Справа № 191/1631/22
Провадження № 1-кп/191/117/22
УХВАЛА

іменем України

28 жовтня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000008 від 05.03.2021 року стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених за ч.2 ст. 125 КК України,

за участі :

прокурора - ОСОБА_5

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000008 від 05.03.2021 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених за ч.2 ст. 125 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 разом із своїм сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизно о 20 годині 15 хвилин, перебували біля під`їзду будинку АДРЕСА_1 , де в цей час знаходився ОСОБА_7 . Так між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ОСОБА_7 , з другої сторони, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що шляхом завдання ударів по тілу людини будуть спричинені тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 із-за спини ОСОБА_3 наніс ОСОБА_7 один удар правою рукою стиснутою в кулак в ділянку лівої скроні.

Після чого, ОСОБА_3 керуючись прямим злочинним умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, схопив ОСОБА_7 за капюшон куртки та надів на голову останньому, при цьому тягнув ОСОБА_7 за капюшон куртки до низу від чого він впав на коліна тримаючись на кистях обох рук. Продовжуючи тримати ОСОБА_7 за капюшон лівою рукою, ОСОБА_8 почав наносити ОСОБА_7 численні удари правою рукою стиснутою у кулак в область голови. В цей же момент, ОСОБА_4 стоячи з ліва від ОСОБА_7 , ближче до його спини, наніс удари коліном в область лівого передпліччя та ребер потерпілому ОСОБА_7 . Так, ОСОБА_7 захищаючись стоячи на колінах та опираючись кистями обох рук намагався відповзти від них, що в нього і вийшло.

Не зупиняючись на досягнутому ОСОБА_4 знову підійшов зі спини до ОСОБА_7 та схопивши його ззаду за футболку почав намагатися повалити його на землю. ОСОБА_7 почав вчиняти активні дії щодо свого захисту від чого впав на коліна тримаючись на кистях обох рук. В цей час ОСОБА_9 почав наносити ОСОБА_7 численні удари ногами та руками в ділянку спини та голови.

У результаті своїх спільних умисних протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спричинили потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді - закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, субапоневротичних гематом в скроневих ділянках з обох сторін, гематоми потиличної ділянки ліворуч; 10-ти саден - по долонній поверхні правої кисті в проекції 1-5-ї п`ясних кісток ближче до основи кисті, по передній поверхні лівого колінного суглобу.

Умисні дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вину не визнали, але заявили клопотання про звільнення їх від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 125 КК України на підставі ч. 1 ст.49 КК України в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої за вчинення кримінального проступку. Клопотання мотивовано тим, що з дня вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального проступку минуло більше 3 років.

Заявлене обвинуваченими клопотання підтримано захисником ОСОБА_6 .

Прокурор проти закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України не заперечував, оскільки сплинули строки, передбачені ст. 49 КК України, так як ч.2 ст. 125 КК України є кримінальним проступком, а події, які інкримінуються обвинуваченим були вчинені 04 березня 2021 року, тобто сплинуло більше ніж 3 (три) роки. Просив залишити цивільні позови без розгляду, в силу вимоги закону.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про те, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, а обвинувачені звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 125 КК України, згідно з ч.1 ст.49 КК України, на підставі наступного.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч. 4 ст.286 КПК України).

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Санкція ч.2 ст. 125 КК України передбачає такі альтернативні види покарання штраф, громадські роботи, виправні роботи, та обмеження волі до двох років.

Так, пред`явлене ОСОБА_3 , ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, та з дня події вчинення кримінального проступку минуло більше трьох років, тому на час розгляду клопотання в суді пройшло більше ніж три роки.

Судом під час вирішення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України.

За таких обставин вбачається, що клопотання обвинувачених підлягає задоволенню.

Судом роз`яснено обвинуваченим, що застосування ст.49 КК України не є реабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень частини 1 статті 129 КПК вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Тому, в разі закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

З огляду на зазначене, цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди та цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди, слід залишити без розгляду.

Запобіжні заходи не обиралися.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49 КК України, ст.284 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених за ч.2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за №0000008 від 05.03.2021 року стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених за ч.2 ст. 125 КК України - закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Синельниківський міськрайонний суд.

Повний текст ухвали складено 01 листопада 2024 року.

Суддя ОСОБА_1