ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем - ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/10085/24 (пр. № 1-кп/201/946/2024), відомості про яке 20 червня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002132, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працевлаштованого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента та Верховного головнокомандуючого Збройних сил України від 24 лютого 2022 року №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ХІ введено військовий стан на всій території України. У подальшому, Президентом України неодноразово підписано Закони України про продовження строку дії воєнного стану, на момент вчинення злочину діяв Закон України «Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06лютого 2024 року № 3564-ІХ яким затверджено Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05 лютого 2024 року № 49/2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05.30 годин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, тобто до 14 травня 2024 року. Разом з тим до теперішнього на території України строк дії воєнного стану в установленому законодавством порядку продовжено.

28 березня 2024 року приблизно о 01.00 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні під`їзду на 1 поверсі будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на сходинковому майданчику між першим та другим поверхами побачив велосипед «Leon XC 80», чорно-зеленого кольору, який визначив об`єктом свого злочинного посягання. Таким чином у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Далі, перебуваючи у вказаному місці та вказаний час, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є непомітними для оточуючих, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, з метою особистої наживи та збагачення, за допомогою заздалегідь заготовленого металевого прута скрутив захисний замок велосипеду та взяв велосипед «Leon XC 80» чорно-зеленого кольору, колишній у використанні, вартістю 10 999,75 грн.

Після чого, ОСОБА_4 утримуючи при собі викрадене майно, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, вийшов з під`їзду вищевказаного будинку, тим самим з місця вчинення ним кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 10 999,75 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного злочину та особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання із подальшим звільненням від його відбування з випробуванням буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав в повному обсязі та щиро розкаявся, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 та відсутність таких, що його обтяжують, а отже, зазначені дані у своїй сукупності свідчать про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, пов`язаного з його реальним відбуттям, при цьому, таке покарання у виді позбавлення волі з подальшим звільненням обвинуваченого від його відбування з випробуванням буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідати принципам справедливості, достатності і розумності.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений, речові докази відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні у розмірі 200,00 (двісті) грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1