Провадження № 11-сс/4823/439/24 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

представника скаржника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову дізнавача відділу дізнання Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 від 28.12.2023 про закриття кримінального провадження №0002371 від 15.12.2020, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Слідчий суддя вказав на відсутність порушення загальних положень досудового розслідування; оскаржувана постанова винесена на підставі зібраних матеріалів, і підстави для її скасування та задоволення скарги відсутні.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та скасувати постанову про закриття кримінального провадження. Посилається на те, що висновки слідчого судді про відмову у задоволенні його скарги належним чином не обґрунтовані, а постанова дізнавача є незаконною, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявні докази нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, а саме медичні документи та відеофайли. Також дізнавачем не виконано всіх вказівок прокурора про необхідність проведення слідчих та процесуальних дій, серед іншого, проведення судово-медичної експертизи з метою визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, допиту всіх свідків. Крім того, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що постанова про призначення судово-медичної експертизи була отримана експертною установою, а також відсутнє клопотання експерта про надання оригіналів медичних документів. Апелянт вказує, що в ухвалі Чернігівського апеляційного суду від 04.10.2023 у подібному кримінальному провадженні було зазначено про неправомірність винесення постанови про закриття кримінального провадження без проведення судово-медичної експертизи та без допиту усіх сторін кримінального провадження. На даний час не допитано жодного свідка та не проведено судово-медичну експертизу для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Дізнавач, посилаючись на неможливість проведення експертизи, перевищив свої повноваження, оскільки таке питання вирішується виключно експертом. Також зазначає, що клопотання представника потерпілого від 04.03.2021, 19.03.2021 про проведення слідчих дій, які були задоволені, виконані не в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді; представника скаржника - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, в їх сукупності.

Як убачається з матеріалів справи, 28 грудня 2023 року дізнавачем відділення дізнання Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного 15.12.2020 до ЄРДР за №0002371, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

У своєму рішенні дізнавач зазначив, що в ході досудового розслідування було допитано потерпілого ОСОБА_8 , також останній надав копії медичних документів для встановлення ступеня тяжкості наявних у нього тілесних ушкоджень.

Згідно до Закону України «Про судову експертизу», п.п.4.1, 4.4 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6, судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться судово-медичним експертом шляхом медичного обстеження потерпілих, тільки за медичними документами (історії хвороби, індивідуальній карті амбулаторного хворого тощо) допускається у виняткових випадках і лише за наявності справжніх повноцінних документів, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості; при проведенні судово-медичної експертизи експерт повинен використовувати оригінали медичних документів.

Дізнавачем встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 не надав відповідні оригінали медичних документів, котрі свідчили б про наявність отримання ним тілесних ушкоджень. Водночас, надані останнім копії таких документів мають погану видимість та чіткість, що унеможливлює їх дослідження та аналіз для складання експертного висновку.

Для отримання оригіналів медичних документів на ім`я ОСОБА_8 , які необхідні для проведення судово-медичної експертизи, ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова, за клопотанням дізнавача, надано доступ до документів, які знаходяться в КНП «Чернігівська міська лікарня №2», проте медичних документів, які відносяться до цього кримінального провадження, вилучити не вдалося, оскільки такі в базі даного медичного закладу відсутні.

Як правильно вказав дізнавач у оскаржуваному рішенні, об`єктом проступку, передбаченого ст.125 КК України, є здоров`я особи; кримінальна відповідальність настає за умисне легке тілесне ушкодження, тобто, в даному випадку обов`язковим є доведення наслідків у виді спричинення легкого тілесного ушкодження.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що дані про звернення ОСОБА_8 до медичних закладів відсутні, що унеможливлює проведення судово-медичної експертизи для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, та вказує на відсутність об`єктивної сторони проступку, передбаченого ст.125 КК України, оскільки наслідку у виді спричинення легкого тілесного ушкодження та причинного зв`язку між діянням та наслідком визначити неможливо.

У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також з матеріалів провадження вбачається, що під час досудового розслідування дізнавачем враховані вимоги, зазначені в клопотаннях представника потерпілого та виконані вказівки прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У справі в ході досудового розслідування зібрані усі можливі та допустимі докази, досудове розслідування було здійснене на основі принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведенні їх переконливості, диспозитивності та безпосередності дослідження показань, речей і документів, а постанова дізнавача містить належне та достатнє обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що при винесенні постанови дізнавач діяв у межах законодавства, ним були виконані всі необхідні та можливі слідчі дії. Висновки дізнавача про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, ґрунтуються на вимогах процесуального закону та матеріалах кримінального провадження.

Наведена апелянтом у скарзі мотивація свідчить про те, що особа, яка подала скаргу, у виниклій спірній ситуації вбачає незгоду з механізмом досудового розслідування, яке здійснювалось дізнавачем, методами такого розслідування, обсягом матеріалів, який був використаний у ході такого розслідування та правовим судженням, постановленим дізнавачем.

Більш того, ні подана до суду скарга, ні пояснення по такій у судовому засіданні апеляційного суду представника ОСОБА_8 , жодним чином не свідчать про наявність неповноти при перевірці вказаних обставин дізнавачем. Усі обставини по даному кримінальному провадженню дізнавачем були досліджені в повному обсязі, а прийняте рішення відповідає вимогам норм кримінального судочинства, що підтверджує й оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження.

Разом з тим, слід зазначити, що виходячи із положень ст.2 КПК України, котра визначає завдання кримінального провадження, держава не наділяє заявників правом припису для правоохоронних органів щодо конкретних норм кримінального, матеріального або процесуального законів, саме в межах яких, повинно здійснюватись таке провадження.

На це ж звертав увагу і Європейський суд з прав людини при постановленні рішення у справі «Аль Фаєд проти Франції» (Al Fayed v. France) від 02.10.2007, зазначаючи, що розбіжності, що виникали між слідчими та заявником, не вказували на існування недоліків чи перешкод, які б завадили компетентним органам з`ясувати ці обставини. Крім того, невдоволення заявника рішеннями, схвалюваними суддями-слідчими в ході провадження, не були достатньою підставою для визнання несправедливості процесу у сенсі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, дізнавачем зібрано і вивчено в повному обсязі необхідні матеріали та, виходячи з зібраних доказів, прийнято вмотивовану постанову про закриття даного кримінального провадження, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч.4 ст.284 КПК України, слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-1, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4