Провадження № 1-в/127/966/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці подання начальника Гайсинського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області про заміну несплаченої суми штрафу стосовно засудженого ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло подання начальника Гайсинського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області про заміну несплаченої суми штрафу стосовно засудженого ОСОБА_4 . Подання мотивоване тим, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08.08.2023 року ОСОБА_4 був засуджений до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 25500,00 гривень. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.06.2024 року розстрочено ОСОБА_4 виплату несплаченої суми штрафу рівними частками, тобто по 2550,00 гривень строком на 10 місяців. Оскільки станом на 04.09.2024 року не отримано від засудженого інформації про сплату чергової частини штрафу в повному обсязі, начальник Гайсинського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області просив суд розглянути питання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт.

Прокурор ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні клопотання.

У судове засідання, призначене на 22.10.2024 року засуджений ОСОБА_4 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду подання повідомлявся завчасно та належним чином шляхом направлення смс-повідомлення. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_4 не надходило.

У судове засідання не з`явився представник органу пробації, який про день, час та місце розгляду подання повідомлявся завчасно та належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від представника органу пробації не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали подання, дійшов висновку про недоцільність заміни несплаченої ОСОБА_4 штрафу в сумі 25500,00 гривень на громадські роботи.

З матеріалів подання вбачається, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08.08.2023 року ОСОБА_4 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 25500,00 гривень.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.06.2024 року ОСОБА_4 розстрочено виплату несплаченої суми штрафу рівними частками, тобто по 2550,00 гривень строком на 10 місяців. Станом на 04.09.2024 року штраф ОСОБА_4 не сплачено.

Згідно ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу. У разі несплати засудженим чергового платежу під час призначення штрафу з розстрочкою виплати суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу за поданням кримінально-виконавчої інспекції замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 КК України у разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

Згідно ч. 1 ст. 56 КК України, громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Статтею 36 КВК передбачено, що покарання у виді громадських робіт відбувається за місцем проживання засудженого. Виконання покарання у виді громадських робіт здійснюється на основі участі засуджених у суспільно корисній праці і контролю за їхньою поведінкою відповідно до вимог цього Кодексу.

Вказана норма, а також суть вказаного покарання свідчить про те, що для його виконання особа має бути залучена до суспільно корисної праці на визначених органами місцевого самоврядування підприємствах, установах та організації за місцем проживання засудженого.

Суд враховує, що для виконання вказаного стягнення особу слід залучати фактично до роботи на визначених органами місцевого самоврядування підприємствах, установах та організаціях.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_4 є військовозобов`язаним, приймає участь у захисті України під час війни. На даний час ОСОБА_4 проходить військову службу у відповідній військовій частині у зв`язку з введенням воєнного стану та протистоїть збройній агресії, що не дає підстав стверджувати, що у останнього є дійсно вільний від роботи час, протягом якого він зможе виконувати громадські роботи.

Умови воєнного стану передбачають, що ОСОБА_4 може бути звільнений з військової служби під час дії воєнного стану лише з визначених статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підстав.

Разом з тим, будь-яких законних підстав для звільнення військовослужбовця ОСОБА_4 від виконання ним конституційного обов`язку на даний час не має.

Окремо суд зазначає, що формальне рішення суду про задоволення подання призведе до того, що дане рішення суду залишиться не виконаним.

Очевидним є те, що засуджений не відбуде такого покарання, про яке просить орган пробації, оскільки в Україні не оголошувалась демобілізація військовослужбовців, а отже ОСОБА_4 виконує свої обов`язки як військовослужбовець, що унеможливить його присутність у населеному пункті за місцем проживання та виконання ним визначених органом місцевої влади певних видів робіт.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

З урахуванням наведеного, заміна ОСОБА_4 несплаченої суми штрафу на громадські роботи не відповідатиме загальним засадам кримінального провадження, а саме обов`язковості судових рішень, оскільки ухвала про заміну покарання фактично не буде виконана.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення подання органу пробації про заміну ОСОБА_4 несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 26, 36 КВК України, ст. 53, 56 КК України суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання начальника Гайсинського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області про заміну несплаченої суми штрафу стосовно засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя :