Справа № 182/6976/24
Провадження № 1-кс/0182/1221/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2024 м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл..

ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Нікополі клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2024 № 0001418 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області,

громадянина України, із освітою 9 класів, який зареєстрований та

фактично проживає у

АДРЕСА_1 , не працює, неодружений, на утриманні нікого не має, раніше судимий:

-23.04.2024 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за

ч.4 ст. 186, 69 до 5 років позбавлення. На підставі ст. 75, 76 КК України

звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

22 листопада 2024 р. до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2024 № 0001418 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Доводи клопотання

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що в провадженні СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2024 № 0001418 за ознаками кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Органом досудового розслідуванням встановлено, що 19 листопада 2024 року приблизно о 18 годині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , в якій фактично проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з його колишньою цивільною дружиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спілкувались та розпивали алкогольні напої. Під час спільного вжиття алкогольних напоїв ОСОБА_7 почала скаржитися ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з яким вона проживає разом за адресою: АДРЕСА_3 , та який постійно її ображає.

Будучи обуреними поведінкою ОСОБА_8 у ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , та продовжили спільно розпивати спиртні напої.

Реалізуючи свій умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , 19 листопада 2024 року приблизно о 23 годині ОСОБА_7 пішла до себе додому за адресою: АДРЕСА_3 , та за раніше узгодженою домовленістю повинна була повідомити, коли ОСОБА_8 повернеться додому, зателефонувавши на мобільний телефон ОСОБА_6

20 листопада 2024 року приблизно о 00 годин 34 хвилин ОСОБА_7 зателефонувала ОСОБА_6 та повідомила, що ОСОБА_8 прийшов додому, в цей час ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за раніше узгодженою домовленістю підійшли до під`їзду АДРЕСА_4 де ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_7 , щоб остання відчинила двері в під`їзд, на що ОСОБА_7 спустилася та відчинила двері, після чого, ОСОБА_6 піднявся на 9 поверх та почав спускатися, а ОСОБА_5 , залишився чекати на першому поверсі.

В цей час ОСОБА_8 почувши телефонну розмову ОСОБА_7 , почав втікати з квартири, оскільки зрозумів, що його життю та здоров`ю загрожує небезпека. В той час коли ОСОБА_8 вибігав з під`їзду АДРЕСА_4 , там перебував ОСОБА_5 , який тримав в руках дерев`яні битки.

З метою реалізації умислу на спричинення тілесних ушкоджень в цей же день приблизно о 00:50 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 , реалізуючи спільний умисел, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відразу наніс ОСОБА_8 удар дерев`яною биткою по голові. Після отриманого удару ОСОБА_8 почав втікати, а ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 побігли наздоганяти останнього.

20 листопада 2024 року приблизно о 00 годині 54 хвилини ОСОБА_8 , втікаючи від ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перечепився та впав поблизу супермаркету «АТБ» по АДРЕСА_6 . В цей час його наздогнав ОСОБА_5 , який продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , почав наносити численні удари дерев`яною биткою, по голові, тулубу та верхнім кінцівкам лежачому на асфальті ОСОБА_8 .

Приблизно 00 годині 55 хвилин до лежачого на земля ОСОБА_8 , також підійшли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_6 , з метою реалізації свого спільного злочинного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , почав наносити лежачому на асфальті ОСОБА_8 численні удари дерев`яною биткою по голові, тулубу та верхніх кінцівках.

Після цього, ОСОБА_6 приблизно о 00 годин 55 хвилин передав дерев`яну битку ОСОБА_7 для подальшого побиття ОСОБА_8 . Взявши до рук дерев`яну битку, ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , почала наносити лежачому на асфальті ОСОБА_8 численні удари дерев`яною биткою по голові, тулубу та верхніх кінцівках та віддала дерев`яну битку ОСОБА_6 та сама залишилась поряд з лежачим на землі ОСОБА_8 .

В подальшому в період часу з 00 годин 55 хвилин до 01 годин 08 хвилин ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу супермаркету «АТБ» по вул. Шевченка, 188 в м. Нікополі, Дніпропетровської області, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 наносили останньому численні удари дерев`яними битками по голові, тулубу та верхніх кінцівках.

Умисними діями ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 були спричиненні тілесні ушкодження відповідно до медичної довідки №2244 від 20.11.2024р. виданої КП «Нікопольська міська лікарня №4» НМР» у вигляді: ЗЧМТ, Носова кровотеча. СГМ. Закритий перелом лівої виличної кістки. Закритий перелом верхньої щелепи з обох сторін, правої скроневої кістки та потиличної кістки. Відкритий перелом кісток носа. Множинні забійна рани обличчя та волосяної частини голови.

Після спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 викликав швидку медичну допомогу ОСОБА_8 , а сам разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 втекли з місця події.

Бригадою екстреної швидкої медичної допомоги ОСОБА_8 було госпіталізовано до КП «Нікопольська міська лікарня №4» НМР».

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб.

21.11.2024 ОСОБА_5 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив умисний тяжкий злочин, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7-ми до 10-ти років, він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання, що може спонукати його переховуватись від слідства та суду; може незаконно впливати на потерпілого з метою зміни ним показань; може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ніде не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а, отже, є ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти наявним ризикам. У його оточенні немає осіб, які заслуговують на довіру й зможуть поручитися за виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків. Враховуючи всі обставини, слідчий просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити, оскільки вважає, що є обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також є ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Пояснив, що він дійсно вчинив цей злочин. Він був у стані сильного алкогольного сп`яніння і згоден, що вчинив погано. Свій поступок пояснює тим, що сам потерпілий зробив для нього багато поганого і через нього він постраждав, тому він його побив. Проте таких поганих наслідків для потерпілого він не хотів.

Оцінка та висновки слідчого судді

Вислухавши прокурора, підозрюваного, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя, суд, як це зазначено у ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як вбачається з наданих копій матеріалів, а саме з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинені кримінальні правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 121 КК України внесені до ЄРДР 20.11.2024 № 0001418.

21 листопада 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 є підозрюваним у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121КК України.

Щодо наявності обґрунтованої підозри

При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, однією з підстав є саме обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення повідомлення про підозру.

Наявність обґрунтованої підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Звертаючись до практики ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy), «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), зазначається, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, тобто мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема: протоколом огляду місця події; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; медичною довідкою КП «Нікопольська міська лікарня №4» НМР; протоколом огляду предметів, добровільно наданих свідком ОСОБА_9 ; протоколом огляду відеозаписів з місця події; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_10 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення /злочину/.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що повідомлена ОСОБА_5 підозра на час розгляду клопотання відповідає мінімальному рівню обґрунтованості, тобто зазначені у клопотанні слідчого і додані до нього докази, досліджені в судовому засіданні, на мінімальному рівні підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення за наведених обставин, а наявні в матеріалах клопотання докази у їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Наявність ризиків, та їх обґрунтованість

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).

Так, у клопотанні слідчим заявлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та суду; ризик незаконного впливу на потерпілого; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає, що заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду) об`єктивно існує, бо підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 7-ми до 10-ти років, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого.

Також слідчий суддя вважає, що наявний заявлений стороною обвинувачення й ризик незаконного впливу на потерпілого (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), бо підозрюваний, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на нього з метою зміни показів.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

На обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчим у клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, а також, будучи засудженим 23.04.2024 Нікопольським міськрайонним судом за ч. 4 ст. 186, 69 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, знову вчинив кримінальне правопорушення.

З огляду на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину, існування даного ризику не виключається.

Зазначена позиція не суперечить принципу презумпції невинуватості, оскільки мова йде про ймовірну можливість особи вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, а не про звинувачення особи у вчиненні кримінальних правопорушень.

Отже, на думку слідчого судді, прокурором доведено наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Вказаний ризик на даному етапі досудового розслідування існує.

Щодо можливості застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує, що інкримінований ОСОБА_5 злочин належить до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7-ми до 10-ти років; доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 даного кримінального правопорушення; доведення існування ризиків: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілого; вчинення іншого кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_5 не працює, не одружений, на утриманні нікого не має, раніше судимий, що, на переконання слідчого судді, дає певну характеристику особі підозрюваного. Окрім того, слідчий суддя враховує й те, що ОСОБА_5 вчинив новий умисний злочин в період відбування іспитового строку за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 23.04.2024. Зважаючи на вищевикладені обставини у сукупності, слідчий суддя переконаний, що стороною обвинувачення доведено необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим під час судового розгляду ризикам.

Так, особисте зобов`язання не зможе перешкодити можливості переховування підозрюваним; вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Жодних звернень щодо передачі ОСОБА_5 на поруки не надходило. Домашній арешт щодо ОСОБА_5 застосувати також недоцільно, оскільки у підозрюваного немає родичів, які б змогли належним чином контролювати його поведінку та гарантувати виконання підозрюваним умов домашнього арешту.

Отже з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення /злочину/, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Зазначений висновок узгоджується і з позицією Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під вартою, тому суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства (наприклад, рішення «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України» та інш.).

Зважаючи на відомі обставини кримінального провадження, на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя приходить до висновку про доведеність обставин, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Щодо альтернативного запобіжного заходу

Т.я. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), що поєднаний із застосуванням насильства, згідно із ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави йому не визначається.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2024 № 0001418 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів та строку досудового розслідування, тобто ухвала діє до 11-45 год. 23 січня 2025 р.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту оголошення ухвали, тобто з 11-45 год. 25.11.2024.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1