Справа №949/531/24
Провадження №1-кс/949/347/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , начальника СВ ОСОБА_4 , володільця майна ОСОБА_5 , представника володільця майна - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про часткове скасування арешту майна, по матеріалах кримінального провадження №0000102, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 240-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2024 року на розгляд слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від представника володільця майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання, у якому він просить скасувати арешт на тимчасово вилучене майно - речові докази у кримінальному провадженні №0000102 від 18 березня 2024 р. за ознаками частини 1 статті 240-1 КК України, а саме: 1 (один) всюдихід кустарного виробництва без номеру рами, 10 каністр об`ємом 20 л кожна з дизельним пальним, які вилучені у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , що накладений ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду від 21 березня 2024 року по справі №949/531/24.

Клопотання обгрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 21 березня 2024 року у справі №949/531/24 накладено арешт на вилучені в ході огляду місця події 18 березня 2024 року: 1 (один) всюдихід кустарного виробництва без номеру рами, який опечатаний биркою з роз`ясненнями та скріплений печаткою ВП №1 «Для пакетів №206», 1 (одну) мотопомпу кустарного виробництва на базі двигуна марки «Volkswagen», яка опечатана биркою з роз`ясненнями та скріплена печаткою ВП №1 «Для пакетів №206», 10 (десять) каністр об`ємом 20 л кожна з дизельним пальним, які опечатані бирками з роз`ясненнями та скріплені печатками ВП №1 «Для пакетів №206», та які знаходяться на території складського приміщення Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області за адресою: АДРЕСА_2 та на каміння, ззовні схоже на каміння бурштину, яке упаковане в спецпакет Національної поліції України SUD4004916 та яке знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області за адресою: АДРЕСА_3 із забороною права власників, які будуть встановлені в подальшому, на розпорядження та користування цим майном.

Після ознайомлення адвоката ОСОБА_6 з матеріалами справи про арешт вказаного майна (справа №949/531/24, провадження №1-кс/949/135/24) ним встановлено, що вказане клопотання не відповідає вимогам абз. 6 ч.2 та п.3 ч.2 ст. 171 КПК України. Як джерело фактичних даних, слідчим суддею було досліджено: витяг з ЄРДР; протокол огляду місця події від 18 березня 2024 р.; рапорт старшого чергового інспектора ВП №1 ОСОБА_7 від 18 березня 2024 р.; рапорт та протокол допиту начальника СРПП ВП №1 ОСОБА_8 ; постанову про приєднання до матеріалів кримінального провадження №0000102 речових доказів, зміст яких є суперечливий і не містить передбачених статтею 214 КПК України підстав для початку досудового розслідування, а тому вказані додані документи є неналежними та недопустимими. Тому висновок слідчого судді про існування правових підстав та необхідності арешту всюдихода та 10 каністр з дизельним пальним, є необґрунтованим. До того ж вказує, що слідчий суддя при накладенні арешту, дослідила інший, ніж поданий з клопотанням про арешт майна протокол огляду місця події від 18 березня 2024 р. Сам огляд місця події 18 березня 2024 року, був проведений начальником СВ ОСОБА_4 без дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому є недопустимий згідно статті 86 КПК України. До клопотання слідчим не додано документи, які підтверджують право власності на майно, що належило арештувати, а відносно «всюдиходу» і 10 каністр, відсутні підстави і розумні підозри вважати, що вони можуть бути доказами кримінального правопорушення. Також у клопотанні адвокат вказує, що протоколом огляду не встановлено, що вмістом 10 каністр об`ємом 20 л кожна є дизельне пальне, а вилучене майно печаткою ВП №1 «Для пакетів №206» не опечатувалося та в спец. пакет Національної поліції України SUD4004916» не упаковувалося. Звертає увагу, що формулювання працівників поліції в протоколі огляду під назвою «мотопомпа», «всюдихід», схожість каміння в мішку на бурштин, дизельне пальне в каністрах, без участі спеціаліста, документально не підтверджено, чим порушено вимоги ст.171 КПК України. Сам огляд місця події, під час якого, у кузові автотранспортного засобу («всюдиходу») було виявлено та вилучено «всюдиход» і 10 каністр об`ємом по 20 л, фактично був обшуком, проте з клопотанням про дозвіл на проведення огляду (обшуку) транспортного засобу, яким керував ОСОБА_5 , сторона обвинувачення до слідчого судді не зверталася і будь-якого дозволу на проведення огляду транспортного засобу з боку його володільця, матеріали провадження не містять. Вважає, що протокол огляду місця події від 18 березня 2024 року та похідні від нього документи і докази, не можуть вважатися допустимими в розумінні статті 86 КПК України. Крім того, звертає увагу на інші порушення КПК України, які допущені при виявлені, фіксуванні та вилученні арештованого майна. З цих підстав, вважає, що з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу, а сукупності зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про арешт майна, усі вище зазначені обставини свідчать, що вилучені у ОСОБА_5 «всюдихід кустарного виробництва» та 10 каністр по 20 л з дизельним пальним не є речовими доказами у кримінальному провадженні та не відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В судовому засіданні представника володільця майна - адвокат ОСОБА_6 та ОСОБА_5 клопотання підтримали та просили його задоволити із наведених у ньому підстав, оскільки арешт накладено необгрунтовано.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Вказав, що доводи клопотання вже були предметом розгляду, як судом першої, так і судом апеляційної інстанції. На даний час відсутні дані, що арешт накладено необґрунтовано чи в застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба. Досудове розслідування даного кримінального провадження триває, в ході якого проводяться необхідні слідчі, розшукові дії, у тому числі з використанням вилученого майна. Крім того, на даний час, вже проведена судово-гемологічна експертиза, якою підтверджено, що каміння, ззовні схоже на каміння бурштину - є дійсно камінням-бурштином. Крім того, ОСОБА_5 не може звертатися до суду із клопотанням про скасування арешту майна, оскільки він не є власником чи володільцем майна, так як підтверджуючих документів про це він не надав. Вказане кримінальне провадження кваліфіковано за ч.1 ст.240-1 КК України, відтак в подальшому може бути застосована спеціальна конфіскація, а тому у задоволенні клопотання про скасування арешту необхідно відмовити.

В судовому засіданні начальник СВ ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки на даний час досудове розслідування даного кримінального провадження триває, в ході якого проводяться експертизи та необхідні слідчі, розшукові дії, у тому числі з використанням вилученого майна. Вказав, що після того, як ним було отримано інформацію про незаконний видобуток бурштину, він невідкладно приїхав на місце події, де стояв всюдихід, в кузові якого знаходилося чотири мішки з одягом, а неподалік були мотопомпа і бурштин. Також там були каністри по 20 л, які були заповнені рідиною. Далі було здійснено огляд місця події та вилучено майно. Після огляду місця події, на автомобіль було причеплено бірку і доставлено до місця зберігання, а мотопомпу і решту майна було транспортовано окремо. Додатково вказав, що у органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 причетний до вчинення вказаного кримінального правопорушення. На даний час вирішується питання про повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_5 це його товариш. 18 березня 2024 року він разом із ОСОБА_5 поїхав в ліс, щоб перевірити чи є «веснянки», де їх затримали та згодом доставили у відділ поліції.

В судовому засіданні ОСОБА_10 пояснив, що 18 березня 2024 року вони їхали в Дубровиця. Неподалік с.Заслуччя їхав саморобний автомобіль, у якого на кузові нічого не було.

ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_5 це її знайомий. Зранку 18 березня 2024 року близько 06-ї год. вона бачила, як ОСОБА_5 , автомобілем їхав у ліс по клюкву в кузові автомобіля нічого не було. Через 20 хв. вказаний автомобіль їхав назад, а у кузові знаходилися незнайомі люди.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_5 , його представника - адвоката ОСОБА_6 , прокурора, начальника СВ, свідків та вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчим суддею із матеріалів витребуваної за клопотанням адвоката ОСОБА_6 справи №949/531/24, провадження №1-кс/949/135/24, встановлено, що ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 21 березня 2024 року накладено арешт на 1 (один) всюдихід кустарного виробництва без номеру рами, який опечатаний биркою з роз`ясненнями та скріплений печаткою ВП №1 «Для пакетів №206», 1 (одну) мотопомпу кустарного виробництва на базі двигуна марки «Volkswagen», яка опечатана биркою з роз`ясненнями та скріплена печаткою ВП №1 «Для пакетів №206», 10 (десять) каністр об`ємом 20 л кожна з дизельним пальним, які опечатані бирками з роз`ясненнями та скріплені печатками ВП №1 «Для пакетів №206», та які знаходяться на території складського приміщення Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області за адресою: АДРЕСА_2 та на каміння, ззовні схоже на каміння бурштину, яке упаковане в спец. пакет Національної поліції України SUD4004916 та яке знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області за адресою: АДРЕСА_3 із забороною права власників, які будуть встановлені в подальшому, на розпорядження та користування цим майном (а.с.37-39). За результатом розгляду апеляційної скарги подавної адвокатом ОСОБА_6 Рівненським апеляційним судом вказану ухвалу слідчої судді від 21 березня 2024 року залишено без змін (а.с.76-77).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до змісту зазначеної вище ухвали, необхідністю для накладення арешту на майно, слугувала достатність підстав вважати, що вилучене в ході огляду каміння, ззовні схоже на бурштин, може бути предметом даного правопорушення, так як будь-які документи про походження каміння не були надані, а отже можна стверджувати, що воно здобуте злочинним шляхом, внаслідок незаконного видобутку. Вилучені в ході огляду всюдихід кустарного виробництва, мотопомпа кустарного виробництва та каністри з пальним, виявлені на місці події, могли бути засобами та знаряддям вчинення правопорушення, а тому вказане майно може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та в майбутньому буде використано для доведення вини осіб, які здійснили незаконний видобуток та перевезення каміння бурштину, а тому з метою збереження речових доказів, було накладено арешт. Слідчим суддею при постановлені ухвали встановлено, що досліджені матеріали свідчать про те, що вказане майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки його було обґрунтовано визнано речовими доказами та воно може бути використано в кримінальному провадженні як доказ обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, що у своїй сукупності є підставами для застосування заходів забезпечення у даному кримінальному провадженні.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 3. 4 ст. 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Як встановлено судом, арештоване майно, а саме 1 (один) всюдихід кустарного виробництва без номеру рами, 10 каністр об`ємом 20 л кожна з дизельним пальним, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, які можуть бути використані як докази факту та обставин вчинення кримінального правопорушення. На даний час остаточне процесуальне рішення не прийнято, а питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, що передбачено п. 9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Дослідивши всі подані докази представником заявника - адвокатом ОСОБА_6 , аналізуючи доводи клопотання про часткове скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що у клопотанні не наведено жодного суттєвого аргументу та не доведено обставин, що на теперішній час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, який був застосований з метою збереження речових доказів з дотриманням вимог КПК України у встановленому законом порядку.

З приводу доводів адвоката, що слідчим суддею неправомірно накладено арешт, оскільки досліджено докази, зміст яких є суперечливим, а тому такі є неналежними та недопустимими, а також, що при розгляді клопотання досліджено інший, ніж поданий з клопотанням протокол огляду місця події від 18 березня 2024 р., то слід зазначити наступне.

Вказані документи, які на думку адвоката містять суперечності, були досліджені, та їм надано належну оцінку при постановленні ухвали про арешт майна від 21 березня 2024 року по справі №949/531/24 слідчим суддею Дубровицького районного суду Рівненської області. В подальшому, за результатом розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 на зазначену вище ухвалу, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду, перевіряючи матеріали клопотання, в тому числі протокол огляду місця події від 18 березня 2024 року прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала є законною, обгрунтованою та вмотивованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалою від 11 квітня 2024 року ухвалу слідчого судді залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення (а.с.76-77). Тому доводи адвоката з приводу вказаного є необгрунтовані. Інші доводи клопотання, з приводу порушень вимог КПК України, допущених при виявлені, фіксуванні та вилученні арештованого майна є безпідставні, оскільки не базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували для задоволення клопотання про накладення арешту.

Крім того, як при розгляді клопотання про арешт майна, так і на даний час, ОСОБА_5 не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він використовував вказаний всюдихід для збору ягід.

Варто також зауважити, що ОСОБА_5 не надано жодних підтверджуючих документів, що він дійсно є власником вилученого майна, зокрема всюдихода, що відповідно до вимог ст.174 КПК України, надавало би взагалі йому право звернутися до суду із клопотанням про скасування арешту майна. Тому при дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту, судом не встановлено обґрунтованості заявлених вимог, оскільки не доведено, що викладені обставини в клопотанні базуються на об`єктивних фактах і правових підставах. Більше того, скасування арешту вказаного майна може призвести до втрати доказу у кримінальному провадженні, що унеможливить проведення необхідних додаткових слідчих дій.

За таких обставин, зважаючи, що на даний час досудове розслідування даного кримінального провадження триває, в ході якого проводяться експертизи та необхідні слідчі, розшукові дії, у тому числі з використанням вилученого майна, а арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК України та має доказове значення для встановлення істини в даному кримінальному провадженні, що додатково свідчить про відсутність підстав для часткового скасування арешту. Підстави та потреба, за яких було накладено арешт не відпали. На даній стадії провадження не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба, у зв`язку з чим закон пов`язує можливість скасування арешту майна,

Слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що обмеження можливості розпоряджатися та володіти майном носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для здійснення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Отже, підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає, а тому правові підстави для скасування арешту майна відсутні, оскільки доцільність арешту майна станом на даний час зберігається, а тому у задоволенні клопотання про скасування арешту необхідно відмовити.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про часткове скасування арешту майна, по матеріалах кримінального провадження №0000102, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 240-1 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено о 17-30 год. 02 серпня 2024 року.

Слідчий суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1