Справа № 298/1704/24 Провадження № 1-кп/304/287/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його законного представника ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

представника сектору ювенальної превенції ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000297 від 08 листопада 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , із середньою освітою, неодруженого, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В :

на розгляді суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор подала клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому просила продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Обґрунтовуючи клопотання прокурор, зокрема, зазначає, що зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України. Вказує, що ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 12 липня 2024 року, залишеною без змін Закарпатським апеляційним судом, ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 09 вересня 2024 року включно, із визначенням розміру застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120 грн. Термін дії ухвали закінчується 09 вересня 2024 року. Також зазначає, що на даний час встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який у разі визнання його винуватим може понести покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а відтак може переховуватися від суду. Одночасно звертає увагу на те, що обвинувачений після скоєння крадіжки втік та наступної доби, а саме 07 листопада 2023 року, був затриманий військовослужбовцями у АДРЕСА_2 , після чого був доставлений до відділення поліції № 2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, де у нього було вилучено крадене майно. Обвинувачений ОСОБА_5 з метою уникнення покарання може незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, а саме координувати їх дії для приховування слідів та засобів вчинення кримінальних правопорушень, схилити їх до відмови від дачі правдивих показань та введення в оману сторони обвинувачення. Також ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що пов`язаний з його втечами та схильністю до крадіжок. Обвинувачений є неповнолітнім, не має міцних соціальних зв`язків у місці проживання, ніде не працює, не має законних джерел для існування, а протиправна діяльність стала джерелом його доходів, тому з метою особистого збагачення він може вчиняти інші корисливі кримінальні правопорушення (злочини). Одночасно зазначає, що вік та стан обвинуваченого дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення його належної процесуальної поведінки. Відтак, як вказує прокурор, наведене не дає їй підстав звернутися до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий не зможе забезпечити виконання покладених на нього обов`язків.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні клопотання підтримала та просила таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини, а також визначити обвинуваченому заставу у мінімальному розмірі.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні з клопотанням прокурора погодився.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечила та просила обрати ОСОБА_5 інший більш м`який запобіжний захід. Однак з урахуванням позиції обвинуваченого не заперечила проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 , представник сектору ювенальної превенції ОСОБА_8 , а також потерпіла ОСОБА_4 , яка одночасно є законним представником потерпілого ОСОБА_9 , у підготовчому судовому засіданні не заперечили проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Статтею 199 КПК України встановлено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою, суд враховує, що на даній стадії кримінального провадження суд не вправі давати оцінку обґрунтованості підозри та пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, оскільки вказані обставини повинні досліджуватися судом в ході судового розгляду, за результатами якого буде прийнято остаточне рішення у справі. Разом з тим, оцінці судом під час розгляду клопотання підлягають характер, тяжкість кримінального правопорушення, а також обставини, які свідчать про те, що встановлені раніше ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, які є тяжкими злочинами.

На даний час прокурор у клопотанні вказує на те, що продовжують існувати декілька ризиків, встановлених при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд погоджується, що ризик переховування від суду продовжує існувати, є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочини, у яких обвинувачується ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжкими злочинами та передбачають виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років).

Так само й продовжує існувати ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_5 на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки станом на час розгляду клопотання прокурора потерпілі та свідки безпосередньо судом не допитані, при тому, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Тобто ризик впливу на потерпілих/свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином, факт направлення обвинувального акта до суду не зменшує ризик можливого незаконного впливу на потерпілих/свідків у кримінальному провадженні, а навпаки збільшує вірогідність його настання внаслідок обізнаності обвинуваченого з усіма наявними матеріалами кримінального провадження, у тому числі, протоколами допитів потерпілих/свідків з наданими показаннями та наближенням стадії їх допиту.

Також суд погоджується, що надалі продовжує існувати й ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обставини кримінального правопорушення, зокрема його тривалість та цілеспрямованість дій ОСОБА_5 , який долучився до вчинення даних кримінальних правопорушень, що у свою чергу може свідчити про можливість вчинення ним у майбутньому інших кримінальних правопорушень. При цьому суд враховує ще й те, що ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 травня 2023 року відносно ОСОБА_5 застосовано примусові заходи виховного характеру за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України.

Заявлений прокурором ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином взагалі необґрунтований у клопотанні, а тому вказаний ризик суд вважає припущенням, яке не підтверджуються матеріалами провадження.

Отже, встановлені під час розгляду клопотання обставини у своїй сукупності дають підстави визнати, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати на доволі високому рівні.

Також судом враховано, що станом на момент розгляду даного клопотання обвинувачений ОСОБА_5 досяг 17-річного віку, вищу освіту не здобуває, не працевлаштований, є громадянином України, соціальні зв`язки, майновий стан.

Таким чином, зважаючи на продовження існування ризиків, з урахуванням особистих характеристик обвинуваченого ОСОБА_5 , суд робить висновок, що ці обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Варто додати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Тобто кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо визначення обвинуваченому розміру застави, як альтернативу триманню під вартою, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки та не була завідомо непомірною для обвинуваченого, що призведе до неможливості виконання застави.

Застосовуючи до обвинуваченого альтернативний запобіжний захід, суд вважає, що такий не може бути завідомо непомірним для нього та повинен надавати можливість внести таку заставу, тому варто виходити із можливості внесення такої застави.

В той же час розмір застави повинен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, та має надавати впевненість у тому, що така застава зможе забезпечити присутність обвинуваченого на судовому розгляді, тобто має бути достатнім стримуючим фактором, щоб загроза її втрати утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Тож з урахуванням встановлених в ході розгляду клопотання прокурора обставин, суд прийшов до висновку, що застава у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 та вбачаються підстави вважати такий розмір помірним для обвинуваченого.

Водночас у разі внесення застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, що передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень (ст. 198 КПК України).

Керуючись ст. 2, 7, 177, 315, 193-194, 196-198, 199, 372, 376, 392-395 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 07 листопада 2024 року (включно) із визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

У разі внесення застави, у порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до прокурора чи суду за їх першою вимогою;

2) повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання;

3) утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

4) не відлучатися за межі району проживання без дозволу прокурора;

5) здати на зберігання до відповідного органу міграційної служби за місцем реєстрації свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Дата закінчення дії ухвали 07 листопада 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6, 7 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1