Справа № 173/3823/23
Номер провадження1-кп/173/94/2024
В И Р О К

іменем України

30 вересня 2024 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді - ОСОБА_1

при секретареві - ОСОБА_2

за участю: прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новомиколаївка Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засоби зв`язку - моб. тел.: НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1,17,20 частини першої статті 106 Конституції України, Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на території України оголошена та проводиться загальна мобілізація.

Згідно ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок І військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, зокрема, що військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування ЗСУ та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Згідно статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час: громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти ІНФОРМАЦІЯ_3 у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях начальників ІНФОРМАЦІЯ_3 ), де вони перебувають на військовому обліку, громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

Згідно ч. 1 ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, винні у порушенні правил військового обліку громадян України, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно з ст.1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, в Україні діє особливий період.

ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним в особливий період, 11 квітня 2023 року, прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з проведенням призову громадян за мобілізацією у відповідності до п. 17 ч. 1 ст. 106 Конституції України, на виконання Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, де 11.04.2023 пройшов медичний огляд за результатами якого визнаний військово-лікарською комісією придатним до військової служби.

Після чого, 01.12.2023 ОСОБА_4 , в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_5 за вищевказаною адресою під особистий підпис отримав бойову повістку на відправку 05.12.2023 для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України, але у вказаний в повістці час ОСОБА_4 , до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 не заявився.

Також, 21.12.2023, ОСОБА_4 , знову під особистий підпис отримав повістку з`явитися 22.12.2023 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 на відправку для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України, але у вказаний в повістці день, а саме 22.12.2023, ОСОБА_6 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 не з`явився.

У той же час, ОСОБА_4 , не бажаючи виконувати загальний обов`язок відбувати військову службу, покладеного на громадян України, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення ст. 65 Конституції України, ст. 1, ст. 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, ст. 17 Конституції України, діючи умисно, протиправно, маючі на меті ухилитися від призову за мобілізацією, достовірно знаючи про свій обов`язок щодо призову за мобілізацією, будучи військовозобов`язаним та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у вказані в повістках дні, тобто, 05 грудня 2023 та 22 грудня 2023 року, до ІНФОРМАЦІЯ_4 без поважних на те причин не прибув та жодних обставин неприбуття не повідомив, чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, тобто порушив порядок комплектування Збройних Сил України та не виконав загального обов`язку щодо відбування військової служби під час мобілізації, на особливий період.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся та пояснив, що в квітні 2023 року він пройшов медичний огляд, та отримав бойову повістку, але так як він мав захворювання, він у вказаний в повістці день до РТЦК не з`явився так як проходив стаціонарне лікування з приводу захворювання легенів. Потім в грудні місяці 2023 року він знову отримав повістку для явки до РТЦК для подальшого відправлення несення військової служби. Але за даною повісткою також не з`явився, так як не готовий до несення військової служби. Крім того в нього є дружина, переміщена з Миколаївської області, та маленька дитина. Вони перебували в окупації, де відчули та бачили всі жахи, пов`язанні з військовою агресією, тому на даний час він не має готовності до несення військової служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України суд, за згодою учасників кримінального провадження, враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Наслідки того, що учасники розгляду кримінального провадження при такому порядку дослідження доказів зможуть оскаржити вирок лише в частині призначеного покарання останнім роз`яснені та ними зрозумілі.

Суд вважає вину ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст. 336 КК України за ознаками ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, застосованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання , як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи.

Таким чином призначаючи покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України належить до не тяжкого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря - психіатра і лікаря - нарколога не перебуває. За місцем проживання характеризується посередньо, працює неофіційно, одружений, на утриманні має малолітню дитину , раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання, передбачених ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді Кам`янського районного відділу № 1 філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ступінь повторного вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 , кримінального правопорушення є середнім, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі Виконання покарання в громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

Враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, особу ОСОБА_4 , з урахуванням висновку органу пробації, суд вважає можливим та необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 336 Кримінального кодексу України .

В свою чергу, за наведених вище обставин, та враховуючи, що обвинувачений повністю визнає свою вину, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , без ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1.2 ч. 1 ст. 76 КК України, яке вважає необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, а також забезпечить можливість здійснення відносно нього з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.

Так як під час досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченому не обирався і суд дійшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від призначеного покарання у виді позбавлення волі з встановленням випробування, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , при ухваленні вироку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 65, 75, 76, ст. 336 Кримінального кодексу України, ст.ст. 368, 370, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання, установивши йому випробувальний строк тривалістю в два роки

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, навчання, або роботи.

Речові докази в кримінальному провадженні - відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні

Запобіжний захід до ОСОБА_4 - не застосовувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні - не заявлений.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому і прокуророві.

Суддя ОСОБА_1