Справа № 346/3166/24
Провадження № 1-кп/346/557/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/557/24, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 02.04.2024 року за № 0000282 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Фатовець Коломийського району Івано-Франківської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, неодруженої, на утриманні нікого не має, не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачена вчинила таємне викрадення майна (крадіжку) потерпілої ОСОБА_5 , вчиненому в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

На початку березня 2024 року, однак, не пізніше 05.03.2024 року, обвинувачена, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , з метою особистої наживи вирішила вчинити крадіжку грошових коштів.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачена в умовах воєнного стану, встановленого відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022 та продовженого з 05 години 30 хвилин 14.02.2024 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024 року, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, перебуваючи у вищевказаній квартирі, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрала належні ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 3 500 грн. Після цього, обвинувачена місце вчинення кримінального правопорушення покинула, викраденим розпорядилася на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 майнову шкоду в зазначеному розмірі.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю, заявила, що фактичні обставини справи не оспорює, її позиція є добровільною, підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті. При цьому обвинувачена суду пояснила, що перебуваючи в приміщенні квартири потерпілої, здійснювала неофіційно догляд за її матір`ю та прибирала в її квартирі, за що потерпіла сплатила їй відповідні кошти. Пропрацювавши у неї більше місяця, будучи на підпитку, викрала вказані кошти, які перебували в шафі (стінці). Обвинувачена у вчиненому щиро розкаюється, розуміє, що вчинила не правильно, обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти, просить вибачення за скоєне, в тому числі і в потерпілої, має намір відшкодувати потерпілій завдану шкоду.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, 12.07.2024 року подала до суду письмову заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутності, просить призначити обвинуваченій покарання на розсуд суду, залишає за собою право звернутися із цивільним позовом про відшкодування їй збитків після вступу вироку в законну силу (а.п. 18).

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч.4 ст. 185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому в умовах воєнного стану.

Прокурор в судовому засіданні просить визнати обвинувачену винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, є її щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, вказаних в ст.67 КК України, не встановлено.

Суд враховує особу винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.п. 42); позитивно характеризується за місцем проживання як Годи-Добровідським так і Великокам`янським старостинськими округами Пядицької сільської ради (а.п. 45, 46 ); на обліку в наркологічному кабінеті, а також в лікаря психіатра не перебуває (а.п. 43, 44); її негативне відношення до вчиненого, а також думку потерпілої щодо призначення їй покарання на розсуд суду, викладену в письмовій заяві від 12.07.2024 року (а.п. 18).

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченої.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Згідно з ч. 1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання у межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, тобто у виді позбавлення волі на мінімальний строк, та враховуючи конкретні обставини вказаного кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченої, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, звільнити засуджену від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладенням на неї частини обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень. Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення про призначення обвинуваченій вказаного покарання.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченої до набрання цим вироком законної сили немає.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій і прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1