ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3779/23

10 вересня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня, працює мененджером РівоТекс, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 01 жовтня 2023 року, близько 21.00 год., перебуваючи поблизу магазину «АТБ» за адресою: АДРЕСА_2 , під час словесної сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, наніс ОСОБА_6 один удар правою рукою в ліву ділянку голови, та близько 21.30 год., перебуваючи на подвір`ї домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 , один удар дерев`яною палицею останній в область голови, внаслідок чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців лівої скронево- виличної ділянки голови, правого плеча та правого коліна, саден чола та зовнішньої кісточки правої гомілки ступеневого суглоба, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Тобто, своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково та пояснив, що не заперечує факт нанесення потерпілій ударів, однак рахує, що конфлікти розпочався не з його вини. Вважає, що потерпіла сама спровокувала конфліктну ситуацію, а він тільки захищався. Заходи примирення вживав, однак потерпіла не бажала вирішити конфлікт мирним шляхом.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, скерувала на адресу суду письмову заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України щодо ОСОБА_3 підтримує повністю, оскільки їй жодних збитків не відшкодовано. При обранні міри покарання обвинуваченому просила суд позбавити його волі.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення доводиться також дослідженим в судовому засіданні документами, а саме:

- Висновком експерта №204 від 09.10.2023 відповідно якого при судово-медичній експертизі гр-ки ОСОБА_6 виявлені садна чола та ділянки голови, правого плеча та правого коліна, які зважаючи га їх вид (садна, синці) та морфологічні властивості (стан поверхні саден, колір синців) утворилися від щонайменше трьохразової дії тупих предметів, приблизно за 2-4 доби до моменту огляду, і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

- Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.10.2023 з потерпілою ОСОБА_6 , яким зафіксовано механізм нанесення потерпілій ударів, їх кількість та обставини спричинення тілесних ушкоджень.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 01 жовтня 2023 року спричинив потерпілій ОСОБА_6 умисне легке тілесне ушкодження та дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.1 ст.125 КК України правильна .

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно до ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставин, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставина, які обтяжує обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

При вирішенні питання призначення ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, його молодий вік та ставлення до вчиненого, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Частина перша статті 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу, громадських робіт та виправних робіт.

На підставі вище викладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу.

Таке покарання, на переконання суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та буде достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.

Покарання у виді позбавлення волі, яке просила застосувати до обвинуваченого потерпіла, не передбачене санкцією ч.1 ст.125 КК України.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов в межах кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого не пред`являвся.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349,373-375 КПК України, ст.ст.50,65, 66,67,ч.1 ст.125 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1