У Х В А Л А

22.10.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з середньою загальною освітою, не одруженого, до засудження не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 13.07.2017 року вироком Згурівського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 187КК України із застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільнений 23.10.2020 року по відбуттю покарання;

- 13.04.2021 року вироком Згурівського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.07.2021 року на підставі ст. 69 КК України вирок пом`якшено, вважати засудженим на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна

про заміну покарання більш м`яким,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

в режимі відеоконференції

представник «БВК №35» ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява засудженого ОСОБА_3 про заміну призначеного покарання більш м`яким.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 засуджений 13.04.2021 року вироком Згурівського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.07.2021 року на підставі ст. 69 КК України вирок змінено в частині призначеного покарання, ухвалено вважати ОСОБА_3 засудженим на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Засуджений вважає, що своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення, а тому йому необхідно замінити частину невідбутого покарання більш м`яким.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав свою заяву та просив задовольнити. Вважав, що своєю поведінкою довів своє виправлення та йому необхідно замінити невідбуту частину покарання більш м`яким. На яке саме покарання слід замінити невідбуту частину, пояснити не міг вважав за можливе застосувати виправні роботи. Зазначив, що злочин вчиняв, бо так склалися обставини.

Представник колонії вважає, що в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити, оскільки останній має недостатній ступінь виправлення.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений не став на шлях виправлення. Також зауважив, що засуджений у своєму клопотанні не зазначив на який вид покарання йому слід замінити невідбуту частину покарання.

Заслухавши думки учасників судового засідання, перевіривши матеріали особової справи засудженого та надані суду матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виджу покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

ОСОБА_3 засуджений 13.04.2021 року вироком Згурівського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.07.2021 року вирок Згурівського районного суду Київської області від 13.04.2021 року стосовно ОСОБА_3 змінено - пом`якшено призначене покарання за ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку покарання 18.01.2021 року, кінець строку 18.01.2026 року.

Утримуючись в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» з 21.01.2021 року характеризувався негативно. За допущені порушення установленого порядку відбування покарання 4 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, з яких 1 раз поміщався до карцеру. Стягнення були накладені до вступу вироку в законну силу. До праці не залучався, заохочень не мав.

В Державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35» відбуває покарання з 29.09.2021 року.

За час відбування покарання характеризується посередньо, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Стягнень та заохочень не має.

Працевлаштований на дільниці МПП, в`язальником дробу, наказ № 8 ПР/ВР від 10.07.2024 року. Відношення до роботи задовільне.

Підтримує дружні взаємовідносини з іншими засудженими, як позитивної так і негативної спрямованості.

До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться дбайливо, здійснює за ними належний догляд, використовує за призначенням., здійснення за ними належного догляду.

Намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи з метою встановлення поблажливого ставлення до себе. В цілому стриманий, агресій не проявляє. Намагається виконувати передбачені законом вимоги персоналу установи.

Намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи лише під контролем адміністрації.

Роботи із самообслуговування та благоустрою в установі виконує під контролем, ініціативи не проявляє.

Відповідно до ст. 123 КВК України приймає особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених, а саме «Формування життєвих навичок».

Згідно вироку суду має середню освіту. Не підвищував свої професійно-технічні навички та наявний загальноосвітній рівень.

Не бере участі у роботі самодіяльних організацій.

Згідно з ст. 110 КВК України має слабкі соціально-корисні зв`язки з рідними та близькими родичами.

Також з наданих матеріалів убачається, що відповідно до протоколу №32 від 10.08.2023 року, відмовлено комісією установи в заміні невідбутої частини покарання у зв`язку з тим, що має недостатній ступінь виправлення.

Відповідно до витягу з протоколу № 21 від 22.05.2024 року, відмовлено комісією установи в умовно-достроковому звільненні у зв`язку з тим, що не довів своє виправлення.

Частиною 1 ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення.

Виконання призначеного судом покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому в його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом заміни покарання або його невідбутої частини більш м`яким.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на заміну покарання або його невідбутої частини більш м`яким. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання.

Судом встановлено, що 13.07.2017 року ОСОБА_3 засуджений вироком Згурівського районного суду Київської області Київської області за ч. 1 ст. 187, ч. 5 ст. 72 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільнений 23.10.2020 року по відбуттю покарання.

Через невеликий проміжок часу, а саме через 3 місяці після звільненя з місць позбаволення волі за відбуттям покарання за вчинення розбійного нападу, ОСОБА_3 знову вчинив розбійний напад із застосуванням ножа, за що був засуджений 13.04.2021 року вироком Згурівського районного суду Київської області.

Суд, крім іншого, враховує ті обставини, що ОСОБА_3 вже засуджувався та відбував покарання в місцях позбавлення волі за розбійний напад, однак належних висновків для себе не зробив та через 3 місяці знову вчинив аналогічний злочин із застосуванням ножа.

Зазначені факти свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування заміни покарання більш м`яким, засуджений жодним чином не довів, що він став на шлях виправлення.

Враховуючи викладене, суд не знаходить законних підстав для задоволення клопотання. Матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті.

При цьому, суд звертає увагу, що питання про можливість заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням є правом, а не обов`язком суду.

Таким чином, суд дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого заміни покарання більш м`яким.

Керуючись ст. 82 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутого покарання більш м`яким в порядку ст. 82 КК України, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_6