Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/504/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст.149 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2024 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 вересня 2024 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000153 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 149 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області лейтенант поліції ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 149 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що імовірно причетним до вказаного кримінального правопорушення, є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , користується мобільним терміналом з номером НОМЕР_1 , який співмешкає з двома неповнолітніми дівчатами ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 так користуючись їх уразливим станом, соціальною незахищеністю та тим, що вони неповнолітні примушує їх до використання в порнобізнесі, а саме виготовляє фото відео матеріали за їх участю з метою продажу на закордонні сайти під замовлення клієнтів.

16.08.2024 в період часу з 07:32 год. по 11:16 год., на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда, ОСОБА_1 , від 30.07.2024, було проведено обшук за місцем фактичного проживання та реєстрації ОСОБА_8 , 07.05.1969 за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого було виявлено та вилучено належні ОСОБА_8 речі:описані в прохальній частині клопотання, які визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді задоволено вказане клопотання.

Накладено арешт на майно, а саме на: флеш накопичувач марки «HI-Rail», об`ємом 8 ГБ., який упаковано до спец. пакету № ICR0169823; відео касети: 1 касета марки «Fuji» з маркуванням барвником зеленого кольору «Яхта Дети, Церковь», одна касета марки «SKС», з маркуванням «6Б школа», касета з маркуванням барвником зеленого кольору, «Поликлиника УВД сауна 3», касета марки «BASF» з маркуванням «Александр», касета марки «TDK» з маркуванням «мультфильм Кривуляк», касета з маркуванням «Семья Глухой А, домашня № 4», касета марки «KONICA» з маркуванням барвником зеленого кольору «Семья Анаконда 2», касета марки «BASF», касету марки «TDK» з маркуванням «Quad», касета з маркуванням «Северное сияние», всі 10 касет упаковані до спец. пакету №WAR1608416; ноутбук марки «TOSHIBA» з серійним номером: Y5111126H, який упаковано до спец.пакету №KIV5102424; мобільний телефон марки «iPhone» в корпусі сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_2 », з розбитим екраном; мобільний телефон марки «iPhone» в корпусі білого кольору «ID BCG A1303A»; мобільний телефон марки «iPhone» в корпусі сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_3 , в чорному чохлі з пошкодженим екраном, мобільний телефон марки «Lenovo» серійний №: «8S5B19719803GXSZ35Z017E, з двома сім-картами та картою пам`яті; мобільний телефон марки «iPhone SE» ІМЕІ: НОМЕР_4 в корпусі чорно-сірого кольору з пошкодженим екраном; мобільний телефон марки «iPhone» в корпусі темного кольору з ІМЕІ: НОМЕР_5 , (всього шість телефонів», які упаковано до спец. пакету №WAR1341988; відеокамеру марки «Sony Handycam» з касетою в середині, два оптичні носії інформацій , диски формату DVD-R, які упаковано до спец. пакету №KIV5104464; ноутбук марки «Fujitsu» в корпусі чорного кольору, модель «АН531», серійний № НОМЕР_6 , разом із зарядним пристроєм, який упаковано до спец. пакету № KIV5117244; мобільний телефон марки «iPhone 7» в корпусі рожевого кольору з сім-картою НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_7 , мобільний телефон марки «LG K40» з ІМЕІ: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 з сім картою: НОМЕР_10 , в корпусі чорного кольору , мобільний тефлон марки «HUAWEI ATU-L21, в корпусі світлого кольору з розбитим екраном, мобільний тефлон марки «NOKIA TA-1053», з ІМЕІ: НОМЕР_11 , ІМЕІ2: НОМЕР_12 з сім-картою НОМЕР_13 та мім-картою «Лайфселл», які упаковано до спец. пакету № ICR0169826; чотири флеш-накопичувачі, серед яких один марки «Nibrano» та один флеш- накопичувач з маркуванням «Ощадбанк», які упаковано до спец. пакету № ICR0169824; мобільний телефон «NOKIA» чорного кольору, мобільний телефон «NOMI», чорного кольору, iPod в корпусі сірого кольору, які упаковано до спец. пакету № ICR0169826; банківські картки: одна «А-Банк» № НОМЕР_14 , одна «Монобанк»№ НОМЕР_15 , які упаковано до спец. пакету №ICR0169825; два оптичних носія інформації CD-R ( один марки «LG» з маркуванням «Фото», другий марки «SONY», 700 МБ), документи на 3 арк., на ім`я ОСОБА_10 , які упаковано до спец. пакету № SUD1024478; два оптичні носія інформації: диск DVD-R з маркуванням, «Даша мультик», диск CD-R, з маркуванням «Экстремальные школьницы 3», які упаковано до спец. пакету № PSP2155801; картону коробку з маркуванням «Prettylove» (від фалоімітатора), яку упаковано до спец. пакету №WAR1342005, власником та фактичним володільцем яких є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також на паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який упаковано до спец. пакету №PSP2155794 власником та фактичним володільцем якого є ОСОБА_10 із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню №0000153.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що вилучені у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, зокрема проведення комп`ютерно-технічних експертиз для зняття інформації з пристроїв, в тому числі відновлення видаленої інформації.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, на даній стадії кримінального провадження, не надано; вилучені речі обґрунтовано постановою слідчого визнано речовими доказами, оскільки вони відповідають критеріям, визначеними ст. 98 КПК України, що доведено слідчим, прокурором.

Арешт вказаного майна є співрозмірним з потребами кримінального провадження та необхідний з метою забезпечення кримінального провадження та використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту та повернути ОСОБА_8 речі, а флеш накопичувач залишити в матеріалах справи. Також просить допитати потерпілу ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 .

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на думку захисту вилучені речі не мають значення до справи, відеокасетам більше 30 років. А флеш накопичувач підкинули працівники поліції.

Слідчий суддя безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про виклик ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна та самого власника майна ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просив її задовольнити, які доповнили що накладено арешт і на банківські ключі благодійної організації, думку прокурора, який заперечував проти задоволення, дослідивши докази надані стороною обвинувачення, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

В ході апеляційного розгляду, жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею вищевказаного рішення, колегія суддів в матеріалах клопотання про накладення арешту на майно не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги захисника є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, відповідно до якої, у ньому має бути зазначено правові (законні) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також перелік та види майна, що належить арештувати, документи що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим третіми особами таким майном.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, згідно якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Арешт майна з підстав передбачених ч.2 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В даному випадку слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 170-173 КПК України, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Колегією суддів під час апеляційного розгляду встановлено, що ВМП ГУНП в області надійшло повідомлення про те, що невстановлена слідством особа, користуючись уразливим станом, соціальною незахищеністю неповнолітніх, а саме: ОСОБА_10 , 2007 р.н. та ОСОБА_11 , 2007 р.н., примушує до участі у порнобізнесі, а саме виготовляє фото та відеоматеріали з їх участю, в подальшому продає на закордонні сайти під замовлення клієнтів, з метою отримання матеріальної вигоди.

За вказаним фактом Кропивницькою окружною прокуратурою в Кіровоградській області, внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 26.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, проведення досудового розслідування доручено слідчому відділу Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області.

В ході досудового розслідування встановлено, що імовірно причетним до вказаного кримінального правопорушення, є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , користується мобільним терміналом з номером НОМЕР_1 , який співмешкає з двома неповнолітніми дівчатами ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 так користуючись їх уразливим станом, соціальною незахищеністю та тим, що вони неповнолітні примушує їх до використання в порнобізнесі, а саме виготовляє фото відео матеріали за їх участю з метою продажу на закордонні сайти під замовлення клієнтів.

16.08.2024 в період часу з 07:32 год. по 11:16 год., на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда, ОСОБА_1 , від 30.07.2024, було проведено обшук за місцем фактичного проживання та реєстрації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого було виявлено та вилучено належні ОСОБА_8 речі.

Постановою слідчого СВ Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 від 16.08.2024 року речі виявлені в результаті обшуку визнано у кримінальному провадженні №0000153 від 26.06.2024 року речовими доказами.

Постановами слідчого СВ Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 від 29.08.2024, 28.08.2024, 23.09.2024, 09.09.2024 призначено у кримінальному провадженні №0000153 від 26.06.2024 року ряд компьютерно-технічних експертиз по вилученим в результаті обшуку речам, які і встановлять яка інформація міститься на вилучених електронних носіях.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що вилучені речі в результаті обшуку за місцем фактичного проживання та реєстрації ОСОБА_8 , яке постановою слідчого СВ Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 від 16.08.2024 року визнано речовим доказом, може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а також те, що дані речі, зберегли на собі сліди та інші відомості, які можуть бути використані, як доказ, потрібні для проведення необхідних слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні, зокрема експертиз.

А тому, колегія суддів погоджується з мотивацією слідчого судді про те, що вилучені речі в результаті обшуку є речовим доказом та з метою унеможливлення подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення та відчуження тимчасово вилученого майна, необхідно накласти арешт.

З приводу тверджень захисника про те, що вилучені речі не мають значення до справи, оскільки відеокасетам більше 30 років, колегією суддів не можуть бути враховано оскільки на даний час в рамках кримінального провадження проводяться ряд експертиз, і виключно експерт може встановити належність інформації на вилучених речах до дитячої порнографії.

В той же час колегія суддів враховує, що вилучені речі на які накладене арешт жодним чином не погіршує становище ОСОБА_8 , обумовлений необхідністю збереження речових доказів з метою проведення ряду експертиз.

Після проведення відповідних експертиз у разі відсутності / не встановлення на вилучених електронних носіях інформації, яка має значення для з`ясування предмету доказування по даному кримінальному провадження або у разі підтвердження знаходження на флешці банківських ключів, власник майна може звернутися з клопотанням до слідчого про повернення вказаних речей.

Доводи сторони захисту про необхідність допиту свідків, як підставу для скасування арешту майна, колегією суддів не можуть бути враховано, оскільки виключно експерт може встановити належність інформації на вилучених речах до дитячої порнографії.

При цьому, з`ясування відносин між неповнолітньою ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 в ході розгляду клопотання про накладення арешту на майно, знаходиться поза межами розгляду справи, не стосується предмкеету розгляду апеляційної скарги та жодним чином не впливає на прийняття рішення щодо необхідності накладення арешту на майно.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника власника майна про те, що обшук проведений з порушенням порядку, та як наслідок докази здобуті в ході обшуку є недопустимими, необхідно зазначити наступне.

Так вимоги ст. 303 КПК України передбачають вичерпний перелік рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскарженні на досудовому провадженні.

Однак, у вказаному переліку немає повноважень сторони захисту, власника вилученого майна чи іншої особи, права та інтереси якої було обмежено під час досудового розслідування, на оскарження порушень під час обшуку й визнання такого обшуку та його наслідків недійсними, оскільки на даному етапі провадження слідчий суддя або суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Тобто, стороною захисту порушується питання щодо оцінки законності, достатності та допустимості доказу, а саме проведеного обшуку.

Однак на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті та під час винесення вироку, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Враховуючи те, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000153 не завершене, а також те, що слідчий суддя або суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи про оцінку доказу, а саме проведеного обшуку з точки зору його достатності та допустимості, як такого, що не потребує вирішенню на даному етапі кримінального провадження.

З цих же підстав колегія суддів вважає необгрунтованими доводи захисника про непричетність осіб до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки вказане питання також не потребує вирішенню на даному етапі кримінального провадження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам, які б давали підстави для скасування вказаної ухвали слідчого судді та прийняття рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що судом першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та в межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слід визнати непереконливими, підстав для обґрунтованого сумніву в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегією суддів при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

У зв`язку з цим колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею відповідно до ст.ст.132, 170, 173 КПК дотримані принципи розумності та співрозмірності обмеження права власності осіб завданням кримінального провадження та враховані наслідки від вжиття такого тимчасового заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, доказів негативних наслідків обраного заходу забезпечення особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано та під час судового розгляду скарги не встановлено.

В апеляційний скарзі містяться, також, інші аргументи, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні та бути самостійною підставою для зняття арешту з майна.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені. При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для арешту, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі представника власника майна, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим доводи слідчого судді викладені в ухвалі про накладення арешту на майно є законними, обґрунтованими та такими, що підлягає залишенню без змін, а відтак вимоги апеляційної скарги, підлягають залишенню без задоволення.

Натомість вказане рішення слідчого судді не перешкоджає власнику майна в подальшому, в разі недотримання розумних строків проведення розслідування, порушувати перед органами досудового слідства, слідчим суддею клопотання про скасування арешту.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 170, 173, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 вересня 2024 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000153 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 149 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4