ЄУН справи: 336/6283/24>
Номер провадження: 1-кп/336/1076/2024
ВИРОК

Іменем України

15 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сщ. Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 134 від 02.12.2023 року був зарахований в списки особового складу військової частини та призначений на посаду кулеметника 3 піхотного відділення 3 піхотного взводу 1 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 .

08 березня 2024 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , діючи в умовах воєнного стану, з метою ухилення від проходження військової служби, умисно самовільно залишив місце несення служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділу у АДРЕСА_2 , після чого свої службові обов?язки не виконував, заходів до повернення до військової частини не приймав, про своє місцезнаходження командуванню і в органи військового управління не повідомляв до 06.05.2024 року, коли був розшуканий працівниками правоохоронних органів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину визнав повністю, пояснивши, що був мобілізований до ВЧ НОМЕР_1 , де проходив службу. 28.02.2024 року отримав травму, а саме забій грудної клітки, у зв?язку з чим був направлений до лікарні, де проведено обстеження та призначене медикаментозне лікування, після чого він повернувся до місця розташування підзрозділу. Напередодні 08 березня 2024 року йому було повідомлено, що він має слідувати на позиції, однак, він заперечував, вказуючи, що наразі відчуває біль та не може виконувати обов?язки. Після повторного огляду лікарем, який не виявив перешкод для подальшого виконання обов?язків, ОСОБА_4 знов повідомили про необхідність висуватись на позиції. Тоді 08.03.2024 року ОСОБА_6 на свій розсуд поїхав до м. Запоріжжя, звідки попрямував додому, де і перебував до травня 2024 року, коли був розшуканий працівниками ДБР. В період часу з 08.03.2024 року до 06.05.2024 року за медичною допомогою не звертався. Правильність кваліфікації своїх дій не оспорював, вказав, що у скоєному розкаюється та наразі бажає повернутись до військової служби.

З наданих прокурором документів вбачається, що 28.02.2024 року ОСОБА_4 було направлено до КНП «ЗОКЛ» ЗОР зі скаргами на біль в ділянці грудної клітки, де йому проведено рентгенологічне дослідження, за результатами якого патологічних змін не виявлено, призначене медикаментозне лікування амбулаторно.

Згідно довідки ВЛК від 28.05.2024 року ОСОБА_4 придатний до військової служби.

Інших доказів учасниками провадження не надавалось, прокурор вважав, що досліджених судом доказів достатньо для встановлення обставин скоєння злочину та доведеності вини обвинуваченого, стороною захисту не заявлялось клопотань про дослідження інших доказів, заяв про неналежність чи недопустимість доказів сторони обвинувачення не заявлялось.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що показаннями обвинуваченого підтверджений факт того, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, 08.03.2024 року самовільно залишив місце служби, маючи намір ухилитись від проходження служби, та не вживав заходів до повернення до моменту розшуку працівниками правоохоронних органів.

Указом Президента України № 64 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та тривав станом на березень 2024 року, тож самовільне залишення місця служби обвинуваченим сталось у період воєнного стану.

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні злочину знайшла своє підтвердження та доведена належними та допустимими доказами та кваліфікує його дії за ст. 407 ч. 5 КК України як самовільне залишення місця служби тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

При дослідженні документів, які характеризують особистість ОСОБА_4 , судом встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку в наркологічному або психіатричному закладі не перебуває.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що пом?якшує покарання, є визнання вини у скоєнні злочину.

При обранні виду та розміру покарання, яке слід призначити обвинуваченому та яке має досягти мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, а саме кари та виправлення, а рівно і запобігання скоєнню інших злочинів, суд виходить з того, що обвинувачений вчинив злочин, який чинним законодавством віднесений до категорії тяжких, не має стійких соціальних зв?язків, раніше не судимий, тож вважає можливим призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією статті.

Враховуючи висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого, обставини скоєння злочину, продовження воєнних дій на території України, суд вважає необхідним також і залишити без змін до набрання законної сили вироком обраний обвинуваченому запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 407 ч. 5 КК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України, та призначити покарання у виді п?яти років позбавлення волі.

До строку покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення та рахувати строк відбування покарання з 06 травня 2024 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 залишити у виді тримання під вартою.

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1