Справа № 214/4672/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження №0000622 від 06.05.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, маючого середню спеціальну освіту, неодруженого, непрацездатних осіб на утриманні не маючого, працюючого слюсарем у ТОВ «МК-Монтаж», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно положень ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в період дії воєнного стану, 05 травня 2024 року, приблизно о 23 годині 55 хвилин, знаходячись біля під`їзду №2, розташованого в будинку АДРЕСА_2 , разом зі своєю знайомою ОСОБА_6 , яка зайшла у під`їзд указаного будинку, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, зайшов одразу ж за ОСОБА_6 у вказаний під`їзд, після чого шляхом ривка почав виривати належну їй сумку, в результаті чого ручки сумки обірвалися та майно, яке знаходилось всередині випало на підлогу, а ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи , що його дії носять відкритий характер, відкрито викрав з підлоги гаманець, який належав ОСОБА_6 та якій матеріальної цінності для потерпілої не представляє, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2500 грн., 105 доларів США, що еквівалентно 4179 грн., банківські картки та водійське посвідчення ОСОБА_6 , після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 6679 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

У кримінальному провадженні 16 травня 2024 року між прокурором та обвинуваченим у присутності його захисника відповідно до вимог ст. 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, за умовами якої обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вказаних вище обставин, при цьому сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, тобто із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки наявні кілька обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також з урахуванням особи обвинуваченого (раніше не судимий, офіційно працевлаштований, не одружений, утриманців не має, за місцем проживання характеризується позитивно, щиро розкаявся у вчиненому та повністю відшкодував завдану потерпілій шкоду), а саме у виді 5 років позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а з боку потерпілої була надана письмова згода на укладення такої угоди, з умовами якої вона ознайомлена.

Відповідно до положень ст. 474 КПК України розгляд угоди, досягнутої під час досудового провадження, проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження, відсутність яких не є перешкодою для розгляду.

Прокурор уважала, що відсутні підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, просила постановити вирок за укладеною угодою.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, просила суд розглянути справу за її відсутності, про що надала відповідну письмову заяву.

Обвинувачений пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. ст. 394, 424, 474, 476 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Його захисник не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких завдана шкода лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю.

Потерпіла надала письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, з умовами угоди ознайомлена.

Також установлено, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто її укладення не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

З`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також відсутність передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України обставин для відмови в затвердженні угоди, суд приходить до висновку, що укладена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376, 468-470, 472-475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 травня 2024 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця реєстрації, проживання та роботи.

Після набрання вироком законної сили, речові докази водійське посвідчення серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , яке зберігається у останньої, ? повернути законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .