Провадження №1-кс/369/2189/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001329 від 07.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001329 від 07.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що слідчими слідчого відділу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001329 від 07.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Києво-Святошинською окружною прокуратурою Київської області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до відділення поліції №5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшли письмові заяви від ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які повідомили про те, що особа на ім`я ОСОБА_9 , заволодівши довірою потерпілих, під виглядом надання допомоги в доставці транспортних засобів з-за кордону, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами потерпілих, заподіявши останнім матеріальну шкоду, в умовах воєнного стану.

В ході проведення досудового розслідування в якості потерпілої допитано ОСОБА_4 , яка повідомила про те, що її знайомий на ім`я ОСОБА_9 , заволодівши довірою потерпілих та сформувавши у останніх дружнє та довірливе ставлення до себе, запропонував свою допомогу у доставленні транспортних засобів на замовлення з-за кордону. Так, взявши грошові кошти у останніх, особа на ім`я ОСОБА_9 свої зобов`язання не виконав, не повернувши при цьому грошові кошти.

Крім того, в якості потерпілого в даному кримінальному провадженні допитано ОСОБА_7 , яка повідомила про те, що вона являлась власником транспортного засобу «Toyota Rav4», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 . Так, особа на ім`я ОСОБА_9 , запевнивши потерпілу ОСОБА_7 в тому, що він може перепродати її транспортний засіб та за додаткову доплату доставити з-за кордону новий, забрав у потерпілої її авто, домовившись його продати третій особі, та натомість поставити ОСОБА_7 нове авто. В подальшому, з показів потерпілої встановлено, що особа на ім`я ОСОБА_9 забрав автомобіль потерпілої, однак грошових коштів або нового автомобіля їй так і не повернув.

В подальшому, транспортний засіб «Toyota Rav4», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , перереєстровано на нового власника в НОМЕР_3 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на даний момент власником транспортного засобу являється громадянка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого транспортний засіб марки засіб «Toyota Rav4», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0001329 від 07.05.2024.

Постановою слідчого транспортний засіб марки засіб «Toyota Rav4», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , оголошено в розшук, у зв`язку з тим, що наявні достатні підстави вважати що вказаний транспортний засіб отриманий кримінально-протиправним шляхом та в подальшому перереєстрований.

На даний момент, органом досудового розслідування проводяться комплексні оперативно-розшукові заходи по встановленню місцезнаходження особи власника транспортного засобу та автомобіля.

Зважаючи на вищевикладене у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті майна (транспортного засобу), оскільки наявні достатні підстави вважати що вказане майно отримано кримінально-протиправним шляхом та підлягає арешту з метою збереження речового доказу, а також може бути використане для відшкодування шкоди отриманої внаслідок кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного, прокурор просив накласти арешт на автомобіль марки «Toyota Rav4», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , власником якого являється громадянка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання прокурор не з`явився.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а при вирішенні питання про арешт майна повинен враховуючи: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Судом встановлено, що слідчими слідчого відділу Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001329 від 07.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з поданого клопотання, в рамках даного кримінального провадження виникла необхідність у накладенні арешту на автомобіль марки «Toyota Rav4», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , оскільки у органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати що вказане майно отримано кримінально-протиправним шляхом та підлягає арешту з метою збереження речового доказу, а також може бути використане для відшкодування шкоди отриманої внаслідок кримінального правопорушення.

Так, слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, вважає, що у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити, оскільки прокурор не довів необхідність накладення арешту на зазначене вище майно та, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до перетворення, відчуження майна.

Так, хоча в клопотанні прокурор вказує на необхідність накласти арешт на майно, як на речові докази у кримінальному провадженні, але при цьому не приводить жодного належного доказу на підтвердження вказаного і мети накладення арешту на майно.

Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання.

Більш того, у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, а це, в свою чергу, підтверджує, що у цій справі орган досудового розслідування на даному етапі кримінального провадження не зібрав достатньої сукупності доказів, які б в тій чи іншій мірі доводили існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Враховуючи зазначене, а також те, що в матеріалах, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази, що зазначене в клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення, то на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

На підставі вищевикладеного, клопотання про накладення арешту на майно задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001329 від 07.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11