ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1220/24 Справа № 202/6366/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Дніпропетровську, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2024 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 28 січня 2023 року, запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Вирішено питання щодо накладених арештів, речових доказів та розподілу судових витрат.

Як встановлено судом, ОСОБА_8 маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи у невстановлені час та місці, за невстановлених обставин та у невстановлений спосіб, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину - «тенамфетамін (МДА)», у кількості 72 таблеток світло-бежевого кольору, яка містилась у 50 пакетах з полімерного матеріалу з фіксатором,обмотаних фрагментами ізоляційної стрічки, загальною масою 6,2008 г, та особливо небезпечну психотропну речовину - «PVP», яка містилась у 155 пакетах з полімерного матеріалу з фіксатором, обмотаних фрагментами ізоляційної стрічки, загальною масою 47,6912 г, які почав незаконно зберігати при собі з метою збуту до 13 години 23 хвилин 28 січня 2023 року.

Надалі, 28 січня 2023 року, о 13 годині 23 хвилини, обвинувачений ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на зберігання з метою збуту раніше незаконно придбаних особливо небезпечних психотропних речовин - «тенамфетамін (МДА)» та «PVP», знаходився поблизу вул. Старосамарської Набережної в м. Дніпрі, місцезнаходження за координатами - 48.487411, НОМЕР_1 , де був зупинений співробітниками УПП в Дніпропетровській області у складі екіпажу Легіон № Т22.

В ході здійснення поверхневої перевірки згідно ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» у сірій сумці, яка була одягнена на ОСОБА_8 , було виявлено згортки із змістом речовин за зовнішніми ознаками схожими на психотропні.

Далі, в цей же день та на цьому ж місці, в проміжок часу з 17 години 50 хвилин до 19 години 00 хвилин, слідчим СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, було проведено особистий обшук ОСОБА_8 , в ході якого в сумці сірого кольору, яка була одягнута на ньому, виявлено та вилучено 72 таблетки світло - бежевого кольору, які були поміщені до 50 пакетів з полімерного матеріалу з фіксатором, обмотаних фрагментами ізоляційної стрічки, загальною вагою 21,6958 г, містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - тенамфетамін (МДА)», загальна маса «тенамфетаміну (МДА)» становить 6.2008 г.; 150 пакетів з полімерного матеріалу з фіксатором, обмотаних фрагментами ізоляційної стрічки, із вмістом кристалічної речовини фіолетового кольору загальною вагою 60,0171 г, містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP», загальна маса «PVP» становить 44,8721 г. та 5 пакетів з полімерного матеріалу з фіксатором, обмотаних фрагментами ізоляційної стрічки, із вмістом кристалічної речовини білого кольору, які містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP», загальна маса «PVP» становить 2,8191 г.

Маси вилучених 28 січня 2023 року у ОСОБА_8 особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, відповідно Наказу МОЗ України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» від 01.08.2000 року №188, становлять - «тенамфетамін (МДА)», загальною вагою в речовинах 6,2008 г, що є великим розміром; «PVP», загальною вагою в речовинах 47,6912 г, що є особливо великим розміром.

Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_8 виразилися у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

ОСОБА_8 при допиті обвинуваченого, провину у скоєному злочині визнав частково та пояснив суду, що 28 січня 2023 року разом зі своєю дружиною ОСОБА_9 приїхав на пляж біля ж/м Сонячний у м. Дніпро з метою придбати психотропну речовину - амфетамін для особистого вживання, завчасно домовившись з продавцем психотропної речовини. Оскільки довго чекали на особу, з якою домовилися на придбання амфетаміну, ОСОБА_8 відійшов до кущів, де побачив людину, яка щось ховала у кущах і дочекавшись, щоб невідомий чоловік пішов, ОСОБА_8 підійшов на те місце, де перебував незнайомець і знайшов там чоловічу сумку. ОСОБА_8 побачив, що в сумці знаходилось багато згортків з розфасованими психотропними речовинами, він зрадів знайденому та вирішив залишити собі для особистого вживання. Вийшовши на дорогу, ОСОБА_8 разом із дружиною - ОСОБА_9 зупинили працівники поліції. Від працівників поліції він не втікав, пропонував останнім добровільну видачу знайденої сумки з психотропними речовинами. Але, у подальшому, працівниками поліції було викликано слідчу оперативну групу, його було оглянуто працівниками СОГ та затримано.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2024 року в частині призначеного покарання - скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією майна, мотивуючи такі вимоги тим, що призначене судом першої інстанції покарання через свою м`якість не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставинам кримінального провадження та даним про особу обвинуваченого. В іншій частині вирок суду першої інстанції прокурор просить залишити без змін.

Захисник та обвинувачений в апеляційних скаргах просять вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2024 року відносно ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи такі вимоги тим, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, захисник та обвинувачений вказують, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки позиції обвинуваченого та його показам, згідно яких останній пояснив, що до збуту наркотичних засобів не має жодного відношення, чоловічу сумку він знайшов в кущах після того, як побачив там незнайомого йому чоловіка, який щось ховає. Знайшовши сумку та побачивши, що в ній згортки, схожі на наркотичний засіб, обвинувачений вирішив взяти декілька згортків собі для власного вживання. Коли обвинуваченого разом із дружиною зупинив співробітник поліції, ОСОБА_8 передаючи сумку співробітникам поліції не тікав, пропонував останнім добровільну видачу знайденої сумки із наркотичними засобами.

Сторона захисту та ОСОБА_8 вказують, що показами жодного допитаного судом першої інстанції не підтверджується наявність в обвинуваченого умислу на збут особливо небезпечної психотропної речовини, як і не підтверджуються жодними належними письмовими доказами, дослідженими місцевим судом, висновки суду першої інстанції щодо зберігання обвинуваченим особливо небезпечної речовини саме з метою збуту.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній, наполягав на призначенні обвинуваченому більш суворого покарання, аніж було обрано судом першої інстанції. Проти задоволення апеляційної скарги захисника та обвинуваченого прокурор заперечував, вважав висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України обґрунтованими та повністю відповідними встановленим обставинам справи та досліджених доказам.

Захисник та обвинувачений підтримали подані з їх сторони апеляційні скарги, наполягали на їх задоволенні та призначенні нового розгляду справи, посилались на невідповідність висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 фактичним обставинам кримінального провадження та обсягу досліджених доказів. Проти задоволення апеляційної скарги прокурора в частині призначення більш суворого покарання захисник та обвинувачений заперечували, просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційній скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Положеннями ст. 411 КПК України передбачено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Вирок підлягає скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд першої інстанції, із дотриманням закладених у зазначеній нормі закону завдань, провів стосовно ОСОБА_8 повний та неупереджений судовий розгляд, навівши у своєму рішенні обґрунтовані підстави, з яких суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України посилався на дослідженні в ході судового провадження письмові докази, серед яких зокрема: протокол обшуку особи від 28 січня 2023 року з фото таблицею до нього та флеш-накопичувачем, згідно якого в ході обшуку ОСОБА_8 у сірій сумці виявлено та вилучено 205 сліп пакетів (згортків) із порошкоподібною речовиною, який було проведено з відео фіксацією подій, що було переглянуто безпосередньо у судовому засіданні;протокол огляду від 28 січня 2023 року з фото таблицею до нього, було оглянуто ділянку місцевості за адресою: м. Дніпро, вул. Старосамарська Набережна, за координатами 48.487411, НОМЕР_1 , де знаходився автомобіль білого кольору із написом на ньому "Поліція", а саме Peugeot н/з НОМЕР_2 , на капоті якого знаходиться мобільний телефон чорного кольору Iphone imei: НОМЕР_3 , який було вилучено.

А також, на покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , та на висновки судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/104-23/3536-НЗПРАП від 29 січня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4198-НЗПРАП від 10 лютого 2023 року, №СЕ-19/104-23/4181-НЗПРАП від 10 лютого 2023 року, №СЕ-19/104-23/4231-НЗПРАП від 13 лютого 2023 року, №СЕ-19/104-23/4337-НЗПРАП від 13 лютого 2023 року, №СЕ-19/104-23/4302-НЗПРАП від 20 лютого 2023 року, №СЕ-19/104-23/4250-НЗПРАП від 20 лютого 2023 року, №СЕ-19/104-23/4188-НЗПРАП від 17 лютого 2023 року, №СЕ-19/104-23/4213-НЗПРАП від 24 лютого 2023 року, №СЕ-19/104-23/4221-НЗПРАП від 02 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4193-НЗПРАП від 02 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4241-НЗПРАП від 02 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4298-НЗПРАП від 02 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4292-НЗПРАП від 13 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4315-НЗПРАП від 14 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4238-НЗПРАП від 14 березня 2023 року; №СЕ-19/104-23/4194-НЗПРАП від 14 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4256-НЗПРАП від 14 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4263-НЗПРАП від 14 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4343-НЗПРАП від 10 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4341-НЗПРАП від 14 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4295-НЗПРАП від 13 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4234-НЗПРАП від 13 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4246-НЗПРАП від 14 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4202-НЗПРАП від 15 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4208-НЗПРАП від 15 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4278-НЗПРАП від 15 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4270-НЗПРАП від 16 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4324-НЗПРАП від 15 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4318-НЗПРАП від 20 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4323-НЗПРАП від 20 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4285-НЗПРАП від 20 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4178-НЗПРАП від 20 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4200-НЗПРАП від 20 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4218-НЗПРАП від 20 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4281-НЗПРАП від 20 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4201-НЗПРАП від 20 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4255-НЗПРАП від 20 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4199-НЗПРАП від 21 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4311-НЗПРАП від 27 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4224-НЗПРАП від 28 березня 2023 року, №СЕ-19/104-23/4332-НЗПРАП від 28 березня 2023 року.

Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов обґрунтованих висновків про те, що ОСОБА_8 дійсно незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину - «тенамфетамін (МДА)», у кількості 72 таблеток світло-бежевого кольору, яка містилась у 50 пакетах з полімерного матеріалу з фіксатором,обмотаних фрагментами ізоляційної стрічки, загальною масою 6,2008 г, та особливо небезпечну психотропну речовину - «PVP», яка містилась у 155 пакетах з полімерного матеріалу з фіксатором, обмотаних фрагментами ізоляційної стрічки, загальною масою 47,6912 г, які почав незаконно зберігати при собі з метою збуту до 13 години 23 хвилин 28 січня 2023 року, а саме, до моменту зупинення його співробітниками УПП в Дніпропетровській області у складі екіпажу Легіон №Т22, на підставі ст. ст. 31, 34 Закону України «Про Національну поліцію» поблизу вул. Старосамарської Набережної в м. Дніпрі, тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах.

Водночас, захисник та обвинувачений в своїх апеляційних скаргах не погоджуються із висновками суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та вважають такі висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, захисник та обвинувачений в апеляційних скаргах вказують, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки позиції обвинуваченого та його показам, згідно яких останній пояснив, що до збуту наркотичних засобів не має жодного відношення, чоловічу сумку він знайшов в кущах після того, як побачив там незнайомого йому чоловіка, який щось ховає. Знайшовши сумку та побачивши, що в ній згортки, схожі на наркотичний засіб, обвинувачений вирішив взяти декілька згортків собі для власного вживання. Коли обвинуваченого разом із дружиною зупинив співробітник поліції, ОСОБА_8 передаючи сумку співробітникам поліції не тікав, пропонував останнім добровільну видачу знайденої сумки із наркотичними засобами.

Однак, колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, оцінює їх критично, як обрану стороною захисту та ОСОБА_8 лінію захисту, спрямовану на уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції в ході судового провадження було допитано свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які є співробітниками поліції та які зупинили ОСОБА_8 на підставі ст. ст. 31, 34 Закону України «Про Національну поліцію» поблизу вул. Старосамарської Набережної в м. Дніпрі і виявили в нього в сумці згортки, візуально схожі на наркотичну речовину та викликали співробітників СОГ. Зокрема, вказані свідки показали суду першої інстанції, що 28 січня 2023 при патрулюванні м. Дніпро з метою виявлення кримінальних правопорушень, поблизу вул. Старосамарської Набережної вони побачили чоловіка з жінкою, які при наближенні до них патрульного поліцейського автомобілю різко змінили напрямок свого руху, почали нервувати та тікати від автомобіля патрульної поліції. Також, допитані судом першої інстанції свідки повідомили суду першої інстанції як бачили, що при спробі втечі ОСОБА_8 намагався скинути одягнену на нього чоловічу сумку, чорного кольору, а також, пропонував співробітникам поліції зробити вигляд наче вони не бачили ані обвинуваченого, ані виявлених при ньому речей. При цьому, допитані судом першої інстанції свідки показали суду, що наздогнавши ОСОБА_8 та представившись співробітниками поліції, вони запитали у ОСОБА_8 чи має останній при собі речі, обіг яких є забороненим, на що останній повідомив їм, що йому було скинуто геолокацію, відповідно до якої він знайшов сумку із психотропними речовинами, які він повинен був забрати та розкласти протягом тижня по спеціально відведених місцях.

Покази, надані суду першої інстанції свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 є логічними, послідовними та такими, що повністю узгоджується між собою, і водночас, такими, що повністю спростовують версію захисника та обвинуваченого, про те, що наркотичні засоби ОСОБА_8 було знайдено випадково, після чого він вирішив залишити собі декілька згортків для власного вживання, а інше намагався добровільно видати співробітникам поліції.

Окрім цього, позиція захисника та обвинуваченого про те, що вилучені наркотичні засоби були знайдені ОСОБА_8 випадково і він намагався цю знахідку добровільно видати співробітникам поліції спростовується дослідженим судом першої інстанції протоколом обшуку особи від 28 січня 2023 року року та протоколом огляду від 28 січня 2023 року, відповідно до яких вбачається, що при обшуку змісту сумки обвинуваченого та вилучення в нього наркотичних засобів, в присутності понятих, останній не заперечував про те, що знайдену наркотичну речовину він повинен був розкласти, підписав дані процесуальні документи без будь-яких зауважень, погодившись із фактичним викладом в них обставин виявлення та вилучення наркотичних засобів. В установленому законом порядку на стадії досудового розслідування та на стадії судового провадження ані дії співробітників поліції, ані складені за результатом слідчих дій процесуальні документи захисник та обвинувачений не оскаржували.

Тож, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що версія сторони захисту та обвинуваченого про те, що наркотичні засоби ОСОБА_8 було знайдено випадково, після чого він вирішив залишити собі декілька згортків для власного вживання не знайшла свого обґрунтованого підтвердження в ході апеляційного перегляду оскаржуваного вироку та встановлених судом першої інстанції фактичних обставин.

Щодо доводів обвинуваченого та його захисника в апеляційних скаргах про те, що матеріали кримінального провадження не містять жодного належного та достатнього доказу на підтвердження мети на збут ОСОБА_8 вилученого наркотичного засобу, то колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційних скарг, вважає їх надуманими, необґрунтованими та такими, що суперечать фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема, враховуючи наступне.

Так, згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити, крім іншого, зокрема і великий чи особливо великий їх розмір, спосіб упакування та розфасування, поведінка суб`єкта злочину, те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх, тощо.

Як вбачається із встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження, зокрема, щодо кількості вилучених в обвинуваченого наркотичних засобів та способу їх фасування, вид наркотичного засобу, що ані обвинуваченим, ані його захисником не заперечується та не оскаржується в апеляційній скарзі, 28 січня 2023 року в ОСОБА_8 співробітниками поліції було вилучено особливо небезпечну психотропну речовину - «тенамфетамін (МДА)», у кількості 72 таблеток світло-бежевого кольору, яка містилась у 50 пакетах з полімерного матеріалу з фіксатором,обмотаних фрагментами ізоляційної стрічки, загальною масою 6,2008 г, та особливо небезпечну психотропну речовину - «PVP», яка містилась у 155 пакетах з полімерного матеріалу з фіксатором, обмотаних фрагментами ізоляційної стрічки, загальною масою 47,6912 г.

При цьому, відповідно до встановлених даних про особу обвинуваченого, останній офіційно ніде не працює, має нерегулярні заробітки, джерело походження яких невідоме, відповідно до довідки з лікарні ОСОБА_8 не є наркозалежним, не потребує постійного вживання психотропних речовин і не перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Тож, з огляду на наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_8 були спрямовані на придбання та зберігання особливо небезпечних психотропних речовин саме з метою їх збуту, з огляду на вилучення у останнього 72 таблеток, що містять особливо небезпечну психотропну речовину «тенамфетамін (МДА)», 150 пакетів, що містять особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», у великому і особливо великому розмірі, способу пакування та розфасування зазначеної речовини, що об`єктивно перевищує потреби особи для власного вживання і є надмірним розміром для вживання особисто, при тому, особою, яка не є наркозалежною та не перебуває на обліку у лікарня нарколога.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до досліджень Хмельницького НДЕКЦ МВС України смертельна доза PVP (1-феніл-2-піролітин-1-іл-пентан-1-он) у більшості випадків залежить від стажу вживання наркотиків, стану здоров`я, маси тіла, роботи обмінних процесів, способу вживання і взаємодії з іншими речовинами. Летальний випадок може наступити при одноразовому прийомі наступних доз: шляхом вдихання - понад 20 мг; внутрішньовенно - 50 мг; при пероральному прийомі - 120-150 мг, а тому розмір вилученої у ОСОБА_8 співробітниками поліції речовини PVP, яка містилась у 155 пакетах, загальною масою 47,6912 г об`єктивно перевищує потреби такої особи у власному вживанні та вже міг давно призвести до летального випадку, враховуючи відсутність стажу вживання наркотичних засобів в обвинуваченого.

Щодо доводів захисника обвинуваченого про те, що вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 постановлено із порушенням правил територіальної підсудності, оскільки відповідно до обставин кримінального провадження обвинуваченого було затримано співробітниками поліції поблизу вул. Старосамарська Набережна в м. Дніпро, яка відповідно до відомостей сайту Дніпровської міської ради розташована на території Амур-Нижньодніпровського району, в той час як фактично досудове розслідування та судове провадження здійснено Індустріальним районом м. Дніпра, то колегія суддів відхиляє такі доводи сторони захисту, оскільки вони спростовуються наступним.

Так, прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра було направлено офіційний запит Дніпровському РУП ГУНП в Дніпропетровській області про надання інформації щодо назви територіального підрозділу поліції територія обслуговування якого розповсюджуються на місце вчинення кримінального правопорушення, а саме координатів 48.487411-35.050014, за якими фактично було затримано ОСОБА_8 та виявлено при ньому особливо небезпечні наркотичні засоби.

Відповідно до наданої відповідь на вказаний запит було повідомлено, що місцевість, розташована за координатами 48.487411-35.050014 поблизу вул. Старосамарська Набережна м. Дніпра відноситься до Індустріального району міста, що відповідно є територією обслуговування відділення поліції №2 Дніпровського РУП ГУНП у Дніпропетровській області, що підтверджується додатком роздруківки адресного плану з офіційного сайду держкадастру, що в свою чергу спростовує доводи сторони захисту про порушення правил територіальної підсудності при досудового розслідуванні та судовому провадженні.

Таким чином, враховуючи вище наведене, а також, те що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону України, суд першої інстанції всебічно перевірив як обставини кримінального провадження, так і обрану лінію захисту обвинуваченого та його захисником щодо відсутності в ОСОБА_8 умислу на збут наркотичних засобів, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, вмотивувавши своє рішення всебічно дослідженими, оціненими у своїй сукупності з точки зору належності, допустимості й достовірності письмовими доказами та показами свідків, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження - не встановлені.

Щодо доводів прокурора в апеляційній скарзі про те, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 через свою м`якість не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставинам кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого та буде недостатнім для виправлення обвинуваченого, то колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги прокурора, виходячи з наступного.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону України щодо призначення покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як особливо тяжкий злочин, характери кримінального правопорушення, яке пов`язано із злочинами у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, та яке виразилось у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, та правильно врахував суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення.

Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_8 , який на час скоєння кримінального правоопорушення суспільно-корисною працею зайнятий не був, не має на утриманні непрацездатних осіб та неповнолітніх дітей, не страждає тяжкими захворюваннями, не є інвалідом, раніше не судимий, його відношення до скоєного, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 67 КК України, а також відсутність, обставин що пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 66 КК України та призначив ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією усього належного йому майна, яке повністю відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, встановленим обставинам справи та даним про особу обвинуваченого, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог прокурора щодо необхідності призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання, зокрема, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для збільшення покарання всього на 1 рік, як про це вказує прокурор в апеляційній скарзі, від того що обрано судом першої інстанції. Прокурором не наведено в апеляційній скарзі виключних підстав, з яких він вважає, що збільшення обраного судом першої інстанції розміру покарання з 10 років позбавлення волі на 11 років позбавлення волі суттєво впливатиме на процес перевиховання обвинуваченого, усвідомлення ним протиправності своїх дій та досягнення мети покарання. Тож, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання є обґрунтованим, призначеним із дотриманням вимог кримінального законодавства України, а тому, відповідно правильним. Підстав для зміни судового рішення в частині призначеного покарання обвинуваченому колегія суддів не вбачає.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури, захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2024 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 3 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк, з моменту отримання ним копії ухвали.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4