У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000357 від 10.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про застосування відносно підозрюваного

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, м. Ужгород, громадянина України, українця за національністю, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному проваджені, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000357 від 10.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про застосування відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000357 від 10.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вказано у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президент України видав Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, строк дії якої також неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

У ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені види військової служби, серед яких: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно з ст. 22 даного Закону граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

При цьому слідчий зазначає,що поряд з цим, під час досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але на території Закарпатської області, у ОСОБА_4 , який діяв за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та іншими, на даний час, невстановленими досудовим розслідуванням особами, виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років через державний кордон України поза пунктами пропуску, яким в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за кордон, з корисливих мотивів, яке він вчинив за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 16.07.2024, та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але на території Закарпатської області, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 та іншими, на даний час, невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом отримання грошових коштів за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, достовірно знаючи, що з 24.02.2022, у відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України, організував незаконне переправлення через державний кордон України особи, яка діяла під контролем працівників правоохоронних органів - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сприяв його протиправному переправленню порадами, вказівками, що виразилось в наступному.

Так, 16.07.2024, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 та іншими, на даний час, невстановленими досудовим розслідуванням особами, у ході телефонної розмови із особою, яка діяла під контролем працівників правоохоронних органів ОСОБА_8 , досяг усної домовленості, щодо організації його ( ОСОБА_8 ) незаконного переправлення через державний кордон України поза межами офіційних пунктів пропуску за грошові кошти та із цією метою повідомив, що їм, тобто ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , необхідно зустрітись 18.07.2024 і ОСОБА_8 потрібно сплатити йому ( ОСОБА_4 ) завдаток у розмірі 500 доларів США за організацію останнім, ОСОБА_7 та іншими особами незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України.

У клопотанні вказано на те, що 18.07.2024 о 19 годині 00 хвилини на виконання вказівки ОСОБА_9 , ОСОБА_8 прибув до визначеного місця зустрічі, а саме до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , де вже також перебували ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , та у ході цієї зустрічі ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 та іншими, на даний час, невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, задля отримання незаконного прибутку, надав чіткі гарантії ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, щодо безперешкодного перетину останнім державного кордону України, при цьому висловивши ОСОБА_8 вказівки та поради щодо такого протиправного перетину державного кордону України, зокрема, проінформував останнього про можливі дату, місце його прибуття для протиправного перетину державного кордону України, а також спосіб перетину державного кордону України, зокрема те, що ОСОБА_8 буде перетинати державний кордон України наступного дня, тобто 19.07.2024 року, та для цього його підвезуть до лінії розмежування кордону між Україною та Словацькою Республікою, нададуть йому ( ОСОБА_8 ) щипці аби він зміг перерізати дріт, який розмежовує території України і Словацької Республіки, та таким чином ОСОБА_8 у незаконний спосіб перетне лінію державного кордону України поза офіційними пунктами пропуску, та за це йому необхідно буде сплатити їм ( ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ) грошові кошти в сумі 6000 доларів США, після чого на вимогу ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , під час цієї зустрічі, надав останньому грошові кошти в сумі 500 доларів США в якості завдатку за організацію ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та іншими особами незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України.

Слідчий зазначає, що у подальшому, 18.07.2024 ОСОБА_4 у вечірній час доби у телефонному режимі висловив вимогу особі, яка діяла під контролем працівників правоохоронних органів ОСОБА_8 про зустріч із ним, та необхідності сплати останнім ОСОБА_4 іншої частини грошових коштів у розмірі 6000 доларів США за організацію ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та іншими особами незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, після чого 19.07.2024 ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_8 необхідно прибути в район «Велика Рафанда», що на перехресті вулиць Володимира Грушевського, ОСОБА_10 та Народної площі, що в м. Ужгороді.

Як вказано у клопотанні, на виконання зазначеної вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_8 о 11 год. 30 хв. прибув за вказаною адресою, де він зустрівся із ОСОБА_4 , після чого вони вдвох пішли до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яке розташовується за адресою: АДРЕСА_3 , куди до них двох підійшов ОСОБА_7 , та в ході зустрічі, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 та іншими, на даний час, невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, задля отримання незаконного прибутку, повторно надав чіткі гарантії ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, щодо безперешкодного перетину останнім державного кордону України, при цьому висловивши ОСОБА_8 вказівки та поради щодо такого протиправного перетину державного кордону України, зокрема, проінформував останнього, що протиправне переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України буде відбуватися 19.07.2024, близько 15 години та йому ( ОСОБА_8 ) за організацію ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та іншими особами незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, необхідно буде сплатити грошові кошти в сумі 6000 доларів США, в автомобілі на якому його підберуть.

Надалі, з метою доведення свого спільного злочинного плану до кінця, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 та іншими, на даний час, невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, задля отримання незаконного прибутку, 19.07.2024 року, близько 15 години 00 хвилин, перебуваючи у транспортному засобі марки «SKODA», моделі «FABIA», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_4 , навпроти кафе «Інжир», отримав від особи, яка діяла під контролем працівників правоохоронних органів ОСОБА_8 на свою вимогу грошові кошти в сумі 6000 доларів США, після чого на мобільному телефоні показав йому ( ОСОБА_8 ) маршрут, яким вони будуть рухатись до лінії державного кордону України та в якому місці будуть незаконно перетинати державний кордон України, та на цьому був викритий і затриманий працівниками правоохоронних органів.

При цьому у клопотанні вказано на те, що 19.07.2024, о 15.50 год. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, м. Ужгород, громадянина України, українця за національністю, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Також слідчий вказує, що 20.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

При цьому у клопотанні зазначено, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

Протоколом огляду місця події від 19.07.2024, за адресою: АДРЕСА_4 , де безпосередньо затримано спільника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 та в ході проведення огляду виявлено і вилучено грошові кошти в розмірі 6000 доларів США, які ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 вимагали та отримали від ОСОБА_8 ;

Протоколами допиту свідка ОСОБА_8 , який в ході допиту вказав, що громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_7 здійснювали організацію йому незаконного переправлення через державний кордон України та надавали із цього приводу вказівки, та на їхню вимогу він надав 18.07.2024 ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 500 доларів США в якості завдатку, а вже 19.07.2024, безпосередньо перед відправленням до лінії державного кордону України, ОСОБА_8 передав на вимогу ОСОБА_4 та ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 6000 доларів США;

Протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_8 , в ході якого останній впізнав ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , як таких які здійснювали організацію його незаконного переправлення через державний кордон України та надавали із цього приводу вказівки та таких кому він передавав грошові кошти за такі дії;

Протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, під час обшуку якого у нього виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 200 доларів США;

Протоколом вручення грошових коштів від 18.07.2024, згідно із якого, особі, яка діяла під контролем працівників правоохоронних органів ОСОБА_8 вручено 5 купюр номіналом по 100 доларів США, (загальна сума 500 доларів США), із яких 2 купюри номіналом по 100 доларів США (загальна сума 200 доларів США) виявлені та вилучені під час затримання ОСОБА_4 , тобто вказані грошові кошти ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_8 18.07.2024 в якості завдатку за організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України;

Протоколом вручення грошових коштів від 19.07.2024, згідно із якого, особі яка діяла під контролем працівників правоохоронних органів ОСОБА_8 вручено 60 імітаційних купюр номіналом по 100 доларів США, (загальна сума 6000 доларів США), які були виявлені та вилучені у підозрюваного ОСОБА_11 , під час проведення огляду місця події 19.07.2024, таким чином це саме ті грошові кошти, які ОСОБА_4 вимагав разом із ОСОБА_7 за організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_8 та відповідно які ОСОБА_7 за вчинення таких дій та іншими матеріалами кримінального провадження.

При обґрунтуванні клопотання слідчий покликається на положення ст.177, п. 4 ст. 183 КПК України.

Як вказано у клопотанні, необхідність у застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою викликана тим, що наявні ризики, у зв`язку з якими до нього необхідно застосувати відповідний запобіжний захід.

Слідчий зокрема, зауважує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відносяться до категорії тяжких. У разі визнання його винуватим у вчиненні цього злочину йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна. З огляду на викладене, ОСОБА_4 усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, зокрема останній будучи мешканцем м. Ужгород, Закарпатської області, яке є прикордонним районом та межує із Республікою Словакія, та те, що останній володіє інформацією, щодо переміщення прикордонних нарядів можна зробити висновок, що ОСОБА_4 може покинути територію України поза офіційними пунктами пропуску, в такому випадку наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі під час досудового розслідування матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні, які можуть свідчити проти нього, щодо його протиправної діяльності, зокрема, ОСОБА_4 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та залякувати і схиляти їх до дачі слідству неправдивих показань, а тому існують достатні підстави вважати на незаконний вплив на них зі сторони підозрюваного. Зокрема, у кримінальному провадженні не встановлено усіх осіб, можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування, таким чином, наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Як вказано у клопотанні, окрім того, знаходячись на волі, ОСОБА_4 зможе координувати свої дії із невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню. Також ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, в даному випадку наявний ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Також у клопотанні вказано на те, що ОСОБА_4 не маючі стабільного офіційного доходу для проживання, так як останній офіційно не працевлаштований, та з метою забезпечення себе матеріально, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, тобто наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

На переконання слідчого застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави унеможливить запобігання ризикам, вказаним у клопотанні, а тому необхідно застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, слідчий зазначає, що враховуючи вищевикладене, орган досудового розслідування вивчивши докази здобуті під час досудового розслідування, а також дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_4 , враховуючи вимоги ст.ст.177, 178, 183 КПК України, приходить до висновку про неможливість забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, а також запобігти ризикам: переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 193, 194 КПК України, слідчий просить: застосувати відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, м. Ужгород, громадянина України, українця за національністю, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати більш м`який запобіжний захід, а у разі застосування тримання під вартою визначити заставу у мінімальному розмірі визначеному КПК України.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Слідчий суддя заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання доходить до наступного висновку:

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СУ ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування рамках кримінального провадження відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000357 від 10.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

19.07.2024, о 15.50 год. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, м. Ужгород, громадянина України, українця за національністю, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

20.07.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 19.07.2024, за адресою: АДРЕСА_4 , де безпосередньо затримано спільника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 та в ході проведення огляду виявлено і вилучено грошові кошти в розмірі 6000 доларів США, які ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 вимагали та отримали від ОСОБА_8 ; протоколами допиту свідка ОСОБА_8 , який в ході допиту вказав, що громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_7 здійснювали організацію йому незаконного переправлення через державний кордон України та надавали із цього приводу вказівки, та на їхню вимогу він надав 18.07.2024 ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 500 доларів США в якості завдатку, а вже 19.07.2024, безпосередньо перед відправленням до лінії державного кордону України, ОСОБА_8 передав на вимогу ОСОБА_4 та ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 6000 доларів США; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_8 , в ході якого останній впізнав ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , як таких які здійснювали організацію його незаконного переправлення через державний кордон України та надавали із цього приводу вказівки та таких кому він передавав грошові кошти за такі дії; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, під час обшуку якого у нього виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 200 доларів США; протоколом вручення грошових коштів від 18.07.2024, згідно із якого, особі, яка діяла під контролем працівників правоохоронних органів ОСОБА_8 вручено 5 купюр номіналом по 100 доларів США, (загальна сума 500 доларів США), із яких 2 купюри номіналом по 100 доларів США (загальна сума 200 доларів США) виявлені та вилучені під час затримання ОСОБА_4 , тобто вказані грошові кошти ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_8 18.07.2024 в якості завдатку за організацію незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України; протоколом вручення грошових коштів від 19.07.2024, згідно із якого, особі яка діяла під контролем працівників правоохоронних органів ОСОБА_8 вручено 60 імітаційних купюр номіналом по 100 доларів США, (загальна сума 6000 доларів США), які були виявлені та вилучені у підозрюваного ОСОБА_11 , під час проведення огляду місця події 19.07.2024, таким чином це саме ті грошові кошти, які ОСОБА_4 вимагав разом із ОСОБА_7 за організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_8 та відповідно які ОСОБА_7 за вчинення таких дій та іншими матеріалами кримінального провадження.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину. При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості особи підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим на обґрунтування клопотання, зазначені у ньому обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання обґрунтовано, а прокурором в судовому засіданні доведено, наявність ризику незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

ОСОБА_4 , перебуваючи на волі під час досудового розслідування матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні, які можуть свідчити проти нього, щодо його протиправної діяльності, зокрема, ОСОБА_4 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та залякувати і схиляти їх до дачі слідству неправдивих показань, а тому існують достатні підстави вважати наявним ризик незаконного впливу на них зі сторони підозрюваного.

При цьому, слідчий суддя враховує, що у кримінальному провадженні на даний час не встановлено усіх осіб, можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування, таким чином, наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім того, знаходячись на волі, ОСОБА_4 зможе координувати свої дії із невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню. Також ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, в даному випадку наявний ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик можливого впливу підозрюваного на осіб, які тим чи іншим чином брали участь у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, перевозили та зустрічались із особами, які незаконно перетинали державний кордон України, а також ризик можливої координації своїх дій із невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, як спосіб перешкоджання досудовому розслідуванню, слідчий суддя вважає необґрунтованим та таким що недоведений прокурором в судовому засіданні матеріалами доданими до поданого клопотання.

При встановленні наявності вказаного ризику слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків, потерпілого під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення в якому підозрюється, ( п.5 ч.1 ст. 177 КПК України), вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження ним кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, то слідчий суддя вважає, що існування такого ризику матеріалами клопотання не доведено.

При розгляді клопотання слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність ризику того, що може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому слідчий суддя врахує, що злочин, який інкримінується останньому є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вказані обставини, зокрема, підтверджуються показами свідка у кримінальному провадженні, який вказує, що підозрюваний спільно з іншими особами, контактував і організовував незаконний перетин державного кордону України, безпосередньо вказував на розмір сум необхідних для сплати, отримував безпосередньо кошти від осіб.

Також матеріали справи містять протоколи впізнання особи для впізнання за фотознімками, та свідок серед інших впізнав саме фігурантів по справі підозрюваних ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Окрім того, згідно протоколу пред`явлення транспортного засобу для впізнання за фотознімками, свідок впізнав транспортний засіб марки «Шкода», моделі «Фабіа» державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться у користуванні громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З огляду на викладене, підозрюваний усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тобто підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, а також переховуватись на території України.

Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому тяжкість покарання слідчий суддя оцінює в сукупності з іншими факторами, які можуть підтвердити ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, зокрема, що підозрюваний не має офіційного місця роботи та постійного джерела доходу. Вказане дає підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду не лише на території інших країн, а й на території України. Відтак слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Таким чином, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у його вчиненні (тяжкий злочин), за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, слідчий суддя також враховує, що йому 20.07.2024 повідомлено про підозру (та фактично затримано 19.07.2024), тобто є підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати та свідків які встановленні та інших свідків у вказаному кримінальному провадженні, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, та враховуючи, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного зокрема те, що підозрюваний, раніше не судимий, має постійне місце проживання, проживає разом із дружиною та малолітньою дитиною. Разом з тим, твердження сторони захисту про утримання хворої матері підозрюваного, слідчий суддя вважає такими що не підтверджуються належними та допустими доказами, оскільки згідно наданих стороною захисту довідок про місце проживання та склад сім`ї підозрюваного такий проживає разом з дружиною та дитиною. Інших осіб не вказується. Інших доказів здійснення постійного догляду за особами до матеріалів клопотання не надано стороною захисту.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. При цьому слід вказати на те, що на території всієї території України діє воєнний стан (Закон України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні") та оголошено загальну мобілізацію (УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №69/2022).

Крім цього, за допомогою застосування до підозрюваного, заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в якому він підозрюється.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, враховуючи його майновий стан, обставини вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_4 , зокрема те, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, та згідно досліджених показів свідка, він за грошову винагороду у розмірі по 6000 доларів США, погодився на пропозицію незаконного перетину державного кордону, відомості про вилучення вказаних грошових коштів в матеріалах клопотання відсутні, тому достатнього розміру застави для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, та який є помірним для нього, передбачений цим Кодексом, - становить шістдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та який достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

При цьому, слід зазначити, що з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_4 , особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, є студентом ІНФОРМАЦІЯ_6 , наявні ризики, слідчий суддя вважає, що застава у 60 розмірів прожиткових мінімумів, не є непомірною для нього.

При цьому, слідчий суддя вважає, що з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_4 , особу підозрюваного, наявні ризики, мінімальна застава двадцять розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме такий розмір застави просила визначити адвокат, є очевидно недостатньою мірою гарантування виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.7 ст. 182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та особами, які мають причетність до даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000357 від 10.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, м. Ужгород, громадянина України, українця за національністю, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 11.09.2024 року включно.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, в розмірі шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 грн. (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят гривень).

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та особами, які мають причетність до даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити, ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього, може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1