Справа №: 398/4108/24
провадження №: 1-во/398/13/24
УХВАЛА

Іменем України

"12" листопада 2024 р. м. Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Шинкаренко І.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про виправлення описки,

ВСТАНОВИВ

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 0000104.

30 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав звернення, оформлене у виді заяви про роз`яснення судового рішення у справі в порядку ст. 380 КПК України, зазначає, що йому не зрозуміло чи буде виконуватись ухвала від 16 жовтня 2024 року Кропивницького апеляційного суду, а також міркування про наявність в діях слідчого судді ознак ст. 382, ст. 366 КК.

Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2024 року звернення ОСОБА_1 , оформлене у виді заяви про роз`яснення судового рішення повернуто заявнику.

31 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав звернення, оформлене у виді заяви про виправлення описки у судовому рішенні, 01 листопада заява зареєстрована канцелярією Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області та передана раніше визначеному судді.

Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2024 року звернення ОСОБА_1 , оформлене у виді заяви про виправлення описки у судовому рішенні повернуто заявнику.

05 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав заяву про роз`яснення судового рішення, ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2024 року заяву повернуто заявнику.

11 листопада до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла заява ОСОБА_1 про виправлення описки.

Згідно з ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

У розумінні процесуального закону описка це зроблена судом механічна граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Не вважається опискою помилка, яка не викривляє зміст рішення, тобто неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Тобто опискою необхідно вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.

Із заяви вбачається, що в ньому не наведено підстав для розгляду в порядку передбаченому ст. 379 КПК України, однак наявне вільне тлумачення окремих слів, а також викладений текст ухвали судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2024 року.

Принцип добросовісності - це загально правовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до учасників кримінального провадження.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям певну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (позиція, викладена у постанові ВС від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17).

Заборона зловживання процесуальними правами є загально правовим принципом.

Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання.

Судом встановлено, що вищезазначені заяви Літвіна не містять підстав для роз`яснення судового рішення передбачених, а також для розгляду в порядку передбаченому ст. 379 КПК України, однак у вказаних заявах наявні висловлювання щодо прийнятого суддею рішення та освіти суддів, міркування про наявність в діях слідчого судді ознак кримінальних правопорушень, наведено своє тлумачення окремих слів судового рішення, а також зневажливе висловлювання на адресу судді, що є неприпустимим, вказані заяви тотожні за змістом.

Зазначене дає підстави вважати, що ОСОБА_1 звертається до суду із зверненням, оформленим у виді заяви про виправлення описки в судовому рішенні та про роз`яснення судового рішення, зловживаючи своїми процесуальними правами, щоб висловити свою неповагу до суду, наводить провокативні висловлювання.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку норм КПК України.

Відповідно до частин 1 і 2 ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,цього Кодексу та інших законів України.

Конвенція 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, є одним із видів міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини, застосовуючи пп. «а» п. 3 ст. 35 Конвенції, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст. 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання.

У свою чергу аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Відповідно до ст. 6 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Статтею 379 КПК України, не містить положень які регулюють дії суду у випадку зловживання стороною кримінального провадження своїми правами.

Згідно з ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Зловживання правом на подання заяви до суду є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок позбавлення суб`єктивного права на звернення до суду, що певним чином є заходом відповідальності заявника.

Крім того, як свідчить відповідна судова практика, серед найпоширеніших видів зловживань учасниками кримінального провадження своїми процесуальними правами є дії, що полягають у повторному поданні заяв тотожних за відсутності визначених законом підстав.

Зловживання правом своїм наслідком повинно мати переважно не застосування відповідних санкцій судом, а відмова у захисті права, яке спрямоване на зловживання.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 379 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ

Заяву ОСОБА_1 про виправлення описки повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.П. Шинкаренко