УХВАЛА

Іменем України

21 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 185/10692/22

провадження № 51-4297 впс 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження (справа № 185/10692/22) щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 Кримінального кодексу України (далі - КК), з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановив:

До Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 про направлення матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_5 із Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні Павлоградського районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 70000676 (справа № 185/10692/22) за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК.

08 квітня 2024 року по справі було постановлено вирок, а 05 вересня 2024 року Дніпровським апеляційним судом справу повернуто на новий розгляд до Павлоградського міськрайонного суду. Жодного судового засідання станом на жовтень 2024 року не відбулось.

Під час першого розгляду справи Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, обвинувачений ОСОБА_5 доставлявся конвоєм в судове засідання, свідки, прокурор та адвокат приймали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. При цьому, по справі було допитано близько 10 свідків, які проживають в Харківській області та допитувались через програму «Електронного суду» (ЄСІТС) із акаунтів слідчих РУП ГУНП Харківської області. Проведення допиту свідків не з приміщення суду, а із відділу поліції, призвело до суттєвих розбіжностей в показах, що в подальшому призвело до направлення справи на новий розгляд в першу інстанцію, а тому сторона захисту вважає, що ефективно здійснити допит свідків у режимі відеоконференції, в якій приймають участь всі сторони провадження не можливо. Також захисник посилається на значну відстань до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із міста Харкова приблизно 245 кілометрів, щодо унеможливлює безпосередню участь сторони захисту, сторони обвинувачення та свідків в залі судових засідань.

Тому, з метою забезпечення оперативності і ефективності кримінального провадження, на думку сторони захисту, доцільно направити справу з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, зокрема до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Учасникам судового провадження повідомлено про час та місце розгляду клопотання, проте, в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заяв про відкладення дати розгляду клопотання не надійшло.

Перевіривши доводи, наведені у клопотанні, дослідивши матеріали, які надійшли до суду, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів із дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Абзацом 6 ч. 1 ст. 34 КПК передбачена можливість у виняткових випадках передати кримінальне провадження з одного суду до іншого.

Як убачається з матеріалів за клопотанням, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 перебуває на розгляді Павлоградського районного суду Дніпропетровської області (після скасування судом апеляційної інстанції рішення цього суду та повернення справи на новий судовий розгляд). При цьому, територіальна підсудність указаного кримінального провадження була визначена за Павлоградським районним судом Дніпропетровської області, розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану».

Розгляд підготовчого засідання призначено на 13:00 год 25 жовтня 2024 року.

У клопотанні захисник з посиланням на ст. 34 КПК порушує питання про направлення матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_5 із Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області до Дзержинського районного суду м. Харкова та мотивує його тим, що у ході першого судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 доставлявся конвоєм в судове засідання, захисник, прокурор та свідки приймали участь у режимі відеоконференції, при цьому, було допитано близько 10 свідків, які проживають в Харківській області. Також захисник, як на підставу передачі, посилається на значну відстань до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із міста Харкова.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу, що за змістом абзацу 6 ч. 1 ст. 34 КПК з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження воно може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя. Натомість захисник, висловлюючи прохання про направлення кримінального провадження до Дзержинського районного суду м. Харкова, не обґрунтовує конкретних обставин із посиланням на дані щодо місця проживання чи перебування учасників кримінального провадження, які були б винятковими, з огляду на вимоги абзацу 6 ч. 1 ст. 34 КПК, та свідчили про необхідність передачі кримінального провадження саме до цього суду.

При цьому, посилання захисника на те, що проведення допиту свідків не з приміщення суду, а із відділу поліції у режимі відеоконференції призвело до суттєвих розбіжностей в показах, що в подальшому призвело до направлення справи на новий розгляд в першу інстанцію, а тому справу слід передати до Дзержинського районного суду м. Харкова, оскільки вони проживають в Харківській області, колегія судів вважає не переконливими, оскільки така передача не забезпечить безпосередньої участі цих свідків у судовому засіданні, оскільки кожен з них, з тих чи інших підстав, вправі скористатись положеннями ст. 336 КПК, а питання про організацію місця проведення судового засідання в режимі відеоконференції покладено на суд у провадженні якого знаходиться справа.

Таким чином, клопотання захисника не міститься будь-яких даних з посиланням на обставини справи, які б свідчили про наявність виняткових обставин, визначених абзацом 6 ч. 1 ст. 34 КПК,для передачі кримінального провадження до іншого суду, як і будь-якої інформації про неможливість розгляду вказаного провадження Павлоградським районним судом Дніпропетровської області.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність підстав для направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Керуючись ст. 34 КПК, Суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження (справа № 185/10692/22) щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК, із Павлоградського районного суду Дніпропетровської області до Дзержинського районного суду м. Харкова залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3