Справа № 469/1121/21
Провадження № 1-кп/487/425/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів Заводського районного суду м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000094 від 27.07.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, є громадянином України, має повну загальну середню освіту, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 146 КК України

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відео конференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

Встановила:

Колегією суддів Заводського районного суду м. Миколаєва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 146 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 діб. В обґрунтування клопотання прокурор посилається на тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 та відсутність підстав, передбачених кримінально-процесуальним кодексом для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 діб.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора посилаючись на те, що тримання під вартою не може обґрунтовуватися лише тяжкість покарання, вважає, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого можливо шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів з покладення обов`язків щодо заборони у спілкуванні з потерпілими та свідками.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав доводи захисника, вважає, що прокурор не знайомий з обставинами справи, оскільки раніше не приймав участі в судових засіданнях. Просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Вислухавши думки учасників судового провадження суд приходить до наступного.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 146 КК України.

Слідчим суддею Березанського районного суду Миколаївської області 29.07.2021 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався слідчими суддями Березанського районного суду Миколаївської області та суддями, на розгляді у яких перебувало дане кримінальне провадження.

05.09.2023 Миколаївський апеляційний суд своєю ухвалою скасував вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.11.2022, призначив новий розгляд у суді першої інстанції, а також продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 03.11.2023.

Ухвалами колегії суддів Заводського районного суду м. Миколаєва обвинуваченому продовжувався строк тримання під вартою, який відповідно до ухвали від 10.09.2024 спливає 08.11.2024.

Положеннями статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Виходячи з положень статті 199 КПК України, яка визначає порядок продовження строку тримання під вартою, суд, при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в ході судового розгляду, крім обставин зазначених у ст.. 194 КПК України, повинен встановити: чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; - чи наявні обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

В судовому засіданні встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 146 КК України, неодноразово перевірялась під час вирішення питання слідчими суддями при обранні та продовженні строку запобіжного заходу.

Прокурором в судовому засіданні доведено, що заявлені при обранні запобіжних заходів ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, оскільки обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу не змінилися, судовий розгляд не завершено.

Суд враховує особливу тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , а також відомості про його особу, який до затримання офіційно не працював, що свідчить про наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, не одружений, не має на утриманні дітей, що вказує на відсутність стійких соціальних зв`язків та свідчить про наявність ризику переховування від суду, а обізнаність обвинуваченого про місце проживання потерпілих та свідків свідчить про наявність ризику здійснення на них незаконного впливу з метою надання показів, які його виправдовують.

Суд вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.

Посилання захисника щодо можливості забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого шляхом застосування більш м`якого суд оцінює критично, оскільки спростовуються вище наведеними доводами.

З урахуванням викладеного вище та враховуючи, що до завершення строку дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судовий розгляд не може бути завершений, а також те, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінилися, а ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися та не перестали існувати, суд вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не можливе, та вважає обґрунтованим і виправданим подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , у зв`язку з чим клопотання прокурора належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, КПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 діб - до 28.12.2024 року включно, з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор"

Копію ухвали направити до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3