Номер провадження: 11-кп/813/984/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000305 від 24 жовтня 2023 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працевлаштованої у Товариство Червоний Хрест України, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2023 року ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та їй призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Строк відбування покарання визначено з моменту початку виконання громадських робіт.

Запобіжний захід не обирався.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 22.10.2023 року приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась за місцем проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочався словесний конфлікт. Після чого ОСОБА_8 діючи з мотивів особистих неприязних відносин у ході раніше виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_9 , переслідуючи прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, з метою заподіяння шкоди здоров`ю, штовхнула ОСОБА_9 та викрутила останній безіменний палець правої руки. Своїми протиправними діями ОСОБА_8 спричинила ОСОБА_9 наступні тілесні ушкодження: синець в ділянці 4-го пальця правої кисті.

Дане ушкодження не було небезпечними для життя, має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.3. і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок змінити і призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги пом`якшуючі обставини, а саме те, що ОСОБА_8 визнає вину в повному обсязі і щиро кається, раніше не судима, має позитивні характеристики, міцні соціальні зв`язки і незадовільний стан здоров`я. Хвора на цукровий діабет 2-го типу, у зв`язку з чим потребує постійного догляду та лікування.

Крім того, потерпілою не заявлено жодних претензій та вимог щодо відшкодування заподіяної шкоди.

За таких обставин суд першої інстанції мав можливість призначити ОСОБА_8 менш суворе покарання в межах санкції ст. 125 КК України.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та обвинувачена ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржуваний вирок без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки судовий розгляд судом першої інстанції був проведений в спрощеному провадженні, а в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченої, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Порушень під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, а її дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, врахував в якості обставин, передбачених ст.66 КК України, що пом`якшують її покарання - щире каяття.

Обставин, які б відповідно до ст.67 КК України, обтяжували покарання ОСОБА_8 судом першої та апеляційної інстанції не встановлено.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував, що ОСОБА_8 є особою раніше не судимою, вперше притягається до кримінальної відповідальності, вчинила кримінальний проступок.

За наявності вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого проступку, з урахуванням особи ОСОБА_8 , суд першої інстанції дійшов до хибного, безпідставного та взагалі необґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченої можливе лише за покарання у виді двохсот годин громадських робіт.

Апеляційний суд вважає, що таке покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення (яке на даний час є проступком) та особі обвинуваченої і таке покарання хоч і не виходить за межі, встановлені санкцією ч.1 ст.125 КК України, але за своїм видом та розміром є явно несправедливим через надмірну суворість.

Зокрема, відповідно до частин 1 та 2 ст.12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, де кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 про те, що обвинувачена ОСОБА_8 має незадовільний стан здоров`я та хвора на цукровий діабет другого типу середнього ступеня, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №6903/727, наданої КНП «Міська клінічна лікарня №1», у зв`язку з чим потребує постійного догляду та лікування (а.с. 28).

За наявності вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання та беручи до уваги позитивні характеристики ОСОБА_8 , яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, є волонтером Благодійного фонду «Центр допомоги ОСОБА_11 », офіційно працевлаштована, має міцні соціальні зв`язки, апеляційний суд вважає за можливе та необхідне призначити обвинуваченій за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

На переконання апеляційного суду таке покарання в повній мірі відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку та особі обвинуваченої, а отже є справедливим, достатнім та необхідним для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості ОСОБА_8 .

При цьому апеляційний суд критично оцінює доводи потерпілої про те, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника, з огляду на стан здоров`я обвинуваченої, який безперечно буде перешкоджати обвинуваченій виконувати покарання у виді громадських робіт.

Згідно п.2) ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 1) ч.1 ст.408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є обґрунтованою, а тому має бути задоволена, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення покарання.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 408, 409, 414, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2023 року, яким ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4