Провадження № 1-кс/752/4833/24
У Х В А Л А

26 червня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , заступника начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 на постанову слідчого і прокурора про оголошення міжнародного розшуку та зупинення досудового розслідування кримінального провадження №0000016 від 19.01.2021 року, подану в порядку ст. 303 КПК України,

встановив:

до Голосіївського районного суду міста Києва надійшла вищевказана скарга, у якій адвокат ОСОБА_4 просить скасувати постанову старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 погоджену заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 від 27.11.2023 про оголошення міжнародного розшуку та зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 19.01.2021 року.

Скарга, з урахуванням письмових пояснень, мотивована тим, що слідчим за погодженням прокурора винесено постанову від 27.11.2023 про оголошення міжнародного розшуку та зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 19.01.2021 року, яка є незаконною та підлягає скасуванню з тих підстав, що стороною обвинувачення не виконано вимог ч.2 ст. 280 КПК України, а саме: до зупинення досудового розслідування не виконано всі слідчі та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також не виконано всі дії для здійснення розшуку підозрюваного. Крім того зазначав, що сторона обвинувачення не направила стороні захисту постанову про оголошення міжнародного розшуку ОСОБА_3 та зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 19.01.2021 року, що на думку адвоката свідчить про порушення права на захист ОСОБА_3 .

Адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні скаргу підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з викладених у ній підстав.

Прокурор у кримінальному провадженні № 0000016 від 19.01.2021 року ОСОБА_8 просив відмовити у задоволенні скарги з тих підстав, що слідчим було виконано всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, у тому числі було вжито заходів для підтвердження його місця перебування за кордоном. Разом з цим, підозрюваний на виклики не з`являється, переховується від органу досудового розслідування.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За правилами статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Статтею 280 КПК України передбачено підстави та порядок зупинення досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.

Згідно ч. 4 ст. 280 КПК України досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 5 статті 110 КПК України встановлено, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Під час судового розгляду встановлено, що слідчими СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування, а прокурорами Київської міської прокуратури - процесуальне керівництво у Кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 , ч. 2 ст. 359 КК України.

27.11.2023 слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 винесено постанову про про оголошення міжнародного розшуку та зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 19.01.2021 року, яка є предметом оскарження.

Зі змісту Постанови вбачається, що для прийняття рішення про зупинення досудового розслідування стали наступні підстави:

15.11.20203 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 , ч. 2 ст. 359 КК України.

Також 15.11.2023 року у зв`язку з імовірним перебуванням піозрюваного на території республіки Австрія , відповідно до ст.ст. 135, 278 КПК України письмове повідомлення про підозру, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, повістки про виклик на допит на 20, 22 та 24.11.2023 року направлено поштовим зв`язком за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , а також на месенджер Whats App за номером, який належить підозрюваному ОСОБА_3 . У вказаних в повістках дату і час підозрюваний ОСОБА_3 до СУ ГУНП у м. Києві не з`явився, про причини неявки не повідомив.

27.11.2023 року у зв`язку з переховуванням підозрюваного ОСОБА_3 від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності , оголошено в державний розшук.

Таким чином, у ході проведення досудового розслідування достовірно встановлено, що підозрюваний ОСОБА_3 умисно переховується від слідства, прокуратури та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.

Крім того, у постанові слідчий зазначив, що у кримінальному провадженні виконані всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного.

Таким чином, у постанові зазначено обставини, які стали підставами для зупинення досудового розслідування, та такі підстави передбачені законом у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, а також зазначено мотиви прийняття постанови.

Крім того, постанова відповідає вимогам статті 110 КПК України, зокрема, містить вступну частину, прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову, мотивувальну частину, яка містить відомості про підстави для прийняття відповідного рішення, що зазначені вище, резолютивну частину, яка містить відомості про зміст прийнятого процесуального рішення, підпис особи, яка прийняла відповідне процесуальне рішення, підпис особи, яка погодила прийняте рішення.

Частина 5 ст. 110 КПК України встановлює вимогу про необхідність зазначення що саме стало підставою для прийняття відповідної постанови.

Прийняття рішення про необхідність проведення тих чи інших слідчих/процесуальних дій (оголошення у розшук особи) під час досудового розслідування перебуває в межах дискреційних повноважень слідчого/прокурора, які є самостійними у своїй процесуальній діяльності (ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України).

З огляду на зазначене, слідчий суддя при розгляді скарги на рішення про зупинення досудового розслідування не уповноважений надавати оцінку обґрунтованості та законності прийнятих рішень, зокрема, що передувало прийняттю таких рішень (про оголошення особи у розшук), які стали підставою для прийняття рішення про зупинення досудового розслідування та винесення Постанови. Факт існування відповідної підстави та її відображення у Постанові свідчить про те, що рішення про зупинення досудового розслідування прийнято у відповідності до положень закону.

Пункт 2 ч. 1 ст. 280 КПК України чітко регламентує, що досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.

Так, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особу оголошено у розшук, однак зобов`язує сторону обвинувачення відповідно до ч. 2 ст. 281 КПК України при оголошенні розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) прийняти відповідну постанову. Факт прийняття постанови про оголошення розшуку являє собою підставу для його здійснення, а положення п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України покладають на сторону обвинувачення обов`язок встановити наявність факту оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, проте не зобов`язують доводити існування підстав для прийняття відповідного рішення про оголошення у міжнародний розшук. За таких обставин, постанова про оголошення особи в міжнародний розшук є належним доказом та достатньою підставою вважати підозрювану особу такою, що оголошена в міжнародний розшук в розумінні вимог ст. 281, п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України. У той же час положенням ч. 7 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується. З урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, перевірка та встановлення наявності існування обставин, що стали підставою для прийняття рішення про оголошення у міжнародний розшук особи, виходять за межі повноважень слідчого судді в рамках процедури розгляду ним скарги на постанову про зупинення досудового розслідування та ставить під сумнів законність постанови слідчого за погодженням прокурора, якою таку особу оголошено у міжнародний розшук.

Єдиним елементом, який може свідчити, що «підозрюваний оголошений у міжнародний розшук», є наявність процесуального рішення про оголошення особи в міжнародний розшук, оформленого у вигляді: (а) окремої постанови, якщо досудове розслідування не зупиняється; (б) постанови про зупинення досудового розслідування, якщо досудове розслідування зупиняється (в ній зазначається про оголошення особи у розшук).

Таким чином, у даному випадку доказом того, що така підстава для зупинення досудового розслідування дійсно існує з огляду на положення ст.ст. 110, 281 КПК України є постанова слідчого/прокурора про оголошення у розшук.

Як встановлено в ході судового розгляду і сторонами не заперечувався цей факт постановою від 27.11.2023 року підозрюваного ОСОБА_3 оголошено в державний та міжнародний розшук.

Фактично, винесення вказаної постанови свідчить про те, що підозрюваного оголошено у міжнародний розшук, саме цей факт свідчить про існування передбаченої законом підстави для зупинення досудового розслідування.

У судовому засіданні установлено, що 01.03.2016 року ОСОБА_3 покинув територію України, відомості щодо його повернення на територію України відсутні.

Сторона захисту вказує, що про місце проживання і відомі засобі зв`язку зі ОСОБА_3 зі серпня 2020 року повідомляв ОСОБА_10 . Разом з цим, відомостей щодо постійного проживання та адреси реєстрації ОСОБА_3 за кордоном відсутні.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 280 КПК України до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Разом з цим, аналіз положень ч. 2 ст. 280 КПК України та абз. 2 ч. 1 ст. 281 КПК України свідчить про те, що поняття «здійснення розшуку підозрюваного» та «встановлення місцезнаходження підозрюваного» є тотожними.

Так, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Аналіз зазначеної норми процесуального закону дає підстави зробити висновок, що оголошення у розшук підозрюваного здійснюється у разі якщо він не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора, за умови його належного повідомлення про такий виклик, і наявності однієї з наступних умов:

1) якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме;

2) підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України;

3) підозрюваний виїхав та/або перебуває за межами України.

При цьому, термін "місцезнаходження" згадується тільки у першій умові.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 281 КПК України передбачено, що до оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Таким чином системний аналіз положень ч.1 ст.281 КПК України дає підстави зробити висновок, що слідчий/прокурор повинен вжити заходів щодо встановлення місцезнаходження підозрюваного до оголошення його у розшук у разі, якщо місце знаходження підозрюваного на неокупованій території Україні невідомо. А у разі, якщо підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України, прокурор/слідчий таких заходів вживати не зобов`язані.

Такий висновок цілком логічно співвідноситься з можливостями слідчого/прокурора встановлювати місцезнаходження підозрюваного шляхом проведення слідчих (розшукових) дій на неокупованій територій Україні і відсутності таких можливостей на тимчасово окупованій території України або за її межами до оголошення підозрюваного у міжнародний або міждержавний розшук.

Таким чином, у даному випадку положення ч. 2 ст. 280 КПК України не підлягають застосуванню, оскільки стосуються необхідності виконання дій щодо розшуку підозрюваного на території України у зв`язку із відсутністю інформації про місцезнаходження такої особи на території України.

Разом з цим, підозрюваний перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклики слідчого, що є самостійною підставою для оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, що, зі свого боку, є підставою для зупинення досудового розслідування.

При цьому, у відповідності до наданих стороною обвинувачення документів вбачається, що нею було вжито заходів щодо розшуку підозрюваного на території України.

Так, листом від 14.11.2023 року №30/2/2-14079 Департамент контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки повідомив, що за даними Держприкордонслужби 01.03.2016 року ОСОБА_3 покинув територію України та на теперішній час не повернувся.

Обізнаність сторони обвинувачення про місцеперебування підозрюваного, яка не з`являється на виклики, за межами України не є підставою для припинення розшуку, оскільки в даному випадку метою розшуку є забезпечення явки підозрюваної до органу досудового розслідування/прокурора/суду.

Досудове розслідування зупинено для здійснення подальших дій, направлених на розшук підозрюваного за межами України. Незастосування у цьому випадку положення закону про зупинення досудового розслідування призведе до невиправданого витрачання його строків та подальшого їх закінчення, що унеможливить досягнення завдань кримінального провадження.

Разом з цим, вирішення питання щодо того яким чином сторона обвинувачення здійснює розшук підозрюваного перебуває у межах дискреційних повноважень слідчого/прокурора, які є самостійними у своїй процесуальній діяльності (ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України).

Доводи сторони захисту про те, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки у ній не зазначено які самі дії були здійсненні для розшуку підозрюваної до зупинення досудового розслідування, не беруться слідчим суддею до уваги, оскільки положеннями КПК України не передбачено серед вимог, які встановлені до змісту рішень слідчого/прокурора, необхідність зазначати таку інформацію.

Постанова винесена у зв`язку з тим, що у Кримінальному провадженні оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_3 та у відповідності до ч. 5 ст. 110 КПК України слідчим у Постанові зазначено відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови - наявність постанови про оголошення у розшук підозрюваного, що в повному обсязі відповідає вимогам, які встановлені ч. 5 ст. 110 КПК України до змісту постанови.

При цьому, у постанові обґрунтовано обставини, які стали підставою для зупинення досудового розслідування, в тій мірі, що є необхідним з урахуванням встановлених КПК України вимог.

Наявність у постанові передбачених законом підстав для зупинення досудового розслідування з урахуванням відповідності Постанови формальним вимогам, зазначеним у ч.5 ст. 110 КПК України, щодо структури, форми, змісту, є достатнім аби дійти висновку про її законність та обґрунтованість.

Слідчим при винесенні постанови дотримано вимог ч.5 ст. 110, ст. 280 КПК України, а за такого відсутні підстави для її скасування.

Крім того, у КПК України відсутні вимоги, які встановлюються саме до змісту постанови про зупинення досудового розслідування кримінального провадження. Стаття 110 КПК України встановлює єдині вимоги до змісту процесуального рішення слідчого, прокурора, яке приймається у формі постанови, та такі вимоги мають бути застосовані слідчим/прокурором при прийнятті ними постанов з будь-яких питань. Оскаржувана Постанова відповідає вимогам, які передбачені ст. 110 КПК України, що свідчить про відсутність підстав вважати її незаконною та необґрунтованою.

Інші доводи сторони захисту не спростовують висновку про законність та обґрунтованість Постанови.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 280-281, 303, 305- 307, 309, 369- 372 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 про скасування постанови про оголошення міжнародного розшуку та зупинення досудового розслідування прийнятої 27.11.2023 року у кримінальному провадження №0000016 від 19.01.2021 року щодо оголошення у міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_3 , котрий підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 359 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1