Провадження № 1-кс/524/3362/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року місто Кременчук

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002456 від 11.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Слідчий слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002456 від 11.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 11.11.2024 до Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області надійшла ухвала Автозаводського районного суду м Кременчука № 524/12719/24 від 28.10.2024 про зобов`язання начальника СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення викладеного в заяві адвоката ОСОБА_4 від 09.10.2024, за ознаками ч. 1 ст. 289 КК України щодо заволодіння автомобілем марки «Рено», модель «Трафік», д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, білого кольору.

11.11.2024 за даним фактом СВ Кременчуцького РУП ГУ НП Полтавській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002456 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Допитаний в якості представника потерпілого адвокат ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_5 є власником автомобіля марки Renault Trafic, 2006 року випуску, білого кольору, VIN: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 . До початку 24.02.2022 повномасштабної військової агресії Російської Федерації ОСОБА_5 виїхав до країн Європи на заробітки, де знаходиться на сьогоднішній день.

У зв`язку із цим, він тимчасово надав свій будинок за адресою: АДРЕСА_1 для безоплатного проживання своєму знайомому ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_2 .

Наприкінці лютого 2022 року ОСОБА_6 по телефону повідомив ОСОБА_5 , що він тимчасово взяв у користування належний йому автомобіль «Renault Trafic», а також ключі та документи на автомобіль для власних потреб.

На початку 2023 року ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_6 з вимогою повернути автомобіль та передати його в м Харкові його знайомому. ОСОБА_6 повідомив, що він знаходиться в місті Кременчуці Полтавської області і приїхати не може, так як працює та у нього не вистачає часу.

Після цієї розмови ОСОБА_5 протягом 2023 та 2024 років неодноразово телефонував ОСОБА_6 з вимогою повернути автомобіль, на що той повідомляв, що поверне ключі та автомобіль лише особисто ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 відмовляється надати автомобіль довіреній особі ОСОБА_5 , переховується від нього, на телефонні дзвінки не відповідає та свого місцезнаходження не повідомляє.

На сьогоднішній день ОСОБА_5 невідоме місцезнаходження автомобіл, місцеперебування ОСОБА_6 , а тому ОСОБА_5 вважає, що належний йому автомобіль фактично привласнено ОСОБА_6 , який зловживаючи його довірою та тривалою відсутністю на території України, заволодів ним без наміру повертати.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 (дружина ОСОБА_6 ) повідомила, що у неї є рідна сестра ОСОБА_8 . ЇЇ чоловік є офіційним опікуном ОСОБА_8 , яка є дружиною ОСОБА_5 . За час спільного проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_5 придбали транспортний засіб марки «RENAULT», модель «Trafik», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , білого кольору, 2006 року випуску. Після початку повномасштабного вторгнення її сестра ОСОБА_8 попросила її та її чоловіка ОСОБА_6 вивести її з помешкання, яке знаходилось під обстрілами та взяти для цього зазначений автомобіль. ОСОБА_8 і ОСОБА_5 дозволили її чоловіку користуватися цим автомобілем та допомагти ОСОБА_8 . У вересні 2023 року ОСОБА_5 запропонував сестрі продати автомобіль та поділити гроші навпіл, але після хвороби сестри, вони більше не розмовляли на цю тему

31.07.2024 року її чоловік став опікуном ОСОБА_8 та користувався вказаним автомобілем, возив ОСОБА_8 то до м Харкова то м Кременчука, але ніяких претензій ні до неї, ні до її мого чоловіка ОСОБА_5 не пред`являв.

19.11.2024 поблизу території ДУ «Кременчуцька виховна колонія» за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено зазначений вище, який постановою слідчого від 20.11.2024 вилучений, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки відноситься до матеріального об`єкту, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди злочину або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу марки «RENAULT», модель «Trafik», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , білого кольору, 2006 року випуску, є ОСОБА_5 .

З метою збереження речового доказу у вигляді зазначеного транспортного та необхідності проведення відповідних експертиз у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладені арешту на вищевказаний транспортний засіб, оскільки він був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, автомобіль є речовим доказом у кримінальному проваджені. З метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність накласти арешт на дане майно, оскільки прокурор, слідчий не забезпечить схоронності речового доказу іншим способом. Крім того, з вилученим речовим доказом в ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертних досліджень та необхідних слідчих дій.

Вилучений автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у статті 167 КПК, а тому відповідно до ст. 170 КПК на вищевказане необхідно накласти арешт з метою забезпечення схоронності речового доказу та проведення ряду необхідних експертних досліджень та слідчих дій.

У судове засідання не з`явився слідчий, надав суду письмову заяву про його задоволення та розгляд без його участі. До суду надійшла заява представника потерпілого без долучення документів на підтвердження його повноважень про задоволення клопотання слідчого.

Власник/ володілець майна не з`явився.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання з доданими матеріалами, враховуючи, що відомості про закінчення досудового розслідування, а також документи, які б стверджували про те, що слідчий раніше звертався із вказаним клопотання до слідчого судді, в матеріалах справи відсутні, дійшла до висновку про наступне.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131, п.1 ч. 3 ст. 132 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, а згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З матеріалів клопотання слідує, що Кременчуцьким РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області визнано автомобіль речовим доказом по справі.

У рамках цього кримінального провадження, старшим слідчим було ініційовано питання накладення арешту на вказане, вказуючи на те, що майно на яке просить накласти арешт, має силу речових доказів у цьому кримінальному провадженні, а тому накладення арешту на нього забезпечить можливість його збереження, та встановлення істини в даному кримінальному провадженні з метою запобіганню приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження З вилученим речовим доказом в ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертних досліджень та слідчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

З наданих суду матеріалів вбачається наявність достатніх підстав вважати, що майно вказане у клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Таким чином, матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого під час обшуку майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину.

Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника/ володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, власником/ володільцем майна до суду не надано та слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням зазначеного, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 107, 132, 170 173, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Задоволити клопотання слідчого слідчого відділу Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002456 від 11.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «RENAULT», модель «Trafik», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , білого кольору, 2006 року випуску, який знаходиться на території відділу Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області за адресою м. Кременчук, вул. 29-го вересня, 6, і на праві власності належить ОСОБА_5 .

Заборонити відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином та використовувати вищевказане майно, так як це може призвести до втрати або пошкодження відповідного майна, знищення слідів вчинення кримінального правопорушення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Визначити місце зберігання речового доказу Кременчуцьке РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: м Кременчук вул 29 Вересня, 6.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором та може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1