Справа № 185/6529/24
Провадження № 1-кс/185/887/24
10 липня 2024 року м.Павлоград
Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що до Павлоградського РВП в Дніпропетровській області звернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом того, що 17 червня 2024 року невстановлена особа, таємно, в умовах воєнного стану викрала з приміщення домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 грошові кошти у сумі 6 000 доларів США, 120 000 вірменських драм та золоті прикраси, чим спричинила останньому матеріального збитку.
У ході досудового розслідування допитано в якості потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з дружиною ОСОБА_6 . Так, 17 червня 2024 року, близько 05.00 год., останній поїхав по роботі в м. Дніпро, дружина покинула місце мешкання приблизно о 07.50-08.00 год. Повернувшись додому, близько 12.00 год., останні виявили відчинене вікно. Коли зайшли до помешкання виявили, що зникли грошові кошти у сумі 6 000 доларів США, 120 000 вірменських драм, золоті вироби та одяг.
Допитані в ході досудового розслідування свідки пояснили, що 17 червня 2024 року бачили на території села Булахівка, Павлоградського району підозріле авто «БМВ» коричневого кольору, яке постійно переміщувалося по території села. Вказане авто не належало нікому з мешканців села. Бачили, що із авто виходив молодий хлопець. Інші свідки бачили як в авто сідає молодий хлопець та надали їх описання.
У ході досудового розслідування було отримано інформування від співробітників оперативного підрозділу, що на момент вчинення злочину в Павлоградському районі та безпосередньо поблизу вчинення злочину перебував транспортний засіб, марки «BMW», з державний номерний знак НОМЕР_6 . Встановлено, що у вказаному транспортному засобі перебували:
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який користується мобільним номером телефону: НОМЕР_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який користується мобільним номером телефону: НОМЕР_8 ; проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .
- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .
У ході санкціонованого обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено:
- подарункову коробку всередині якої пара золотих сережок, срібна сережка у формі хрестика, срібний ланцюжок 925 проби;
- подарункова коробка всередині якої два срібні ланцюжки 925 проби, срібний хрестик та срібна підвіска у формі кільця для ланцюжка;
- мобільний телефон марки «Viaan» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 ;
- банківську карту «Ощад банк» № НОМЕР_5 .
На даний час існують ризики, що невстановлені особи з метою знищення доказів вчинення кримінального правопорушення можуть відчужити, знищити, розукомплектувати вищевказане майно, яке є предметом (об`єктом) кримінального правопорушення, у зв`язку з чим з метою збереження речових доказів, орган досудового розслідування звернувся з клопотанням про накладення арешту на вказане майно.
Розгляд клопотання було призначено на 09 липня 2024 року.
09 липня 2024 року до Павлоградського міськрайонного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_11 , який представляє інтереси особи, за місцем мешкання якої, було проведено обшук, а саме ОСОБА_12 , де він зазначає, що повістку про виклик до суду отримав не у відповідності до ч. 9 ст. 135 КПК України (не пізніше ніж за три дні), не може прийняти участі у розгляді клопотання призначеного на 09 липня 2024 року у зв`язку із зайнятістю в кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду, тому просив призначити наступний розгляд клопотання на визначені ним дати.
Розгляд клопотання було відкладено на 10 липня 2024 року.
10 липня 2024 року адвокат ОСОБА_11 , належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду клопотання в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про відкладення розгляду клопотання на іншу дату через його зайнятість у Дніпровському апеляційному суді.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Отже неявка адвоката ОСОБА_11 не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий клопотання підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.
Вислухав слідчого, розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що в подальшому ускладнить встановлення істини у кримінальному провадженні та проведенню необхідних слідчих (процесуальних) дій.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Керуючись ст. ст. 110, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
Накласти арешт, шляхом заборони на користування, розпорядження та відчуження на:
- подарункову коробку всередині якої пара золотих сережок, срібна сережка у формі хрестика, срібний ланцюжок 925 проби;
- подарункову коробку всередині якої два срібні ланцюжки 925 проби, срібний хрестик та срібна підвіска у формі кільця для ланцюжка;
- мобільний телефон марки «Viaan» IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 ;
- банківську карту «Ощадбанк» № НОМЕР_5 ,
які було вилучено в ході санкціонованого обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1