Справа № 953/6368/24
Провадження № 1-кп/953/960/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні зали судових засідань Київського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004469 від 04.06.2024 року, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добровілля, Васильківського р-н., Дніпропетровської обл., громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця, який обіймає посаду помічника гранатометника 2-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 5-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, обіймаючи посаду помічника гранатометника 2-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 5-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі НГУ), в умовах воєнного стану, введеного на всій території України у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти нашої держави Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2024 року на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», і в подальшому неодноразово продовженого, вчинив військове кримінальне правопорушення за таких обставин.

04 червня 2024 року близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у тимчасовому місці дислокації підрозділу за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відкрито відмовився виконувати наказ командира 5 батальйону оперативного призначення (3 бригада оперативного призначення) військової частини НОМЕР_1 НГУ майора ОСОБА_6 № 06/640дск від 03 червня 2024 року щодо висування у напрямку північно-східних околиць населеного пункту Липці Харківської області для подальшого виконання спеціального бойового завдання. Зазначений наказ було віддано уповноваженою військовою службовою особою у межах своєї компетенції, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, за змістом наказ не суперечив закону, не передбачав порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина та був усно доведений до відома обвинуваченого.

З огляду на викладене солдат ОСОБА_5 не мав законного права відмовитися від виконання наказу, а своїми діями, всупереч вимогам ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 28, 30, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, положенням Військової присяги, вчинив непокору, чим підірвав боєготовність та боєздатність першого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ.

ДіїОСОБА_5 , що полягали у відкритій відмові виконати наказ начальника в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України.

08 жовтня 2024 року між прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0004469 від 04.06.2024 року, та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості з дотриманням таких умов.

Згідно з цією угодою ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, щиро розкаявся у скоєному злочині, активно сприяв його розкриттю і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі повідомленої підозри, щиро каятися, активно сприяти розкриттю злочину та розгляду кримінального провадження судом.

З огляду на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання й істотно знижують тяжкість вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 з застосуванням ст. 69 КК України покарання, нижчого від найнижчої межі санкції ч. 4 ст. 402 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки з відрахуванням двадцяти відсотків грошового забезпечення у дохід держави. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання. Крім того, прокурор та обвинувачений обумовили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, визначені у ст. 476 цього Кодексу.

У судовому засіданні сторони кримінального провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Як передбачено ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, а також злочинів, у тому числі тяжких, унаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, поставлений ОСОБА_5 за провину, відповідно до визначеної у ст. 12 КК України класифікації є тяжким, проте завдав шкоди лише державним та суспільним інтересам, потерпілих у справі немає. У кримінальних провадженнях даної категорії законодавець дозволяє укладення угоди про визнання винуватості відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України.

У судовому засіданні перед ухваленням рішення про затвердження угоди суд з`ясував у обвинуваченого питання, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України. ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим, зазначив, що він цілком розуміє характер і зміст пред`явленого обвинувачення, гарантовані йому законом процесуальні права на стадії судового розгляду, у тому числі права не визнавати обвинувачення, відмовитися давати показання, подавати докази в обґрунтування своєї позиції захисту. Підтвердив обвинувачений і свою поінформованість про наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, визначені ст. 476 КПК України, погодився з обумовленим видом, строком покарання і наполягав на затвердженні угоди.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник зазначили, що працівники правоохоронних органів не чинили на ОСОБА_5 жодного тиску, і зі скаргами на дії службових осіб органу досудового розслідування та прокуратури сторона захисту не зверталася. Виходячи з наведеного суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження і дослідивши надані документи, переконався, що сторони уклали угоду про визнання винуватості добровільно, тобто це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді про визнання винуватості.

Обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань, у ході розгляду справи не встановлено.

За результатами перевірки угоди на відповідність вимогам закону про кримінальну відповідальність суд вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_5 , які полягали у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника в умовах воєнного стану, за ч. 4 ст. 402 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким. Водночас обставин, які б підсилювали суспільну небезпеку вчиненого порівняно з типовими діяннями, що кваліфікуються за відповідною нормою закону про кримінальну відповідальність, за результатами судового розгляду не встановлено.

Бере суд до уваги і дані про особу ОСОБА_5 , котрий брав участь у заходах щодо відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України і бажає продовжувати військову службу, страждає на захворювання, пов`язані з захистом Батьківщини, має сім`ю та міцні соціальні зв`язки, за місцем проходження служби характеризується задовільно, на диспансерних наркологічному і психіатричному обліках не перебуває, не має судимостей у силу ст. 89 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає повне і беззастережне визнання ним своєї винуватості, щире каяття й активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, за результатами судового розгляду не встановлено.

Виходячи з наведеного, з огляду на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання й істотно знижують тяжкість вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і бажання ОСОБА_5 продовжувати військову службу, виконуючи конституційний обов`язок захисту Вітчизни, суд вважає за можливе з застосуванням ст. 69 КК України призначити обвинуваченому покарання, більш м`яке за видом, ніж передбачено санкцією ч. 4 ст. 402 КК України, у виді службового обмеження для військовослужбовців.

З урахуванням зазначених вище обставин, а також того, що узгоджене сторонами покарання за видом передбачає продовження виконання обвинуваченим військового обов`язку в умовах відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України, суд дійшов висновку, що зміст угоди відповідає вимогам закону про кримінальну відповідальність і не суперечить інтересам суспільства.

За клопотанням у судовому засіданні прокурора, яке підтримали обвинувачений та його захисник, суд вважає за необхідне змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з застави на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, до набрання вироком законної сили. Такий запобіжний захід, на переконання суду, буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 цього Кодексу.

Цивільний позов позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 376, 473-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08 жовтня 2024 року між прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та з застосуванням ст. 69 цього кодексу призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення двадцяти відсотків у дохід держави. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується у строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

До набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з застави на особисте зобов`язання. На підставі ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду або іншого визначеного органу державної влади; повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або роботи.

Заставу у розмірі 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн 00, яка була внесена ОСОБА_7 за ОСОБА_5 10 червня 2024 року на рахунок НОМЕР_2 (отримувач: ТУ ДСА України у Харківській області, надавач платіжних послуг отримувача: Державна казначейська служба України, призначення платежу: заст. зг. ухв. від 05.06.2024 спр. № 642/3128/24 пров. 1-кс/642/1770/24) повернути ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на рахунок НОМЕР_3 , IBAN: НОМЕР_4 в АТ КБ ПРИВАТБАНК», РНОКПП одержувача: НОМЕР_5 .

Речовий доказ оптичний диск «HP» з відеозаписом доведення наказу командира військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

- обвинуваченим або його захисником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладання угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення остаточного рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1