ст.185 КК України), відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караною на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженої ОСОБА_4 від призначеного покарання за частиною 4 статті 185 КК України, на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

Натомість в іншій частині, вирок Богунського районного суду м. Житомира від 04.12.2023р не підлягає декриміналізації та залишається незмінним, а ОСОБА_4 слід вважати такою, що засуджена за ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільненою від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо вона не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Керуючись ст.74 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Подання ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» - задовольнити.

Привести вирок Богунського районного суду м. Житомира від 04.12.2023р у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного їй вироком Богунського районного суду міста Житомира від 04.12.2023 року за частиною 4 статті 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

В іншій частині, вирок Богунського районного суду м. Житомира від 04.12.2023р не підлягає декриміналізації та залишається незмінним, а ОСОБА_4 слід вважати такою, що засуджена вироком Богунського районного суду м. Житомира від 04.12.2023р за ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо вона не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1