28.11.2024

Справа № 642/6998/24
Провадження № 1-кп/642/724/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000018, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей та батьків пенсіонерів (матиінвалід дитинства), військовослужбовця військової служби за мобілізацією на посаді водія 3 розрахунку 1 відділення протитанкових ракетних комплексів 1 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат» з 06.02.2024, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 20.10.2023 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 5 ст. 27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік, ухвалою Харківського апеляційного суду від 09.10.2024 вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.10.2023 змінено та призначено покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.382 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до вимоги ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість виконання судового рішення згідно зі статтею 129 Конституції України є однією з основних засад судочинства.

Частиною 2 статті 13 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Як установлено статтею 298 КУпАП, яка кореспондується із статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Так, постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 від 09.08.2023 (справа № 642/3916/23, провадження № 3/642/1389/23), яка набрала законної сили 22.08.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не зважаючи на це, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Ленінського районного суду та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення частини 1 статті 1291 Конституції України та частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 03.09.2023, о 16 годині 46 хвилин, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, повторно протягом року, керував автомобілем ВАЗ 21053, з реєстраційним номером НОМЕР_2 та рухався по вул. Грушевського, біля будинку № 26, в м. Харкові, де був зупинений екіпажом УПП в Харківській області ДПП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 517011 від 03.09.2023 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи усвідомлено, виконав усі необхідні дії, які вважав необхідними для досягнення своєї мети, спрямовані на умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Крім того, ОСОБА_4 повторно вчинив кримінальне правопорушення проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.

Так, у вересні 2023 року, точну дату в ході досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнаним про "Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами", затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 340 від 08.05.1993, будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 рік, на підставі постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 09.08.2023 у справі № 642/3916/23, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за допомогою мережі Інтернет, знайшов контактні дані невстановленої в ході досудового розслідування особи для сприяння у виготовленні підробленого документа.

Надалі, ОСОБА_4 , бажаючи керувати транспортними засобами категорії «В», але при цьому не здавати екзамени на знання правил дорожнього руху, зв`язався у месенджері «Viber» за вказаним в оголошенні номером телефону з невстановленою в ході досудового розслідування особою щодо виготовлення та придбання посвідчення на право керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_4 , за грошову винагороду в сумі 10 500 гривень.

В подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на підроблення посвідчення водія з метою його подальшого використання, повторно вступивши в злочинну змову з невстановленою в ході досудового розслідування особою, якій надіслав за допомогою свого мобільного телефону через месенджер «Viber» невстановленій в ході досудового розслідування особі фотокопію паспорта громадянина України на власне ім`я, власну фотографію у електронному вигляді та фотокопію зразку свого підпису, з метою підроблення посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 .

У подальшому, ОСОБА_4 , у вересні 2023 року, точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не вдалося, за допомогою служби доставки « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за невстановленою в ході досудового розслідування адресою, отримав від невстановленої особи, завідомо підроблене посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_3 , видане 06.10.2023 ТСЦ 8045 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з наданням права на керування транспортними засобами категорії «В», в якому, відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової технічної експертизи документів № 357 від 23.01.2024 встановлено, що бланк наданого для дослідження посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_3 виданого 06.10.2023 ТСЦ 8045 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає аналогічним бланкам, які виготовляються Поліграфічним комбінатом «Україна», що здійснює випуск відповідних бланків документів.

Отже, ОСОБА_4 з невстановленою в ході досудового розслідування особою виконав усі дії, які вважав необхідними для вчинення підроблення посвідчення водія, за допомогою якого він набув право на керування транспортними засобами категорії «В».

Крім того, ОСОБА_4 у вересні 2023, точну дату в ході досудового розслідування встановити не вдалося, з метою незаконного використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, усвідомлюючи, що порушує порядок видачі особі Національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, що передбачений Положенням «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_3 виданого 06.10.2023 ТСЦ 8045 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою його незаконного використання та пред`явлення під час керування транспортними засобами працівникам поліції у разі його зупинки та перевірки документів.

Так, 14 січня 2024 року, приблизно о 15 годині 37 хвилин, під час керування автомобілем марки «ВАЗ21053» з д.н.з. НОМЕР_4 , в порядку п.5 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений працівниками Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, за підозрою в порушенні правил дорожнього руху, на узбіччі, за адресою: АДРЕСА_3 .

Саме у цей час у ОСОБА_4 виник прямий умисел, спрямований на використання завідомо підробленого посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_3 виданого 06.10.2023 ТСЦ 8045 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , під час перевірки поліцейськими Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції пред`явив останнім, тобто незаконно використав завідомо підроблений документ посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_3 видане 06.10.2023 ТСЦ 8045 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому, відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової технічної експертизи документів № 357 від 23.01.2024 встановлено, що бланк наданого для дослідження посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_3 , виданого 06.10.2023 ТСЦ 8045 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає аналогічним бланкам, які виготовляються Поліграфічним комбінатом «Україна», що здійснює випуск відповідних бланків документів.

Крім того, відчуваючи безкарність за раніше вчинені кримінальні правопорушення, вчинив новий злочин проти правосуддя.

Так, постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_5 від 10.11.2023 (справа № 639/5302/23, провадження № 3/639/2352/23), яка набрала законної сили 21.11.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу та користь держави у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) рік, без вилучення транспортного засобу.

Не зважаючи на це, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови Жовтневого районного суду та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України тач. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 14.01.2024, приблизно о 15 годині 10 хвилин, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ 21053, з реєстраційним номером НОМЕР_5 ХК та рухався по АДРЕСА_3 , де був зупинений екіпажом УПП в Харківській області ДПП, про що було складено протоколи про адміністративні правопорушення серії НОМЕР_6 від 14.01.2024, за ч.2 ст.130 КУпАП та ААД 606894 від 14.01.2024, за

ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи усвідомлено, виконав усі необхідні дії, які вважав необхідними для досягнення своєї мети, спрямовані на умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь та пояснив, що в його користуванні перебува автомобіль ВАЗ 21053 із реєстраційним номером НОМЕР_5 ХК, за допомогою якого він пересувається по м. Харкову. Йому було достеменно відомо, що 09.08.2023 року постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Не зважаючи на заборону керування транспортними засобами він продовжував ним керувати. 03.09.2023, керуючи автомобілем ВАЗ 21053 він рухався по АДРЕСА_4 , його зупинили працівники поліції за керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, без посвідчення водія та склали на нього протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, у вересні 2023 року, за допомогою мережі Інтернет, знайшов контактні дані невідомої особи для сприяння у виготовленні підробленого документа, зв`язався у месенджері «Viber» за вказаним в оголошенні номером телефону з ним, щодо виготовлення та придбання посвідчення водія за грошову винагороду в сумі 10 500 гривень. Потім надіслав невідомій йому особі, за допомогою свого мобільного телефону через месенджер «Viber» фотокопію свого паспорта, власну фотографію у електронному вигляді та фотокопію зразку свого підпису, щоб той виготовив підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_3 на його ім`я. Далі за допомогою служби доставки « ІНФОРМАЦІЯ_3 », отримав від невстановленої особи, підроблене посвідчення водія, щоб у подальшому його використовувати та пред`являти під час керування транспортними засобами працівникам поліції у разі його зупинки та перевірки документів. 14 січня 2024 року, керуючи автомобілем «ВАЗ21053» був зупинений працівниками поліції, за порушення правил дорожнього руху, на узбіччі, по АДРЕСА_3 , та під час перевірки документів пред`явив поліцейським підроблене посвідчення воді на його ім`я. Крім того, йому було достеменно відомо, що 10.11.2023 року постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років. Не зважаючи на те, що його було позбавлено права керування, він продовжував керувати транспортним засобом. 14.01.2024, керував автомобілем ВАЗ 21053, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, рухаючись по АДРЕСА_3 , був зупинений працівниками поліції, які відносно нього склали протоколи про адміністративні правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів кримінального провадження.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив підроблення документу, який видається установою, яка має право видавати документ, який надає права, з метою використання його підроблювачем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, використання завідомо підробленого документа та умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, а тому його дії кваліфікує за ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 та ч.1 ст.382 КК України.

У відповідності до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, розлучений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей та батьків пенсіонерів (матиінвалід дитинства), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, має постійне місце реєстрації та проживання.

Відповідно до ч. 1 ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 повинен нести покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, що можливо лише в умовах ізоляції останнього від суспільства.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.10.2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 5 ст. 27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив згідно цього вироку кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.358 КК України, у вересні 2023 року, а саме до постановлення відносно нього вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.10.2023 року, суд вважає необхідним призначити йому покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, з урахуванням положень ст. 72 КК України.

Виходячи з обставин справи, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд при призначенні йому покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст. 70 КК України застосовує принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупність вироків).

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив нові злочини , передбачені ч.4 ст.358 КК України та ч.1 ст.382 КК України, в період відбуття покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 20.10.2023 року, то суд остаточне покарання йому призначає за сукупністю вироків за правилами ст.ст.71, 72 КК України.

При вирішенні питання щодо умов застосування положень ст. 70 чи 71 КК України суд враховує, що в постанові від 01 червня 2020 року в справі № 766/39/17 Обєднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зауважила, що за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи при визначенні остаточного покарання та правил, на підставі яких воно має бути сформованим слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням по справі судової технічної експертизи документів ННЦ «ІСЕ ім.Засл.проф.М.С.Бокаріуса» № 357 від 23.01.2024 в розмірі 13 252 грн. 40 коп. необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.382 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.358 КК України, у виді 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.10.2023, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

- за ч.4 ст.358 КК України, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

-за ч.1 ст.382 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати частково покарання, що не відбуте ним за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.10.2023 року і остаточно призначити йому покарання у виді 2 (двох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не обирався.

Речові докази у справі: посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 , яке знаходиться в матеріалах кримінального провадження- знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням по справі судової технічної експертизи документів ННЦ «ІСЕ ім.Засл.проф.М.С.Бокаріуса» № 357 від 23.01.2024 в розмірі 13 252 грн. 40 коп.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання та направлення для відбуття покарання до кримінально-виконавчої установи.

Після вступу вироку з законну силу направити його на виконання до ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області з метою затримання та направлення ОСОБА_4 для відбуття покарання до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1