Справа № 404/8511/21
Номер провадження 1-кс/404/2854/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання, внесене у кримінальному провадженні №0000059, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тріпілля, Обухівського району, Київської області, українця, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця строкової служби військової частини НОМЕР_1 , такелажника такелажного відділення такелажного взводу роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та зі слів фактично проживаючого за адресо: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням у даному кримінальному провадженні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , яке погоджено з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ним здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 03.10.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 вчинив дії, кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 407 КК України.

Під час досудового розслідування ОСОБА_5 27.02.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити посилаючись на обставини викладені в ньому.

Підозрюваний не заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що бажає представляти свої інтереси самостійно під час розгляду клопотання, право на захист роз`яснено, про що надав відповідну заяву.

Щодо себе вказав, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 у житлі належному йому та ще двом братам.

Проходив чотири місяці лікування в тубдиспансері в м. Одесі, має закриту форму туберкульозу. Після закінчення лікування мав стати на облік, проте цього не зробив. Як місяців був виписаний з медичного закладу для проходження амбулаторного лікування. Не працює, існує за рахунок знайомих та братів. Не одружений, дітей не має. З хронічних захворювань вказав на туберкульоз, групи інвалідності не має. Рухомого, нерухомого майна у власності не має, як і накопичень.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві перебуває кримінальне провадження №0000059 від 03.10.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, тобто у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, з відпустки, вчинене в умовах особливого періоду крім воєнного стану, військовослужбовцем строкової служби, про що 27.02.2020 року йому повідомлено про підозру.

Обґрунтованість підозри підтверджується - актом службового розслідування, результати якого затверджені наказом командиром військової частини НОМЕР_1 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , іншими матеріалами клопотання.

Згідно з ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є тяжким, санкцією даної частини статті передбачено позбавленням волі від від трьох до семи років.

Так, ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей.

Відповідно до ст. ст. 178, 183 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має вік 46 років, має хронічне захворювання - туберкульоз, має постійне місце реєстрації, проте підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, рухомого, не рухомого майна у власності не має, як і накопичень, одружений ніколи не був, неповнолітніх осіб та осіб похилого віку на утриманні не має, офіційного, як і не офіційного місця роботи не має, відтак сталість соціальних зв`язків на час розгляду клопотання не доведена.

Все вище визначене, дає підстави вважати на даному етапі досудового слідства, що підозрюваний є особою, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінуємого злочину.

Таким чином, вище перелічені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_5 враховуючи, що санкція інкримінованої статті передбачає позбавлення волі строком від п`яти до десяти років позбавлення волі, то у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, уникаючи відповідальності може покинути місце свого проживання.

Окрім того, ході досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, встановлено, що ОСОБА_5 враховуючи обставини інкримінованого злочину, а саме те що він є військовослужбовцем, певний час перебував разом із іншими військовослужбовцями в одному місці, об`єднаний із останніми єдиним побутом, а тому має можливість вплинути на інших учасників кримінального провадження з використанням дружніх зв`язків, показання яких можуть зашкодити проведенню об`єктивного та неупередженого досудового розслідування даного кримінального провадження.

Наведені обставини свідчать про можливість незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, шляхом застосування до останніх методів прохання, залякування, методів фізичного та морального впливу.

Також, при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а саме продовжити ухилення від служби без поважних причин в умовах воєнного стану, та переховуватись від органів слідства та суду.

Враховуючи наведене, а також дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, у слідчого судді не має сумнівів відносно ризиків того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також впливати на свідків у кримінальному провадженні (п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) мають надзвичайно високий ступінь. Наявність у підозрюваного місця реєстрації та проживання, у даному випадку є незначними обставинами в порівнянні з наведеними вище і такими, що не можуть вплинути на висновки слідчого судді.

Особисте зобов`язання не може бути застосовано в зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення, та будь-які позитивні відомості, які б вказували на належну поведінку підозрюваного, не зменшують зазначених вище ризиків. Крім того, це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості інкримінованого злочину та його наслідкам.

Також, слідчий суддя при прийнятті рішення по даному клопотанню вважає за необхідне зазначити наступне.

Ч. 8 ст. 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. №511-550/0/4-13 вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

- зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені уст. 177 КПК.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Приймаючи рішення по даному клопотанню слідчий суддя приймає до уваги рекомендації ВССУ, не зважаючи на те, що судова реформа 2016 року передбачила ліквідацію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у зв`язку з утворенням нового Верховного Суду, так як позиція висловлена у вказаному Листі і наразі залишається актуальною, такою, що відповідає законодавчому сьогоденню.

Однак, зважаючи на особу підозрюваного, обставини за яких ним було вчинено кримінальне правопорушення, а саме те, що він достовірно знаючи, що в разі не з`явлення його на військову службу відносно нього буде внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, вчинив злочин, відтак слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, є найбільш доцільним і обґрунтованим забезпечення кримінального провадження, оскільки інші запобіжні виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, будуть не дієвими для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, навіть у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Особиста порука не може бути застосована в силу того, що стороні обвинуваченні на відомі відомості про осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, а також гарантувати не вчинення підозрюваним дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Про вказані обставини свідчать і відсутність звернень вищевказаних осіб, до органу досудового розслідування та прокурора, поданих після безпосереднього затримання підозрюваного.

Так, необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, повністю збігається із правовою позицією Європейського суду з прав людини, зокрема викладених у наступних рішеннях, зокрема «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, у якому Суд приходить до переконання, що враховуючи: характер кримінального правопорушення, його тяжкість, обізнаність підозрюваного про коло свідків у справі є всі підстави для висновку, що в даному випадку суспільний інтерес превалює над презумпцією невинуватості і виправдовує такий спосіб втручання в особисту свободу особи, як застосування тримання під вартою; «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 у якому, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою; «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Враховуючи обставини провадження, слідчий суддя вважає, що у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню з обранням відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ст. 209 КПК України, моментом фактичного затримання ОСОБА_5 буде вважатись час проголошення цієї ухвали, тобто з 16 години 55 хвилин, 22.08.2024 року.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого ЗУ від 24.02.2022 року «2102-ІХ», воєнний стан запроваджується із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Таке рішення ухвалено у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану», який відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2119-IX (реєстр. №7168) продовжено строк дії воєнного часу в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб; в подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ, Указами Президента України військовий стан продовжувався, який діє і на даний час.

Відповідно до абз. 3 ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, проте це є право, а не обов`язок слідчого судді.

Відтак, відповідно до положення ч. 5 ст. 182, ч. ч. 3-4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, беручи до уваги суспільну небезпеку кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , його особу, матеріальний стан, слідчий суддя приходить до висновку щодо визначення застави у розмірі 60 560 гривень, що відповідає 20 прожитковим мінімумам для працездатних осіб та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України.

При визначенні суми застави, слідчим суддею враховується, що застава для особи не має бути надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища її та її родини - це не покарання. Застава лише має забезпечити виконання особою (підозрюваним) процесуальних обов`язків на час досудового розслідування чи судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що встановлення надто великого розміру застави відсуває на другий план досягнення його мети - забезпечення процесуальної поведінки особи, зокрема забезпечення явки підозрюваного, уникнення інших ризиків визначених ст. 177 КПК України.

При цьому, при визначенні розміру застави, слідчий суддя зважує не лише на обсяг повідомленої підозри та можливість настання тяжких наслідків для конкретної особи, однак і виходить з тих позицій Європейського Суду, відповідно до яких застава повинна визначатися даними про особу, щодо якої обирається застава, її особистістю, добробутом, іншими ознаками, тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання переховуватися.

Керуючись ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне у разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки визначені цією нормою права.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Для узятих під варту військовослужбовців додатком 12 «Про гауптвахту» до Статуту гарнізонної та вартової служби Збройних Сил України та «Порядком тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців», затвердженим наказом Міністерства оборони України від 03.11.2020 № 394 (далі Порядок), визначено окремий порядок та умови їх тримання у спеціальному приміщенні гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що є установою військового типу.

Таким чином, установою для тримання ОСОБА_5 під вартою, як військовослужбовця, слід визначити гауптвахту Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали та тримання під вартою на гауптвахті ОСОБА_5 , визначити до 16-55 год. 18.10.2024 року включно.

Визначити розмір застави в сумі 60 560 гривень, яка може бути внесена: рахунок отримувача №UA0002505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області, , банк отримувача ДКСУ м. Київ, код банку отримувача МФО 820172, призначення платежу:застава за ОСОБА_5 .

В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 до 18.10.2024 року виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному проваджені або будь-якою особою визначеною слідчим, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

Підозрюваного ОСОБА_5 взяти під варту у залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою, у цей же строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1