Єдиний унікальний номер судової справи 462/6485/24
Номер провадження 1-кп/462/559/24
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000382 від 08.08.2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 17.10.2023 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

встановив:

Рух справи в суді.

14.08.2024 року (вх. № 18921) з Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області у Залізничний районний суд м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000382 від 08.08.2024 року відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, до якого долучено реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки про отримання копії матеріалів дізнання кримінального проступку, розписки про отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, заява ОСОБА_2 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні та цифровий носій.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - ОСОБА_1 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_2 , будучи притягнутим до кримінальної відповідальності вироком Залізничного районного суду м. Львова від 17.10.2023 року у справі № 462/7959/23, згідно якого його ухвалено визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп., яке ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19.04.2024 року замінено на громадські роботи строком 240 годин ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

Так, 26.06.2024 року ОСОБА_2 з`явився за викликом до Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області (за адресою: м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 71), де належним чином був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також письмово попереджений про наслідки за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт на підставі ч. 2 ст. 389 КК України та цього ж дня отримав направлення щодо необхідності прибути 27.06.2024 року для відбування покарання у ЛКП «Сяйво» (за адресою: м. Львів, вул. Сяйво, 21).

Проте, ОСОБА_2 маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт без поважних причин не з`явився 27.06.2024 року у ЛКП «Сяйво» для відбування вказаного покарання.

У зв`язку з неявкою у ЛКП «Сяйво» 05.08.2024 року ОСОБА_2 викликано до Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області (за адресою: м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 71), де у нього відібрано письмове пояснення та винесено письмове попередження про наслідки за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт на підставі ч. 2 ст. 389 КК України.

Однак засуджений ОСОБА_2 , маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт, повторно, без поважних причин не з`явився з 06.08.2024 року по 09.08.2024 року у ЛКП «Сяйво» для відбування вказаного покарання, внаслідок чого не відпрацював 240 годин громадських робіт, чим умисно ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується в ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження.

Щодо позиції сторони обвинувачення.

До обвинувального акта, який надійшов у Залізничний районний суд м. Львова 14.08.2024 року (вх. № 18921), прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області - ОСОБА_3 , долучено письмове клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, таке обґрунтоване, зокрема тим, що підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і погодився на розгляд обвинувального акта за його відсутності, тому просить суд розглянути обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Щодо позиції обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_2 надав письмову заяву від 13.08.2024 року, у якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку беззаперечно визнає, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, а також згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що в разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок у апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Щодо позиції сторони захисту.

У вказаній письмовій заяві, захисником ОСОБА_2 - адвокатом ОСОБА_4 , засвідчено добровільність та беззаперечність визнання винуватості підозрюваного, підтверджено згоду із встановленими у результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Застосоване судом законодавство, мотиви та висновки суду.

Згідно вимог ст. 302, 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд розглядає обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження. Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи наведені норми та дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим розглянути обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

Згідно положень ч. 2 ст. 381, ч. 2, 3 ст. 382 КПК України суд не досліджує докази на підтвердження встановлених обставин.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом, та не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Вина обвинуваченого у вчиненому доведена у повному обсязі поза розумним сумнівом.

Так, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_2 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Призначення покарання.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань кримінального кодексу України, як правового забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення кримінального правопорушення як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004: покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває (а.с. матеріалів кримінального провадження 52, 54), а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, класифікацію за ст. 12 КК України (яке є кримінальним проступком), особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення протиправних дій, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду, оскільки такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Окрім цього, суд враховує те, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 17.10.2023 року у справі № 462/7959/23, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. 00 коп. (а.с. матеріалів кримінального провадження 14).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19.04.2024 року замінено ОСОБА_2 несплачену суму штрафу на громадські роботи строком 240 годин (а.с. матеріалів кримінального провадження 13).

Вказане покарання ОСОБА_2 не відбув.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Частина 1 ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або частково приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає остаточне покарання за сукупністю вироків.

За змістом п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт; одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Отже з положень п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України вбачається, що одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт або один день пробаційного нагляду, а відтак одному дню пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт.

Таким чином, на підставі ст. 71 КК України суд вважає за необхідне до покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 17.10.2023 року (з урахуванням ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 19.04.2024 року) у виді 30 днів пробаційного нагляду, з розрахунку, що 1 дню пробаційного нагляду відповідають 8 годин громадських робіт (невідбутих 240 години громадських робіт / 8), що становить 30 днів.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку суду не обраний, підстав для його обрання суд не вбачає.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 302, 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 19.04.2024 року (з урахуванням ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 19.04.2024 року), а також враховуючи положення п. 4, 5 ч. 1 ст. 72 КК України, та остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 30 (тридцяти) днів, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Порядок оскарження вироку, набрання ним законної сили та отримання копії вироку.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду складений та підписаний суддею у нарадчій кімнаті 15.08.2024 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1