Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року Справа № 608/2070/24

Номер провадження1-кс/608/664/2024

Слідчий суддя Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заступника начальника СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , її захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в місті Чорткові клопотання заступника начальника СВ СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Іванків Борщівського району Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Заступник начальника СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваної ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000022 від 05.04.2024 року.

В клопотанні вказала, що слідчим відділенням Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, відомості про яке внесені в ЄРДР 05 квітня 2024 року за № 0000022.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Верховною Радою України 24.02.2022прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX, яким затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжено до

05 год. 30 хв. 20.05.2023.

Крім цього, відповідно до Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено загальну мобілізацію на території України.

Згідно з ч.3 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 (надалі Закон України).

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Згідно з ч.8 «Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.20221 №1455, перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово, заборонено виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років на період правового режиму воєнного стану. В той же час, законодавством встановленовинятки для окремих категорій чоловіків щодо обмеження виїзду за межі України на період правового режиму воєнного стану.

Так, згідно Постанови кабінету міністрів України №1044 від 10.09.2022 року про зміни що вносяться до Правил перетинання державного кордону громадянами України абзаці 8 п.2-1 «у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право» викладений у наступній редакції: особи, які потребують постійного догляду, - у супроводі одного із членів сім`ї першого ступеня споріднення (у значенні, наведеному у підпункті 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України) за наявності документів, що підтверджують родинні зв`язки, та висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу у постійному сторонньому догляді або у супроводі особи, яка здійснює постійний догляд за зазначеними особами, за наявності документів (посвідчення, довідки) про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу у постійному сторонньому догляді та акта встановлення факту здійснення догляду. Акт встановлення факту здійснення догляду за іншою особою, яка потребує постійного догляду, складається на підставі звернення особи, яка здійснює догляд, до районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради із заявою про здійснення особою такого догляду. У випадку, якщо особа, яка потребує постійного догляду, є взятою на облік внутрішньо переміщеною особою, звернення із заявою про здійснення догляду подається за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. На підставі такого звернення особи, яка здійснює догляд, районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів після надходження заяви складається акт встановлення факту здійснення догляду в довільній формі. Зазначений акт надсилається заявнику або видається особисто за його бажанням. ОСОБА_5 , знаючи про дію вказаних норм у лютому 2024 року (точної дати та обставин досудовим розслідуванням не встановлено) та яка усвідомлювала порядок та правила перетину державного кордону України, зокрема, положення вище вказаного абзацу 8, виник злочинний умисел направлений сприяння вчиненню незаконного переправлення осіб чоловічої статті віком від 18 до 60 років, через державний кордон України.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб ОСОБА_5 , вступила у злочинну змову із ОСОБА_7 , уродженкою та зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , яка є інвалідом ІІ групи.

Так, ОСОБА_5 , 23 березня 2024 року сприяла оформленню фіктивного шлюбу ОСОБА_7 , яка є інвалідом ІІ групи та потребує відповідного догляду з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в свою чергу створило можливість безперешкодного виїзду ОСОБА_8 , за межі України.

Після чого, за невстановлених слідством обставин, ОСОБА_5 реалізовуючи свій злочинний умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон, спільно із ОСОБА_7 , допомогли 30.04.2024 перетнути Державний кордон України через пункт пропуску «Дяківці» у напрямку «виїзд» ОСОБА_8 , як чоловіку ОСОБА_7 , яка є інвалідом ІІ групи та потребує відповідного догляду. Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в той же день повернулися на території України, однак ОСОБА_8 по даний час на територію України не повернувся.

22 серпня 2024 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, тобто в сприянні вчиненню незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Вивченням особистості підозрюваної ОСОБА_5 , встановлено, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженка с. Іванків Борщівського району Тернопільської області та жителька АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, раніше не судима.

Санкція ч. 2 ст.332 КК України, за якою в даний час кваліфікуються протиправні дії ОСОБА_5 , передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а тому, у відповідності до положень ч.1 ст. 181 КПК України, стосовно цього підозрюваного можна застосувати запобіжний захід.

Підставою застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , є наявність обґрунтованої підозри у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Чеботарі проти Молдови" (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13.11.2007) зазначено, що за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 п.175 зазначено, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Під час досудового розслідування зібрано ряд доказів, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 , в сприянні вчиненню незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Вказані докази містяться в: Інформації про перетин державного кордону України осіб, які не повернулися на територію України; Інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб; Протоколі огляду від 31.05.2024; Допиті свідка ОСОБА_9 ; Допиті свідка ОСОБА_10 ; Допиті свідка ОСОБА_11 .

За таких обставин, оголошення підозри ОСОБА_5 , та обрання запобіжного заходу щодо неї не суперечать нормам Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та нормам КПК України.

Викладені обставини та факти, на думку заступника начальника ОСОБА_4 , дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб незаконно переправила осіб чоловічої статті віком від 18 до 60 років, через державний кордон України, у зв`язку із чим схильна до вчинення протиправних вчинків і може продовжити злочинну діяльність, а це є ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, ОСОБА_5 , вчинила злочин спільно із ОСОБА_7 , які протягом тривало час перебувають у дружніх відносинах, а тому може незаконно впливати на ОСОБА_7 , а також на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які повідомили про обставини вчинення злочину, та інших свідків які в подальшому будуть встановлені, а це є ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

У ході розслідування встановлено, що підозрюваній ОСОБА_5 , за вчинений злочин, загрожує безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а тому спокуса ухилитися від слідства та суду у неї є великою та немає вагомих перешкод для того, щоб піддатися цій спокусі, а це є ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку із наявністю обґрунтованої підозри у скоєнні злочину та встановлених достатніми доказами ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є підстави обрати стосовно підозрюваної ОСОБА_5 , запобіжний захід.

Всудовому засіданні заступник начальника СВ ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримують, просять його задоволити з мотивів, наведених в клопотанні.

Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечують проти задоволення клопотання.

Слідча суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані письмові докази, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно вимог ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, в сфері кримінального судочинства ризиком розуміється конкретний прояв протидії кримінальному провадженню, що дає підстави застосувати до підозрюваного певний запобіжний захід.

В ході судового розгляду клопотання слідча суддя, дослідивши матеріали клопотання, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, аналізуючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Вирішуючи клопотання про обрання щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу слідчий суддя враховує ризик переховування останнього від органів досудового розслідування та/або суду та також враховує те, що ОСОБА_12 раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має тісні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, є волонтером та має подяки за волонтерську роботу.

Оцінивши в ході судового розгляду клопотання вищенаведене обгрунтування ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження щодо вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця проживання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що наведений в клопотанні ризик з формулюванням схильності підозрюваного до антигромадської поведінки і вчинення в майбутньому іншого кримінального правопорушення, не доводиться належними та допустимими доказами.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 179 КПК Україниособисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

А тому, суд приходить до висновку, що застосування щодо підозрюваної ОСОБА_5 , саме такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, є доцільним, оскільки, саме цей запобіжний захід забезпечить виконання нею процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України на підозрювану слід покласти обов`язки, передбачені цією правовою нормою.

З врахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 194, 196, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Іванків Борщівського району Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , обов`язки передбачені п. 1, 3 ч. 5 ст.194 КПК України, а саме :

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом шляхом вручення повістки, надіслання її поштою або викликом телефоном;

-не відлучатись з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця реєстрації чи проживання.

Обов`язки, зазначені вище, покладаються на підозрюваного строком на два місяці, починаючи з 02 жовтня 2024 року і можуть бути продовжені за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 Кримінального процесуального кодексу України.

Копію ухвали вручити підозрюваній для відому та ознайомлення з покладеними на неї обов`язками.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на начальника СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя/підпис/

Копія вірна:

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах кримільного провадження № 0000022 від 05.04.2024 року.

Ухвала набрала законної сили " " _________________ року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали видано " " ___________________ року.

Секретар: