Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 553/2054/24
Провадження № 1-кп/553/799/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

здійснивши у відкритому судовому засіданні у залі суду підготовче засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 від 06.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

На розгляд Ленінського районного суду м.Полтави надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000246 від 06.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

У кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 29.07.2024.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого в межах судового провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке вмотивовано наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують існувати, та неможливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Прокурором наголошено на тому, що обвинувачений може переховуватись від суду, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим його належну процесуальну поведінку зможе забезпечити виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Копія письмового клопотання із детальним обґрунтуванням наявності вказаних ризиків була вручена обвинуваченому та його захиснику.

Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, представники потерпілих осіб до суду не прибули, звернувшись із клопотаннями про проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності.

Обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора заперечив, посилаючись на стан здоров`я

Захисник прохав змінити застосований до обвинуваченого запобіжний захід на більш м`який у виді домашнього арешту, наголошуючи на не доведеності заявлених прокурором ризиків.

З`ясувавши позиції учасників судового провадження, вирішуючи заявлене клопотання, суд зазначає про наступне.

У відповідності до ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню тощо.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор і недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень п."С" ст.5 вказаної Конвенції, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

За ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 31.05.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 29.07.2024, із визначенням застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн.

Таким чином до ОСОБА_4 в ході досудового розслідування було застосовано запобіжний захід, строк якого спливає.

У кримінальному провадженні, що розглядається, ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні низки тяжких кримінальних правопорушень проти власності, за які передбачено покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі, під загрозою якого обвинувачений потенційно може ухилитись від суду, при цьому наразі в межах судового провадження призначено підготовче судове засідання. Як пояснив, обвинувачений офіційного сталого заробітку він не має, окрім кримінального провадження, що розглядається, у відношенні нього на розгляді в різних судах знаходяться й інші кримінальні провадження щодо вчинення крадіжок, з огляду на що суд вважає доведеним ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.

Оцінивши у сукупності всі обставини у справі, суд вважає, що в даному випадку наголошені прокурором ризики знайшли своє підтвердження та дієво запобігти встановленим ризикам, що передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, зможе виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що виключає можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, на що посилалась сторона захисту.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Питання про визначення застави вирішено судом у відповідно до вимого ст.ст.182,183 КПК України.

Одночасно в судовому засіданні прокурор прохав призначити на підставі обвинувального акту судовий розгляд.

Обвинувачений, захисник проти призначення судового розгляду заперечень не мали.

Представники потерпілих осіб прохали проводити підготовче судове засідання за їх відсутності та у поданих клопотаннях ствердили про не бажання заявляти цивільні позови до обвинуваченого.

З`ясувавши думки учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали, судом встановлено, що обвинувальний акт підсудний Ленінському районному суду м. Полтави. Підстав для повернення обвинувального акту прокурору або закриття провадження не виявлено. Судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні, з викликом учасників судового провадження.

За таких обставин, враховуючи, що під час підготовчого судового засідання були вирішені передбачені ст.315 КПК України питання, суд вважає за можливе завершити підготовку та призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.316 згаданого Кодексу, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314-316 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

На підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 від 06.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України призначити судовий розгляд на 18.07.2024 о 15 год. 15 хв. в залі судових засідань Ленінського районного суду м. Полтави.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні, за участі учасників судового провадження.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів, до 15.09.2024 включно, із визначенням попереднього розміру застави.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення. В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1