УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2024 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25 клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011819 від 12.10.2018, за обвинуваченням :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011819 від 12.10.2018, затверджений 31.10.2018 року прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 Києва ОСОБА_5 , за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

25.04.2024 ухвалою суду обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено у розшук, надано дозвіл на його затримання з метою приводу до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судовий розгляд провадження зупинено до розшуку обвинуваченого.

До суду надійшли матеріали, зі змісту яких слідує, що 12.06.2024 р. обвинуваченого ОСОБА_4 було затримано, про що складено протокол затримання особи на підставі ухвали суду про надання дозволу на затримання з метою приводу, та 13.06.2024 р. обвинуваченого доставлено до суду.

На підставі розпорядження керівника апарату Солом`янського районного суду міста Києва від 13.06.2024 р. за № 1686 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» у зв`язку із перебуванням у відпустці до 01.07.2024 р. судді ОСОБА_6 , справа передана на розгляд новому складу суду.

13.06.2024 на підставі ухвали суду провадження у справі поновлено.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано тим, що є підстави вважати, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, за що обвинуваченому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, існують ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки за час судового провадження відновімо обвинуваченого судом двічі ухвалювались рішення щодо застосування до нього приводу. Запобігти вказаному ризику може виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із чим прокурор просить суд застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання з підстав та за обставин, викладених у клопотанні, наполягав на його задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що від суду він не переховувався, оскільки у період часу з 13.10.2018 р. по 13.04.2023 р. відбував покарання у виді позбавлення волі за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 186 КК України, звільнився з колонії 13.04.2023 р., та поїхав на постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , де і проживає дотепер. Зазначив, що не має наміру ухилятись від явок у судові засідання, нині працевлаштований, хоча і не офіційно, працює на будівельних роботах та має стабільний заробіток, зобов`язується прибувати за кожним викликом суду.

Заслухавши доводи прокурора стосовно застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та заперечення обвинуваченого, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом на виконання ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

Враховуючи, що суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, таким чином, з огляду на наведені у клопотанні прокурора доводи, суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд звертає увагу на те, що поняття «обґрунтована підозра» наведено в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Так, в ході судового розгляду клопотання знайшли своє підтвердження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, існує ризик того, що обвинувачений може переховування від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за вчинення якого обвинуваченому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначено судом у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, обвинувачений може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду.

Згідно із положеннями рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року за № 14-рп/2003 при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Крім того, судом враховано, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, однак має джерело доходів за рахунок підробітку на будівництві, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , та від суду не переховувався, оскільки у період часу з 13.10.2018 р. по 13.04.2023 р. перебував під вартою та у подальшому відбував покарання, призначене вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 186 КК України.

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, стадії розгляду кримінального провадження, на переконання суду, із врахуванням фактичних обставин справи, належну поведінку обвинуваченого на даній стадії кримінального провадження зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем постійного проживання обвинуваченого у певний період доби із покладенням обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

У зв`язку із викладеним, у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слухання справи відкладається для виклику в судове засідання потерпілого.

Керуючись ст. ст. 314-315, 131, 132, 176-178, 182, 183, 194, 196, 197, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 11 серпня 2024 року включно, із забороною обвинуваченому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період доби із 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, без дозволу прокурора або суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України:

-не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період доби із 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, без дозволу прокурора або суду;

-прибувати до суду за адресою АДРЕСА_2 за першою вимогою відповідно до графіку судових засідань: 09.07.2024 р. на 11 год. 10 хв., 24.07.2024 р. на 17 год. 00 хв.;

-здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

-утриматись від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Залишення житла без дозволу прокурора або суду, а також порушення покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, буде вважатися порушенням умов дотримання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та може бути підставою для ініціювання питання прокурором щодо його зміну на іншій, більш суворий запобіжний захід.

Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, визначити до 11 серпня 2024 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти в залі суду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1