Справа № 495/8041/24
№ провадження 1-кс/495/1786/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 27.08.2024 року надійшло клопотання слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001240 від 24.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

24.08.2024 до чергової частини відділення поліції №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в період часу з 19:00 години 23.08.2024 до 09:00 години 24.08.2024 невстановлена особа з приміщення гаража, який розташований на подвір`ї багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 викрала два велосипеди марки «Азимут», які належать їй.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснила, що у власності вона має два спортивні велосипеди марки «Азимут», один з яких сірого кольору, інший чорного кольору. Спортивний велосипед марки «Азимут» сірого кольору ОСОБА_4 купувала в магазині «МайстерСам» в м. Татарбунари восени 2023 року за 7500 гривень. Спортивний велосипед марки «Азимут» чорного кольору зі смугами червоного та синього кольору на рамі ОСОБА_4 купувала в магазині «МайстерСам» в м. Татарбунари в червні 2024 року також за 7500 гривень. Вищезазначені два велосипеди потерпіла зберігала в приміщенні гаражу, який розташований на подвір?ї багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

23.08.2024 діти потерпілої ОСОБА_4 на вказаних велосипедах їздили по АДРЕСА_1 та ввечері приблизно о 19:00 годині поставили їх до приміщення гаражу, який зазвичай замикається на замок, проте 23.08.2024 року гараж було зачинено на засув, після чого всі пішли додому та лягли спати. 24.08.2024 року вранці приблизно о 09:00 годині ОСОБА_4 зайшла до приміщення гаража та виявила відсутність вказаних велосипедів у зв?язку з чим звернулась до поліції з приводу крадіжки велосипедів.

24.08.2023 року в період часу з 18:00 по 18:17 год. у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 було тимчасово вилучено майно, а саме велосипед марки «Азимут» сірого кольору, який було опечатано паперовою биркою з маркуванням «Пакет № 1». ОСОБА_5 пояснив, що вказаний велосипед було залишено за місцем його мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який 24.08.2024 року відпочивав за місцем мешкання ОСОБА_5 , та залишив вказаний велосипед, тоді коли пішов з будинку, також ОСОБА_5 пояснив, що не знає звідки ОСОБА_7 взяв велосипед марки «Азимут» сірого кольору.

З метою встановлення істини по даному кримінальному провадженню необхідно провести експертизу за спеціальністю 12.1, у зв`язку з чим вбачається необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Позиції сторін.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про накладення арешту на майно розглядається за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Власник майна та прокурор у судове засідання не з`явились, повідомлялись.

Мотивація суду.

З матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні №0001240 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст.ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Європейський Суд наголошує, що перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів (справа "Бакланов проти Російської Федерації" постанова від 09.06.2005 року, справа"Фрізен проти Російської Федерації" постанова від 24.03.2005 року). Верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Як вбачається з протоколу тимчасового вилучення майна 24.08.2023 року в період часу з 18:00 по 18:17 год. у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було тимчасово вилучено майно, а саме велосипед марки «Азимут» сірого кольору, який було опечатано паперовою биркою з маркуванням «Пакет № 1». ОСОБА_5 пояснив, що вказаний велосипед було залишено за місцем його мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який 24.08.2024 року відпочивав за місцем мешкання ОСОБА_5 , та залишив вказаний велосипед, тоді коли пішов з будинку, також ОСОБА_5 пояснив, що не знає звідки ОСОБА_7 взяв велосипед марки «Азимут» сірого кольору.

Постановою слідчого від 24.08.2024 зазначений транспортний засіб на підставі положень ст.ст. 94, 98, 100, 110 КПК України визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

24.08.2024 слідчим відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області винесено постанову про призначення судової експертизи за спеціальністю 12.1 (визначення вартості машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання) на вирішення якої поставлено питання:

- яка вартість бувшого у використанні спортивного велосипеда марки «Азимут» сірого кольору станом на 24.08.2024 року;

- яка вартість бувшого у використанні спортивного велосипеда марки «Азимут» чорного кольору зі смугами червоного та синього кольору на рамі станом на 24.08.2024 року.

Згідно протоколу допиту потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спортивний велосипед марки «Азимут» сірого кольору ОСОБА_4 купувала в магазині «МайстерСам» в м. Татарбунари восени 2023 року за 7500 гривень, спортивний велосипед марки «Азимут» чорного кольору зі смугами червоного та синього кольору на рамі ОСОБА_4 купувала в магазині «МайстерСам» в м. Татарбунари в червні 2024 року також за 7500 гривень.

З огляду на вид речових доказів, у зв`язку із обставинами провадження, слідчий суддя вважає наявними ризики, передбачені абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України у вигляді приховування, псування, відчуження майна. Незастосування арешту майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню для виконання органом досудового розслідування завдань, визначених у ст.2 КПК України, шляхом проведення слідчих і процесуальних дій, через це ініційований стороною захід забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним.

Враховуючи викладене вище, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника та користувача т.з., слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність накладення арешту на транспортний засіб з позбавленням права на його відчуження та користування до моменту завершення проведення слідчих дій, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

При цьому, слідчий суддя враховує, що накладення арешту на транспортний засіб в зазначений вище спосіб не буде перешкоджати проведенню слідчих і процесуальних дій, оскільки залишає за особою обов`язок збереження речового доказу у стані, придатному для використання в кримінальному провадженні.

Дослідивши надані до клопотання матеріали слідчий суддя зазначає, що на даній стадії досудового розслідування виникла необхідність в арешті зазначеного авто з метою забезпечення доказової бази, та для створення збереженості тих об`єктів, які на думку органу слідства мають статус речового доказу, збереження таких речових доказів необхідне з самого початку встановлення їх наявності, для запобігання змінам, знищенню та відчуженню.

Питання про зберігання речових доказів по кримінальному провадженню, вирішується з урахуванням положень Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження затвердженого постановою КМУ №1104 від 19.11.2012 року «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України».

Частиною 11 ст.170 КПК України зазначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З урахуванням позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 лютого 2021 року по справі №643/12369/19 слідчий суддя зазначає, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна та роз`яснює, заборона на відчуження - це перешкода у вільному розпорядженні майном.

Дослідивши клопотання та надані матеріали, слідчий суддя зазначає, що накладення арешту на авто у вигляді заборони відчуження та користування до проведення експертних досліджень виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи володільця майна потребам досудового розслідування. З урахуванням мотивів клопотання про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане вище майно з метою збереження речових доказів, на підставі чого клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001240 від 24.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт у вигляді заборони відчуження до проведення необхідних судових експертиз на велосипед марки «Азимут» сірого кольору.

У задоволенні клопотання в іншій частині - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1