Провадження № 1-в/592/512/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність із Законом України «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

у с т а н о в и в:

19.09.2024 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням і просить привести у відповідність вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.01.2016 року до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви засудженого.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.

Так, 27.01.2016 року ОСОБА_4 засуджений вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.156, п.4 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст.185 КК України і призначено йому покарання за: ч.1 ст.156 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки, п.4 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком 14років, ч.1 ст.185 КК України у виді арешту строком 4 місяці. На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 14 років.

Вирок набрав законної сили 21.04.2016 року і засуджений відбуває покарання у Державній установі «Сумська виправна колонія (№116)».

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-ІХ).

Відповідно до Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, вказаним Законом фактично частково декриміналізовано (в залежності від обсягу вартості майна, яким заволоділа особа) відповідальність за ст. ст. 185, 190, 191 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За умови вчинення особою кількох злочинів (кримінальних правопорушень), які утворюють сукупність, питання звільнення від відбування покарання вирішується після визначення остаточного покарання за правилами ст. 70 КК України, при цьому звільнення від призначеного судом покарання до такої особи може бути застосована, якщо кожне з кримінальних правопорушень підпадає під дію закону, яким караність діяння усунена.

Тобто, оскільки, за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області (справа № 577/5835/15) від 27.01.2016 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.156, п.4 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст.185 КК України та призначено остаточне покарання відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що унеможливлює застосування положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024 року до покарання за цим вироком суду.

При цьому, суд саме звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 належить відмовити.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність із Законом України «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1