Справа № 206/4983/24
Провадження № 1-кп/206/274/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2024 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000575 від 07.08.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 26.06.2006 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ст.69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки;

- 17.10.2006 Димитровським міським судом Донецької області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, приєднано невідбутий строк за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2006. Звільнений 04.06.2010 за відбуттям строку покарання;

- 25.08.2011 Димитровським міським судом Донецької області за ст. 395 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 3 місяці;

- 23.12.2011 Красногвардійським районним судом АР Крим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;

- 01.10.2012 Димитровським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, на підставі ч. 1, ч. 2 ст. 70 КК України, частково приєднано покарання за вироком Красногвардійського районного суду АР Крим від 23.12.2011, до відбуття 4 роки 9 місяців позбавлення волі;

- 22.11.2012 Красноармійським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано строк за вироком Димитровського міського суду від 01.10.2012, до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 17.05.2013 Красноармійським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. Звільнений 13.10.2016 за відбуттям строку покарання;

- 24.01.2018 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 395 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 2 місяці;

- 13.04.2018 Синельниківським міскрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 357, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України даним покаранням поглинуто покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2018, до відбуття 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- 19.06.2019 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України даним покаранням поглинути покарання за вироком Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 13.04.2018, до відбуття 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнений 29.01.2021 за відбуттям строку покарання;

- 19.03.2021 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 17.05.2021 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

- 05.01.2023 Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 391 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2021, до відбуття 1 рік 2 місяці позбавлення волі. Звільнений 05.04.2024 за відбуттям строку покарання;

- 02.08.2024 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 07 серпня 2024 року приблизно о 10 годин 20 хвилин проїжджав на велосипеді помаранчевого кольору по АДРЕСА_3 , де неподалік будинку 22 зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом 1 групи з дитинства за діагнозом дитячий церебральний параліч та епілепсія, у якого з правої кишені шортів одягнених на ньому виглядав мобільний телефон марки «Moto», моделі «Е13», ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 . В цей час, ОСОБА_3 визначив зазначений мобільний телефон об`єктом свого злочинного посягання та у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, а саме вказаного мобільного телефону, належного ОСОБА_6 , який є інвалідом 1 групи з дитинства за діагнозом дитячий церебральний параліч та епілепсія.

Будучи обізнаним, що 24.02.2022 року на підставі Указу Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації,на території України було введено воєнний стан, а також те, що у подальшому, відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.05.2024 № 271/2024, строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року продовжено строком на 90 діб, ОСОБА_3 приступив до реалізації свого злочинного умислу.

Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, ОСОБА_3 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, з корисливих мотивів, передбачаючи спричинення майнової шкоди потерпілому та бажаючи її настання, усвідомлюючи, що його дії є відкритими та очевидними, а також скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 має інвалідність 1 групи з дитинства за діагнозом дитячий церебральний параліч та епілепсія, розуміючи, що останній не буде чинити опір, пересуваючись на велосипеді помаранчевого кольору, під`їхав до потерпілого ззаду та лівою рукою дістав з правої кишені шортів одягнених на ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Moto», моделі «Е13», ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 .

Далі, доводячи свій злочинний умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_6 , вчинене повторно, в умовах воєнного стану, до кінця, ОСОБА_3 перебуваючи у тому ж місці та в той же час, тобто неподалік будинку АДРЕСА_3 тримаючи мобільний телефон марки «Moto», моделі «Е13», ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , належний ОСОБА_6 , у руках, пересуваючись на велосипеді помаранчевого кольору, попрямував у двори будинків розташованих по АДРЕСА_3 , в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними, незаконними діями ОСОБА_3 , заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2001 гривень 67 копійок.

01.10.2024 року між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 186 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме: ч. 4 ст.186 КК України обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді семи років позбавлення волі. З урахуванням положень ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком ухваленим Самарським районним судом м. Дніпропетровська від 02.08.2024 року та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на сім років один місяць.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК Країни Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;

2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_3 також просив затвердити дану угоду з прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.

Потерпілий ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_7 надали прокурору згоди на укладення між ним та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України є тяжким.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК, а також наслідки укладення, затвердженої даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам ст. 472 КПК України та може бути затверджена і по ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, за якими слід призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 395, 468, 472, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 01.10.2024 року, укладену між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (сім) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2024 року і визначити остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 1 (один) місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 , а саме з 07.08.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь експерта ОСОБА_8 документально підтверджені витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3947/24 від 14.08.2024 року в розмірі 320,00 грн.

Речові докази: мобільний телефон марки «Мото», моделі «Е13», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити останньому за належністю; 6 СD-R диски на аркушах 49, 55, 69, 91, 131 та 137 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1