Справа № 484/5113/21
Провадження № 1-кп/484/41/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2024 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000357 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, освіта середня, не працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0000357 від 09.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні шахрайських дій за тринадцятьма епізодами.

Перший епізод, за яким обвинуваченому інкриміновано заволодіння чужим майном шляхом обману, мав місце 12 серпня 2020 року і кваліфікований органом досудового розслідування як кримінальний проступок передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до обвинувального акту за цим епізодом органом досудового розслідування встановлено, що влітку 2020 року (точний час та дата слідством не встановлено) у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, під приводом виготовлення документів та влаштування осіб на роботу за кордон, маючи на меті в подальшому не надсилати ніякі документи та не влаштовувати осіб на роботу.

Виконуючи задумане, ОСОБА_4 створив оголошення на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 про надання послуг працевлаштування за кордоном від імені ФОП « ОСОБА_6 ».

Так, 12 серпня 2020 року на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 оголошення з приводу влаштування за кордон, яке виклав ОСОБА_4 , побачила ОСОБА_7 , яка зателефонувала на вказаний в оголошенні номер НОМЕР_1 , їй відповів чоловік, який представився ОСОБА_8 , в ході розмови ОСОБА_7 проявила зацікавленість умовами працевлаштування. Виконуючи задумане ОСОБА_4 через мобільний додаток «Telegram» надіслав ОСОБА_7 інформацію щодо документів, які необхідні для працевлаштування, а також номер банківської картки № НОМЕР_2 , куди необхідно було перерахувати грошові кошти в сумі 8500грн.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_7 в ході переписки неправдивої інформації про надіслання документів для працевлаштування за кордоном, діючи умисно, з метою заволодіння коштами ОСОБА_7 шляхом обману ОСОБА_4 домовився про повну оплату документів у розмірі 8500 гривень і повідомив про необхідність здійснення вказаної оплати на номер банківської картки «МоноБанк» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_4 .

Погодившись на вказану пропозицію, ОСОБА_7 , будучи введеною в оману та впевненою у виконанні ОСОБА_4 взятих на себе зобов`язань щодо пересилання документів для працевлаштування за кордоном, 12.08.2020 о 12:44 годині на рахунок банківської картки НОМЕР_2 в якості повної оплати перерахувала грошові кошти в загальній сумі 8542грн. 50 коп., якими ОСОБА_4 заволодів шляхом перерахунку. на номер банківської картки НОМЕР_2 , яка оформлена на його ім`я, чим спричинив ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 8542грн. 50коп.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Під час судового розгляду захисник звернувся до суду із клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, мотивуючи це тим, що із моменту вчинення інкримінованого обвинуваченому правопорушення минули строки давності.

Обвинувачений в судовому засіданні клопотання захисника щодо закриття відносно нього кримінального провадження за спливом строків давності підтримав. Під час розгляду справи раніше обвинувачений відмовився давати пояснення скориставшись правом, передбаченим ст. 63 Конституції України.

Прокурор клопотання підтримав, зазначив про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в цій частині обвинувачення, оскільки сплив строк притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України, передбачений ст. 49 Кримінального кодексу України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені суду матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у відповідності до положень ст.12 КК України, кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України ( в редакції чинній на момент події правопорушення) є кримінальним проступком, який карається штрафом від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, яке інкримінується обвинуваченому, було вчинене 12.08.2020 року, тобто понад три роки тому.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом ст.ст. 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст.49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням ними своєї винуватості в скоєнні кримінального правопорушення.

Отже є підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України та закриття кримінального провадження в цій частині.

Оскільки суд звільняє ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності лише в частині пред`явленого йому обвинувачення, підстав для вирішення питання про долю речових доказів у цьому кримінальному провадженні на даний час немає.

Потерпіла за вищевказаним епізодом ОСОБА_7 в судові засідання не з`являлася, але заявила через систему Електронний суд цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, в якому просила стягнути з обвинуваченого 8500 грн. матеріальної та 4000 грн. моральної шкоди. Позов було прийнято судом до розгляду одночасно з кримінальним провадженням.

Закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

У разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Отже цивільний позов ОСОБА_7 слід залишити без розгляду та роз`яснити потерпілій, що вона має право звернутися з цим позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Крім цього, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за наступних обставин.

Органом досудового розслідування встановлено, що продовжуючи свою злочинну діяльність, весною 2021 року (точний час та дата слідством не встановлено) у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, під приводом виготовлення документів та влаштування осіб на роботу за кордон, маючи на меті в подальшому не надсилати ніякі документи та не влаштовувати осіб на роботу.

Виконуючи задумане, ОСОБА_4 створив оголошення на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 про надання послуг працевлаштування за кордоном від імені ФОП « ОСОБА_6 ».

Так, в березні 2021 року на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 оголошення з приводу влаштування за кордон, яке виклав ОСОБА_4 побачила ОСОБА_9 , яка зателефонувала на вказаний в оголошенні номер НОМЕР_3 , їй відповів чоловік, який представився ОСОБА_10 , в ході розмови ОСОБА_9 проявила зацікавленість умовами працевлаштування. Виконуючи задумане ОСОБА_4 через мобільний додаток «Viber» надіслав ОСОБА_9 інформацію щодо документів, які необхідні для працевлаштування, а також номер банківської картки № НОМЕР_4 , куди необхідно було перерахувати грошові кошти в сумі 1700 грн.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, який виразився у повідомленні ОСОБА_9 в ході переписки неправдивої інформації про надіслання документів для працевлаштування за кордоном, діючи умисно, з метою заволодіння коштами ОСОБА_9 , шляхом обману ОСОБА_4 домовився про повну оплату документів у розмірі 1700 грн. і повідомив про необхідність здійснення вказаної оплати на номер банківської картки «ОксіБанк» № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_4 .

Погодившись на вказану пропозицію, ОСОБА_9 , будучи введеною в оману та впевненою у виконанні ОСОБА_4 , взятих на себе зобов`язань щодо пересилання документів для працевлаштування за кордоном, 19.04.2021 на рахунок банківської картки НОМЕР_4 в якості повної оплати, перерахувала грошові кошти в загальній сумі 1700 грн., якими ОСОБА_4 заволодів шляхом перерахунку на номер банківської картки НОМЕР_4 , яка оформлена на його ім`я, чим спричинив ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 1700 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно.

Обвинувачений в судовому надав згоду на закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 185 КК України відносно нього, в частині обвинувачення за вищевикладеним епізодом з огляду на набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX.

Прокурор та захисник погодились із тим, щоб кримінальне провадження в цій частині було закрито.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Від так 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX.

Пунктом 3 цього Закону ст.51 КУпАП викладена в новій редакції, відповідно до якої відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; відповідальність за ч. 2 ст. 51 КУпАП за дії, передбачені частиною першою цієї статті настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу визначено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб - 3028 гривень. Отже, у частині кваліфікації кримінальних правопорушень при визначенні розміру шкоди, збитків застосовується неоподатковуваний мінімум в розмірі 1514,00 грн., тобто 50 відсотків від розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року (підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу).

Інкриміноване обвинуваченому діяння було вчинене 19.04.2021 року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 року встановлено розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2021 року 2189 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема працездатних осіб, з 1 січня 2021 року 2270 грн.

Шкода, яка завдана потерпілій ОСОБА_9 кримінальним правопорушенням у 2021 році складає 1700 грн., тобто менше, ніж 2 270 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається вразі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З огляду на викладене, кримінальне провадження № 0000357 від 09.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 190 КК України, в частині епізоду заволодіння 19.04.2021 року грошовими коштами ОСОБА_9 в сумі 1700 грн., підлягає закриттю.

Оскільки кримінальне провадження закривається судом лише в частині пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, підстав для вирішення долі речових доказів, судових витрат і таке інше, на даний час немає.

Керуючись ст. 55 Конституції України, п.4-1 ст.284, ст.ст. 284-288, 369-372 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в частині обвинувачення у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

На підставі ст. 49 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Кримінальне провадження № 0000357 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2021 року в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України - закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Кримінальне провадження № 0000357 від 09.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, в частині епізоду заволодіння 19.04.2021 року грошовими коштами ОСОБА_9 в сумі 1700 грн., закрити на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 цього Кодексу у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння - Закону України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: