Справа № 953/1501/24
н/п 1-кс/953/7567/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника- адвоката - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню № 0000266 від 19.02.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Харкова, розлученому, з середньою-технічною освітою, який офіційно не працює, має на утриманні сина 2016 року народження, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, -, -

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2024 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_4 про застосування до громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч. 2 ст. 111 КК України у кримінальному провадженні № 0000266 від 19.02.2024, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000266 від 19.02.2024, за підозрою громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який є уродженцем АДРЕСА_1 , який після повномасштабного воєнного вторгнення в Україну з боку держави-агресора (російської федерації), яке розпочалось 24.02.2022, не раніше квітня 2024 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) вирішив стати на шлях протиправної діяльності та вчинив злочин проти основ національної безпеки України, пов`язаний з державною зрадою в умовах воєнного стану, за наступних обставин:

24.02.2022 Російською Федерацією, державою-агресором,було першою застосовано збройну силу проти України і розпочато вчинення агресії, зумовлену з окупацією території держави Україна, яка згідно з Конституцією України, є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

В результаті вчинення вказаних дій військовими формуванням держави-агресора рф було тимчасово окуповано частину території України, перелік яких затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004.

У відповідь на вказані дії держави-агресора 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку.

У свою чергу ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 , був достовірно обізнаним про особливий правовий режим воєнного стану, який введено в Україні у зв`язку зі збройною агресіє рф, не пізніше 25.04.2024, через месенджер «Telegram» під ніком (російською мовою) «ОСОБА_13» з використанням телефонного номеру мобільного оператора НОМЕР_1 вступив у контакт та налагодив постійний зв`язок з представником фсб рф який є представником іноземної організації, як особа яка уповноважена виражати інтереси іноземної (розвідувальної) організації та діє від її імені або представляє її за спеціальним повноваженням, у тому числі таємним. При цьому представник фсб рф використовував аккаунт у вказаному месенджері з ніком (російською мовою) « ОСОБА_8 » телефонний номер мобільного оператора НОМЕР_2 .

В подальшому, ОСОБА_6 , використовуючи зазначений аккаунт у месенджері «Telegram», усвідомлюючи, що він є громадянином України, але, не маючи патріотичних проукраїнських переконань, у ситуації, що склалася, та з особистих корисливих інтересів і вигоди, розуміючи, що збір відомостей про місця дислокації підрозділів сил оборони України, їх оборонних споруд, військової та автомобільної техніки, матиме наслідком нанесення збройними формуваннями російської федерації вогневого ураження із застосуванням засобів невибіркової дії по відповідним місцям зосередження сил оборони України, оцінивши обстановку в умовах військового стану, погодився співпрацювати зі представником фсб рф, надавши свою згоду та, виявивши добровільне бажання щодо вчинення зазначених дій, виказавши при цьому бажання до активної співпраці на виконання поставлених йому злочинних завдань, спрямованих на підривну діяльність проти України і таких, що можуть негативно вплинути на стан її національної безпеки.

Надалі, у травні 2024 року (більш точний час досудовим не встановлено) ОСОБА_6 , під час спілкування з представником фсб рф « ОСОБА_8 » у месенджері «Telegram» отримав від останнього завдання зі збору відомостей про знаходження районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки на території м. Харкова у вигляді текстового повідомлення наступного змісту: «В каком военкомате? Они переместились или сидят там же? Дай точку с карты Так будет проще»

ОСОБА_6 , виконуючи отримані у месенджері «Telegram» від представника фсб рф завдання зі збору відомостей про знаходження районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки на території м. Харкова, 24 травня 2024 у період часу з 10 год. 15 хв. по 11 год. 12хв. здійснив активні дії, направлені на здобуття вказаної інформації, а саме особисто пішов до місця розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, ОСОБА_6 , отримавши необхідну інформацію, 31 травня 2024 року об 21 год. 51 хв., перебуваючи за місцем фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, направлений на надання допомоги представникам іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності обороноздатності, державній безпеці України, добровільно, в умовах воєнного стану, використовуючи власний мобільний телефон та інстальований застосунок месенджера «Telegram» з авторизованим у ньому аккаунту з найменуванням «ОСОБА_13» з прив`язаним номером телефону НОМЕР_1 , здійснив відправлення представнику фсб рф на аккаунт месенджеру з найменуванням « ОСОБА_8 » з номером мобільного оператора НОМЕР_2 відомості про знаходження районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки на території м. Харкова у вигляді текстового повідомлення наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_6 Все как ты любишь, точные координаты ))».

Згідно отриманих відомостей від ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з травня 2024 по червень 2024 року за зазначеними координатами дійсно дислокується особовий склад ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Надалі, ОСОБА_6 продовжуючи реалізацію зазначеного кримінально-протиправного наміру, 05 червня 2024 року о 14 год. 07 хв. під час спілкування з представником фсб рф « ОСОБА_8 » у месенджері «Telegram» отримав від останнього завдання зі збору відомостей про знаходження військової техніки та місць зосередження підрозділів сил оборони України на території Харківської обл. у вигляді текстового повідомлення наступного змісту: «Мне еще нужно узнать, как можно быстрее, где в Харьковском регионе могут проходить обучение большое количество личного состава.»

ОСОБА_6 , виконуючи отримані у месенджері «Telegram» від представника фсб рф завдання зі збору відомостей про знаходження військової техніки та місць зосередження підрозділів сил оборони України на території Харківської обл., здійснив активні дії, направлені на здобуття вказаної інформації, а саме пошук необхідної інформації на території Харківської області.

В подальшому, ОСОБА_6 , отримавши необхідну інформацію, 05 червня 2024 року об 20 год. 41 хв., перебуваючи за місцем фактичного проживання за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, направлений на надання допомоги представникам іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності обороноздатності, державній безпеці України, добровільно, в умовах воєнного стану, використовуючи власний мобільний телефон та інстальований застосунок месенджера «Telegram» з авторизованим у ньому аккаунту з найменуванням «ОСОБА_13» з прив`язаним номером телефону НОМЕР_1 , здійснив відправлення представнику фсб рф на аккаунт месенджеру з найменуванням « ОСОБА_8 » з номером мобільного оператора НОМЕР_2 , відомості про знаходження військової техніки та місць зосередження підрозділів сил оборони України на території Харківської обл. у вигляді текстового повідомлення наступного змісту: «Набирал знакомых, мне сказали что военные сейчас проходять подготовку на полигоне возле АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_7)) Лучше поднять птичку, посмотреть когда они там находятся».

Згідно отриманих відомостей від військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України, за зазначеними координатами у період з червня 2024 по липень 2024 року дійсно дислокується особовий склад військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України.

Таким чином, ОСОБА_6 у зазначений вище період часу вчинив кримінально карані дії, пов`язані з державною зрадою, вчиненою в умовах воєнного стану, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є: - спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України; - мета - заподіяння шкоди національній безпеці України; - здійснення підривної діяльності проти України у вигляді надання допомоги державі-агресору у проведенні такої діяльності, а саме: збирання і передача інформації та відомостей представнику іноземної організації щодо об`єктів із зазначенням їх територіальної прив`язки, на яких перебувають військовослужбовці ЗСУ, інші утворені відповідно до закону військові формування, а також щодо об`єктів життєвої та критичної інфраструктури; - добровільний характер протиправної, злочинної діяльності, здійснений з власного бажання, без фізичного та психічного примусу; - спрямованість всіх дій, пов`язаних з наданням представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України і бажанням цього, характеризуються усвідомленістю того, що він вчинив державну зраду в умовах воєнного стану.

Сторона обвинувачення вказує, що 10.10.2024 о 10-58 год. слідчим слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області в порядку, визначеному ст. 208 КПК України, було затримано ОСОБА_6

10.10.2024, слідчим, за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні повідомлено ОСОБА_6 про підозру у державній зраді, тобто вчиненні умисних діянь на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України шляхом надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Підставою для звернення до слідчої судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без вичення розміру застави, сторона обвинувачення зазначає обґрунтованість повідомленої підозри та наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу, сторона обвинувачення зазначає забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Сторона захисту проти задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечувала, посилаючись на необгрунтованість підозри та на недоведеність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прохала воахувати особу підозрюваного, який раіше не судимий, є батьком -одинаком та самостійно виховує малолітнього сина, оскільки колишню дружину рішенням суду було бозбавлено батьківських прав щодо малолітнього сина. А отже, у разі задоволення клопотання сторони обвинувачення малолітня особа залишиться без піклування. Мати підозрюваного за станом свого здоров"я не здатна надати малолітньому сину належну опіку. З огляду на зазначене, прохала слідчу суддю обрати запобіжний захід не пов"язаний із триманням під вартою.

Крім того, підозрюваний повідомив слідчій судді, що під час його затримання до нього з боку співробітників СБУ в Харківській області були застовані заходи фізичного та психічного примусу, у зв"язку з чим у нього на обличі та тулупі є слідди побоїв.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, допитавши свідків, дослідивши додані до клопотання документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесене до ЄРДР 19.02.2024 за №0000266, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, в рамках якого подається дане клопотання.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч.2 ст.111 КК України внесені до ЄРДР 19.02.2024 за фактом того, що відповідно до повідомлення 1 відділу 5 управління ДВКР СБ України, в ході проведення заходів з контррозвідувального забезпечення військових формувань, розташованих на території Харківського регіону отримано інформацію, що громадянин ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період військового стану та за завданням представників держави-агресора здійснос вербувальні підходи до військовослужбовців ЗС України та здійснює збір інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань із можливістю їх ідентифікації на місцевості.

10.10.2024 о 10 год. 58 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

ОСОБА_6 о 13 годині 12 хвилин 10 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000266 від 19.02.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, у державній зраді, тобто вчиненні умисних діянь на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України шляхом надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану.

Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_6 , права підозрюваного оголошені та роз`яснені 10.10.2024

Зазначений факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_6 , який міститься в підозрі та пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та не заперечувалось останнім в судовому засіданні.

З огляду на зазначене ОСОБА_6 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, у державній зраді, тобто вчиненні умисних діянь на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України шляхом надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, останій є громадянином України та осудною особою, яка досягла 16-річного віку.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», строк дії якого неодноразово продовжено по теперішній час.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: даних, які містяться в акті огляду Інтернет сторінок пов`язаних з « ОСОБА_10 » від 30.08.2024; даних, які містяться у протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 07.09.2024; даних, які містяться у протоколі обшуку від 10.10.2024; даних, які містяться у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.10.2024.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_6 дій, що кваліфікуються за ч.2 ст.111 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що положення кримінального процесуального законодавства не розкриває зміст ризику втечі, передбачений ч.1 ст.177 КПК України, суддя, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, при оцінці вказаного ризику враховує практику ЄСПЛ, яка розкриває зміст такого ризику.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Суд зазначає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, тобто у державній зраді, тобто діянні вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності , державній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану - злочину проти основ Національної безпеки України, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 у сукупності з іншими обставинами.

Також достатньо обгрунтованим є ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, тому є ймовірність того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може знищити, сховати або спотворити речі та документи, які можуть бути використані як докази його причетності до скоєння кримінального правопорушення, зокрема, які наразі не відшукано та не вилучено.

Доводи сторони захисту про відсутність вищезазначених ризиків не спростовують наведених вище висновків слідчої судді.

Крім того, слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що військова агресія РФ проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Слідча суддя вважає не доведеним ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, стороною обвинувачення не надано документів, які б підтверджували, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому.

Крім того, слідча суддя враховує у сукупності наступні обставини:

- ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, тобто у державній зраді, тобто діянні вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності , державній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану - злочину проти основ Національної безпеки України, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

- дані щодо особи ОСОБА_6 , який не є інвалідом, розлучений, має на утриманні сина 2016 року народження, непрацездатних осіб на утриманні не має, має зареєстроване місце проживання, працює продавцем, раніше не судимий.

Разом з цим, зазначені дані про особу підозрюваного, не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення дій згідно підозри, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обрані підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити йому дії, передбачені п.п. 1,2 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідча суддя вважає, що з урахуванням положень характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , те, що злочин за ч.2 ст.111 КК України, є злочином проти основ Національної Безпеки України, який вчинений під час дії воєнного стану, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який підлягає у необхідності захисту високих стандартів, охорони прав, як інтересів суспільства, так і держави в цілому, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, під час дії воєнного стану.

При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями109-114-2,258-258-5,260,261,437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою. Отже це є імперативна норма, визначена законодавцем.

З огляду на зазначене клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Так, слідча суддя, з урахуванням положень абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, а саме злочину проти основ Національної безпеки України, вчинений під час дії воєнного стану.

Вказане рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, як вище зазначалося, у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, керуючись ст.206 КПК України, слідча суддя вважає за необхідним доручити територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Харкові, здійсний перевірку заяви підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо застосовування співробітниками СБУ в Харківській області заходів фізичного та психічного впливу під час затримання підозрюваного в порядку ст. 208 КПК України. Також, забезпечити проведення невідкладного судово-медичного обстеження в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати уповноважену особу Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради перевірити викладені обставини підозрюваним щодо наявності у нього опіки над малолітнім сином ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв"язку з тим, що мати дитини - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , позбавлення батьківським прав відносно малолітнього сина. Вжити заходи щодо влаштування малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та встановлення над ним опіки чи піклування, з урахуванням того факту, що батько дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тримається під вартою.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню № 0000266 від 19.02.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 58 (п`ятдесят вісім) днів - до 06 грудня 2024 включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язати старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_6 про взяття під варту останнього.

Встановити строк дії ухвали до 06.12.2024 включно.

В порядку ст. 206 КПК України доручити територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Харкові, здійсний перевірку заяви підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо застосовування співробітниками СБУ в Харківській області заходів фізичного та психічного впливу під час затримання підозрюваного в порядку ст. 208 КПК України.

В порядку ст. 206 КПК України забезпечити проведення невідкладного судово-медичного обстеження в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Забезпечення проведення вказаного обстеження доручити відповідним посадовим особам Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Зобов`язати уповноважену особу Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради перевірити викладені обставини підозрюваним щодо наявності у нього опіки над малолітнім сином ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв"язку з тим, що мати дитини - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , позбавлення батьківським прав відносно малолітнього сина. Вжити заходи щодо влаштування малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та встановлення над ним опіки чи піклування, з урахуванням того факту, що батько дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тримається під вартою.

Ухвалу для виконання направити Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради через прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідча суддя - ОСОБА_1