ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4247/22
Провадження № 1-кп/210/231/24
У Х В А Л А

іменем України

15 серпня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, відомості про яке 24 вересня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001264 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження, внесене 24 вересня 2022 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001264 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернулась з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, ризики які існували на момент обрання та продовження вказаного запобіжного заходу, не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 покладались на розсуд суду при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, вислухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, приходить до наступних висновків.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слідчим суддею Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 16 листопада 2022 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2024року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком дії до 28 червня 2024року.

У справі за ухвалою суду проведено комісійну судово-медичну експертизу. Висновок експерта надійшов до суду 13 березня 2024 року.

В судове засідання, призначене на 15 серпня 2024 року викликався для дачі пояснень судовий експерт, однак у зв`язку з великим навантаженням експерт в судове засідання не з`явився, розгляд справи в режимі відео конференції неможливий у зв`язку з відсутністю в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська вільного місця для проведення відео конференцій.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статті 177 КПК України.

Під час вирішення питання про доцільність продовження обвинуваченому строку дії міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до вимог частини 1 статті 184 КПК України, під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого встановлено обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених у частині 1 статті 177 КПК України.

Автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження чи зміну обвинуваченому запобіжного заходу, суд враховує те, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, за який законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Крім того, ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів за частиною 3 статті 185 КК України та частини 2 статті 190 КК України обвинувальні акти скеровані до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу.

Також суд враховує, особу обвинуваченого, а саме те, що останній не працевлаштований, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не має місця реєстрації та є безхатченком.

Судом встановлено, що станом на 15 серпня 2024 року наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3,5 статті 177 КПК України, на які посилається прокурор, і які не зменшились з часу обрання запобіжного заходу, що не дає достатніх правових підстав суду для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт чи інший, більш м"який запобіжний захід.

Суд зазначає, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Суд вважає, що інші, менш суворі запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого і продовження раніше обраного щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд враховує, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте обвинувачення ОСОБА_4 у тяжкому злочині в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Наразі суду необхідно допитати експертів, та в подальшому провести судові дебати. Інші процесуальні дії проведено. У разі ухилення обвинуваченого від суду, суд буде позбавлений можливості завершити судовий розгляд кримінального провадження.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти ризикам, визначених у пунктах 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, - можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 13 жовтня 2024 року.

Підстав для визначення розміру застави наразі не вбачається, оскільки дії, вчинення яких інкримінуються обвинуваченому, пов"язані із застосуванням насильства, що призвело до смерті потерпілого.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 314-316, 291, 370, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Криворізька установа виконання покарань №3" строком на 60 /шістдесят/ днів, без визначення засави, а саме до 13 жовтня 2024 року включно.

Зобов`язати Державну установу "Криворізька установа виконання покарань (№3)" доставити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в наступні судові засіданні в зал судових засідань № 309 ( АДРЕСА_1 ) відповідно до вимог про доставку.

Копію даної ухвали направити до ДУ "Криворізька установа виконання покарань (№3)", вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку - до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та проголошено 15 серпня 2024 року об 16 год. 25 хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Миру, 24).

Суддя: ОСОБА_1