Провадження №1-в/369/414/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Фастівського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» у місті Києві та Київській області відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Київської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року за ч.ч.1, 2, ст.70 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки,

про звільнення від призначеного судом покарання у зв`язку із усуненням законом караності діяння, -

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2024 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло подання Фастівського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

На обґрунтування подання орган пробації зазначає, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відповідно до вказаного закону, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна 01.04.2021 на суму 1269,10 грн, та повторне викрадення чужого майна 01.04.2021 на суму 380,80 грн, то він, підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

У судовому засіданні прокурор, представник органу пробації та засуджений не з`явилися, що не є перешкодою для розгляду подання відповідно до вимог частини п`ятої статті 539 КПК України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 09.08.2022 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.185, ст. 70 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,.

На час звернення з поданням ОСОБА_3 перебуває на обліку в Фастівськомуу РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у місті Києві та Київській області.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Відповідно до вказаного Закону діяння, пов`язані з викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з моменту набрання чинності Законом вважаються дрібним викраденням чужого майна, відповідальність за що передбачена ст. 51 КУпАП, тобто перестали бути кримінально караними.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року установлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 2 270 грн. А відтак сума соціальної пільги у 2021 році становила 1 135 грн.

Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2021 році становив 1 135 грн.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01 січня 2021 року складали 2 270 грн.

Згідно з вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 09.08.2022 ОСОБА_3 викрав майно на суми 1269,10; 380,80 грн., що станом на день крадіжки складає суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2 270 грн.).

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

При цьому, згідно положень ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що є всі правові підстави для звільнення засудженого ОСОБА_3 від призначеного йому судом покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року, у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1