Номер справи137/29/24

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі:головуючого- судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клембівка Ямпільського району Вінницької області, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
1)29 жовтня 2015 року Ямпільським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки,
2)25 січня 2016 року Ямпільським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України, (частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 29 жовтня 2015 року у виді одного місяця позбавлення волі), і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць,
3)10 березня 2016 року Ямпільським районним судом Вінницької області за ст. 395, ч.4 ст.70, ч.1 ст.72 КК України шляхом повного складання призначеного покарання за новим вироком з покаранням призначеним за вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 25.01.2016 року, у виді п`яти років двох місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
01 листопада 2023 року, приблизно о 17:30 год., ОСОБА_4 , знаходився у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_6 розпочався словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій, передбачаючи та усвідомлюючи суспільну небезпечність їх наслідків та бажаючи їх настання, наніс один удар кулаком правої руки в область лівої щоки ОСОБА_6 внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження потерпілому у вигляді: потрійного перелому нижньої щелепи: ангулярний справа, суглобового відростку справа та в ділянці 34,35 зубів зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 924/1038 від 18.12.2023 належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
17.04.2024 потерпілим ОСОБА_6 подано цивільний позов про відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 8000,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. оскільки внаслідок вчиненого відносно нього кримінального правопорушення він має вибиті зуби, потребує протезування, був вимушений носити медичний корсет для щелепи. Потерпілий також зазначає, що окрім матеріальної шкоди своїми діями відповідач спричинив йому моральні страждання, які позначили йому негативні зміни у житті (а.с. 118-119 том 1).
Судовий розгляд
Прокурор ОСОБА_3 просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Зазначив, що вина останнього підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема показами обвинуваченого, який у судовому засіданні визнав, що завдав удару потерпілому. Показання свідка ОСОБА_9 прокурор просив не брати до уваги, оскільки вони суперечать іншим доказам, дослідженим у судовому засіданні. Також просив вирішити питання щодо речових доказів та задовольнити цивільний позов у межах доведеного. Також просив не обирати запобіжний захід до набрання вироком законної сили. У дебатах прокурор додав, що обвинувачений не вжив жодних дій для відшкодування шкоди потерпілому. Звернув увагу на те, що раніше до обвинуваченого вже застосовувалися положення ст. 75 та 76 КК України, але, незважаючи на це, він скоював нові кримінальні правопорушення під час іспитового строку.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав позицію прокурора та погодився із запропонованою мірою покарання
Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_10 , не з`явився у судове засідання 29.08.2024. Надіслав на електронну адресу суду клопотання, у якому просив провести засідання у його відсутність, оскільки не мав змоги бути присутнім. При ухваленні вироку він просив врахувати покази обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_11 , які підтвердили нанесення удару потерпілому ОСОБА_6 . обвинуваченим ОСОБА_4 , а також те, що обвинувачений самостійно продемонстрував спосіб нанесення удару правою рукою. Адвокат ОСОБА_10 просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України. Він також вказав на часткове визнання вини обвинуваченим, невідшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також на неодноразове притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності обвинуваченого. З урахуванням цих обставин він просив призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, без застосування положень ст. 75, 76 КК України (а.с. 15 том 2).
Обвинувачений ОСОБА_4 вже на стадії судових дебатів зазначив, що вину в інкримінованому йому правопорушенні визнає повністю. Визнав ту обставину, що наніс потерпілому удар. В останньому слові просив його суворо не карати. Однак про щире каяття не заявив і пробачення у потерпілого не просив.
Захисник обвинуваченого-адвокат ОСОБА_5 , повідомив, що обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує обставини та кваліфікацію обвинувачення, а також визнає свою вину. ОСОБА_4 надав змістовні покази і зазначив, що визнає цивільний позов у розмірі визначеному судом. Захисник звернув увагу на те, що наразі відсутні докази про понесені потерпілим матеріальних збитків, а питання про можливі майбутні витрати на лікування не можуть бути враховані. Моральну шкоду обвинувачений готовий відшкодовувати. Адвокат зазначив, що, як на його думку, обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, а обставини, що обтяжують покарання, відсутні. Вважає, що немає жодної підстави, аби позбавляти волі при визнанні вини. В обвинуваченого буде 3 дітей, він не працює, тому його неможна позбавляти волі. При визнанні міри покарання просив звільнити від відбування покарання з іспитовим строком.
На підтвердження інкримінованого правопорушення судом дослідженні наступні докази.
Так, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 195 том 1) 04.11.2023 внесено відомості по факту кримінального правопорушення за фактом заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у виді закритого перелому щелепи у двох місцях.
Протоколом огляду місця події від 04.11.2023 та фото таблицею до нього (а.с. 201-209 том 1) зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення в домоволодіння по АДРЕСА_2 , зокрема детальний знімок речовини бурого кольору на поверхні ковдри у зазначеному домоволодіння (а.с. 209 том 1).
Висновком експерта за № 411 від 06.11.2023 (а.с. 216-217 том 1) зазначається про те, що в плямах на вирізі килима встановлено наявність крові людини, при серологічному дослідження, якої встановлено, що вона належить одній особі та нею може бути ОСОБА_6 .
Відповідно до висновку експерта № 924/1038 від 18.12.2023 (а.с. 234-235 том 1) ушкодження ОСОБА_6 належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, виникли від травматичної дії (удару) тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк вказаний в постанові про призначення експертизи 04.11.2023.
Проколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 237-238 том 1) зазначено механізм (за версією потерпілого) нанесення ОСОБА_4 удару кулаком правої руки в область голови ОСОБА_6 .. Після цього ОСОБА_6 почав тікати на двір та де ОСОБА_4 продовжував потерпілому завдавати удари в область голови.
Проколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 (а.с. 241-242 том 1) останній зазначає власну версію отримання потерпілим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, відповідно до яких він ударив правою рукою в область голови потерпілого, ОСОБА_6 присів та в того почала йти кров.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні дав покази, що 01.11.2023 року до нього зателефонував дід ОСОБА_12 та попросив допомоги в порізані дров. Після того, як ОСОБА_6 допоміг з дровами, дід пригостив його пляшкою(алкоголем). Вони випили разом. Під час цього заходу до них завітали ОСОБА_4 та ОСОБА_11 . ОСОБА_4 почав агресивно поводитися з ОСОБА_6 , а потім у іншій кімнаті вдарив його ОСОБА_6 спробував втекти, але ОСОБА_4 його наздоганяв. Дочка потерпілого викликала швидку допомогу 03.11.2023. ОСОБА_6 після отриманих ушкоджень був змушений носити корсет протягом трьох місяців і проходив лікування. Раніше з ОСОБА_4 він не був знайомий. Через отримані тілесні ушкодження потерпілий не міг їсти два місяці, не міг спати, відчував постійний біль та дискомфорт. Він також зазначив, що обвинувачений не приходив до нього, не відшкодував завдану шкоду і не вибачився.
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні повідомила, що у листопаді 2023 року її батько, ОСОБА_6 , пішов до сусіда, щоб порізати дрова. Свідок в той час була вдома і не бачила, що відбувалося. Батько був відсутній приблизно 3-4 години. Коли він повернувся то був весь у крові і без зубів. За її словами, він повернувся побитий, злегка напідпитку, але ще міг самостійно пересуватися. З його слів, його побив обвинувачений ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_14 (дружина потерпілого) надала ідентичні покази, що її чоловік у листопаді 2023 року пішов допомогти ОСОБА_9 різати дрова і перед цим не мав жодних ушкоджень. Після того, як він повернувся додому від ОСОБА_9 , у нього вже були ушкодження, і зі слів останнього його побив ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_11 , допитаний у режимі відеоконференції (оскільки на момент допиту перебував під вартою у рамках іншого кримінального провадження), дав покази, що восени 2023 року він разом із ОСОБА_4 приїхав в село до ОСОБА_9 .. У будинку діда перебував невідомий чоловік, який сидів і сам розпивав спиртні напої; пізніше з`ясувалося, що це був ОСОБА_6 Дід у той час знаходився в іншій кімнаті. Коли ОСОБА_4 присів поруч із дідом та почав з ним спілкуватися, ОСОБА_6 кинув у ОСОБА_4 сковорідку. Свідок ОСОБА_11 не бачив, хто саме завдав ОСОБА_6 тілесні ушкодження. Він запевнив, що особисто тілесні ушкодження не наносив. Він зробив припущення, що ушкодження могли бути завдані під час того, як ОСОБА_6 кидав сковороду у ОСОБА_4 , і, можливо, ОСОБА_4 замахнувся і випадково вдарив ОСОБА_6 правою рукою в верхню частину голови, біля щелепи. Потім потерпілий сказав, що йому потрібно додому, і пішов.
Обвинувачений ОСОБА_4 дав покази про те, що приїхав до діда своєї дружини, ОСОБА_15 , і побачив потерпілого ОСОБА_6 , який сидів за столом, вживав алкоголь і висував до нього претензії питанням «хто ти такий?». У той час дід ОСОБА_12 знаходився в іншій кімнаті. ОСОБА_4 помітив, що на столі були сковорідка та напівпорожня пляшка з алкоголем. Коли він сидів поруч із дідом ОСОБА_16 , то побачив, що на нього летить сковорідка. Вставши, він завдав удар правою рукою кулаком, або в голову, або в обличчя ОСОБА_6 . Більше тілесних ушкоджень не завдавав (деталі удару продемонстрував у судовому засіданні під час своїх показів). Від цього удару ОСОБА_6 присів, а з рота капала кров на підлогу. ОСОБА_4 заперечив, що зламав ОСОБА_6 щелепу, і зазначив, що потерпілий міг самостійно йти і говорити після події. ОСОБА_4 вважає, що його дії були актом самозахисту. Він визнає, що розбив ОСОБА_6 губу, але не визнає перелом щелепи. Він вважає, що завдав легкі тілесні ушкодження.
Оцінка суду
Покази свідка ОСОБА_9 не беруться до уваги судом, оскільки вони суперечать зібраним у справі доказам. Крім того, зазначений свідок перебуває у родинних зв`язках з обвинуваченим (є дідом дружини обвинуваченого).
Суд вважає, доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Судом враховано, що ОСОБА_4 , раніше судимий (а.с. 221 том 1) на обліку в лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває (а.с.223,224 том 1), за місцем проживання характеризується негативно, схильний до скоєння кримінальних та адміністративних правопорушень (а.с. 226 том 1).
Окрім того, матеріалами справи підтверджується наявність на утриманні ОСОБА_4 лише 1 дитини - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 225 том 1). Інших доказів суду надано не було.
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого - судом не встановлені.
Згідно досудової доповіді, складеної відповідно до ст. 314-1 КПК України, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк становить високий рівень небезпеки для суспільства (а.с. 39-43 том 1).
Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особи винного та враховуючи досудову доповідь відносно останнього, беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.
Щодо цивільного позову
17.04.2024 потерпілим ОСОБА_6 подано цивільний позов про відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 8000,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. (а.с. 118-119 том 1).
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, кримінально - процесуальним кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Цивільний позов заявлений потерпілим у кримінальному провадженню підлягає до часткового задоволення та стягнення відповідних сум із цивільного відповідача, оскільки частково знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.
Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підтвердження заявленого цивільного позову потерпілим ОСОБА_6 подано лише довідку лікаря від 10.04.2024, в якій йдеться про необхідність протезування, вартість якого складає 8 000,00 грн (а.с. 121, том 1). Відтак, доказів фактичного та реального понесення витрат потерпілим до суду не надано.
Суд погоджується із твердженням захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 та вважає, що документально підтвердженні витрати на лікування позивача відсутні. Тому суд вважає вказану вимогу необґрунтованою.
При вирішенні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.
Відповідно постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», а саме п. 9 з якого вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Разом з тим, потерпілим не надано доказів розміру заподіяної моральної шкоди саме в розмірі 50 000,00 грн.
Оскільки діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 завдано моральної шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях та моральних переживаннях шляхом порушення нормального ритму його життя, тривалого лікування, враховуючи відсутність добровільного відшкодування шкоди, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 25 000,00 грн. виходячи із принципів розумності, справедливості та поміркованості.
Інші процесуальні питання
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Судові витрати відсутні.
Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, суд не вбачає оскільки обвинувачений належним чином виконував свої процесуальні обов`язки під час судового розгляду та відповідне клопотання не було заявлено під час судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 50,63, 65-67, 122 КК України, ст.ст. 100, 128, 337, 349, 368, 373-374, 615 КПК України, ст. 81 ЦПК України, суд,
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати із моменту його затримання на виконання вироку суду.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (жителя АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 виданий 09.07.2019 органом № 0524, РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , паспорт серії АТ № 179560 виданий 147.03.2017 Літинським РС УДМС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_3 ) 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) моральної шкоди.
Речовий доказ: вирізка з килиму із речовиною бурого кольору в паперовому конверті НПУ СУ та шприц із відібраними зразками крові ОСОБА_6 зі спецпакетом НПУ INZ 2010542, котрі знаходяться у кімнаті зберігання ВП № 3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області (порядковий номер 193-2023) знищити після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, суд в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку обмежився проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням (надсиланням) учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1