Справа № 610/1137/24
Провадження № 1-кп/645/358/24
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2024 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судових засідань ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Андріївка, Балаклійського району, Харківської області, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
23.01.2002 року вироком Балаклійського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із випробувальним терміном на 2 роки;
19.05.2004 року вироком Балаклійського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі - звільнений 06.12.2006 умовно-достроково на 5 місяців 21 день;
17.01.2008 року вироком Балаклійського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі - звільнений 11.12.2018 умовно-достроково на 8 місяців 21 день;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 286, ч. 2 ст. 15 п.13 ч. 2 ст. 115 КК України
14.12.2021 року, близько 08:00 години ОСОБА_9 керував технічно справним мотоциклом «Спарта СД 150» р.н.: НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, та рухався по автодорозі Р-78 в межах населеного пункту АДРЕСА_2 разом із пасажиром ОСОБА_6 . Під час руху по вказаній автодорозі, а саме поруч із буд. АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_9 , діючи необережно, незважаючи на те, що по вказаній автодорозі здійснювала перехід потерпіла ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась перпендикулярно межам проїзної частини, зліва на право відносно руху мотоциклу, грубо порушив вимоги п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:
- п. 12.3 ПДР України «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
Водій ОСОБА_9 , маючи можливість знизити швидкість без зміни напрямку руху, зробив невиправданий маневр вліво та виїхав на зустрічну смугу, внаслідок чого відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_10 , під час якого вона отримала тілесні ушкодження, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/315-БЛ/21 від 13.01.2022 у вигляді закритого перелому правої ліктьової кістки із зміщенням, який відноситься до середніх тілесних ушкоджень та закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з гематомою м`яких тканин правої тім`яної ділянки, що належать до легкого ступеня тяжкості, а також в результаті падіння з мотоцикла потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/316-БЛ/21 від 13.01.2022, у вигляді відкритого перелому правого надколінка, який відноситься до середніх тілесних ушкоджень та рвану рану середньої третини правої гомілки, що належить до легкого ступеня тяжкості.
Дії водія мотоциклу «Спарта СД 150» р.н.: НОМЕР_1 ОСОБА_9 . не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.
Також, 12 лютого 2024 року, близько 18:00 години, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який раніше вчиняв умисне вбивство, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в ході розпивання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті людині, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, в ході бійки взяв на кухні з тумби до правої руки кухонний ніж та умисно, цілеспрямовано, наніс один удару лезом ножа в життєво-важливий орган ОСОБА_11 , а саме в передню ліву частину грудної клітини в проекції серця, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді відкритого проникаючого ножового поранення серця, гемоперікард, яке відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. При цьому ОСОБА_9 виконав всі дії, які вважав за необхідне, але не довів свій злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині до кінця, з незалежних від його волі причин та у зв`язку з наданням потерпілому ОСОБА_11 своєчасної кваліфікованої медичної допомоги.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним кримінальних правопорушень вірно відображені пояснив суду, що 14.12.2021 року, в ранковий час, він керував належним йому мотоциклом «Спарта СД 150» в АДРЕСА_2 , зі сторони міста Балаклія до АДРЕСА_3 разом із пасажиром ОСОБА_6 , поруч із буд. АДРЕСА_2 , допустив наїзд на пішохода, яка рухалась перпендикулярно проїжджій частині.
Також, 12 лютого 2024 року, в вечірній час, він розпивав спирті напої з ОСОБА_11 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , між ними виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_11 наніс йому удар, після чого він взяв на кухні ніж та наніс ОСОБА_11 удар лезом ножа в ліву частину грудної клітини, однак наміру вбивати потерпілого він не мав.
Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.286 КК України, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним кримінального діяння, розуміючи яка міра покарання загрожує, показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, а саме про обставини, вчиненого правопорушення, прокурор та потерпіла не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів, процесуальних витрат та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченої. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
По епізоду замаху на умисне вбивство ОСОБА_11 , після допиту обвинуваченого ОСОБА_9 , колегією суддів встановлено повний порядок дослідження доказів.
Окрім визнання вини обвинуваченим, у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286, ч. 2 ст. 15 п.13 ч. 2 ст. 115 КК України, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення також повністю підтверджується зібраними по справі письмовими доказами в їх сукупності.
Рапортом чергового Відділу поліції №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області. (а.п.9)
Змістом протоколу огляду місця події та фототаблиці до нього від 12 лютого 2024 року, відповідно якого 12 лютого 2024 року в період часу з 22 год. 29 хв по 2 год. 38 хв. за адресою: АДРЕСА_4 було виявлено та вилучено: ніж з рукояткою коричневого кольору, змив рукоятки ножа, футболка темно синього кольору, з пошкодженням тканини розміром 1,2х18 мм та речовиною бурого кольору, 3 кухонні ножі. (а.п.11-28)
Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 13 лютого 2024 року та відеозаписом до нього, який було оглянуто у ході судового розгляду, за участю свідка ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_4 , відповідно якого свідок пояснив, що 12 лютого 2024 року вечірній час, він разом сі своїм знайомим ОСОБА_13 прийшов в гості до ОСОБА_9 , з яким він раніше відбував покарання, в ході розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відбувся конфлікт, в ході якого ОСОБА_15 наніс удар кулаком ОСОБА_16 , виникла бійка, в ході якої останній взяв ніж та наніс ОСОБА_17 в ділянку серця. (а.п.40-45)
Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 15 лютого 2024 року та відеозаписом до нього, який було оглянуто у ході судового розгляду, за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_4 , відповідно якого ОСОБА_9 , пояснив, що 12 лютого 2024 року вечірній час, до нього в гості прийшли ОСОБА_12 та ОСОБА_18 , в ході розпивання спиртних напоїв між ним та ОСОБА_13 відбувся конфлікт, в ході якого ОСОБА_15 наніс йому удар кулаком по обличчю, почалася бійка, в ході якої він взяв ніж та наніс ОСОБА_17 в ділянку серця. (а.п.62-68)
Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 11 квітня 2024 року та відеозаписом до нього, який було оглянуто у ході судового розгляду, за участюп потерпілого ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_4 , відповідно якого ОСОБА_9 , пояснив, що 12 лютого 2024 року вечірній час, він зі своїм знайомим ОСОБА_19 прийшов до ОСОБА_9 , в ході розпивання спиртних напоїв між ним та ОСОБА_20 відбувся конфлікт, спочатку словесний, а згодом і фізичний, в ході якого в ході якої ОСОБА_21 наніс йому удар ножем (а.п 73-77)
З досліджених судом, у порядку § 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судовим слідством встановлено наступне.
Висновок експерта №12-14/06-БЛ/24, наданий судово- медичним експертом Попаснянського районного відділення ЛОБ СМЕ ОСОБА_22 , відповідно якого 13.02.2024 року при проведення експертизи та медичної документації ОСОБА_9 , у нього мали місце синці повік лівого ока та правої ушної раковина. Тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів , особливі властивості яких в ушкодженнях не відобразилися, можливо в час та при обставинах вказаних ОСОБА_9 (а.п.29)
Висновок експерта № 14/446-Дм/24 джеперу з капюшоном, вилученого за адресою: АДРЕСА_4 , наданий відділенням судово медичної імунології бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної держадміністрації, на джемпері, вилученому за зазначеною адресою, знайдена кров людини, групи О з ізогемаглютинінами ант-А та анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_11 не виключається. Від підозрюваного ОСОБА_9 ця кров походити не може. (а.п.51-53)
Висновок експерта № 14/443-Дм/24 брюк ОСОБА_9 , вилучених за адресою: АДРЕСА_4 , наданий відділенням судово медичної імунології бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної держадміністрації, на брюках ОСОБА_9 знайдена кров людини, в який виявлено антиген Н. Таким чином, можна вважати, що кров в зазначеному об`єкті належить до групи О з ізогемаглютинінами ант-А та анти-В та походження її від потерпілого ОСОБА_11 не виключається. (а.п.58-60).
Висновок експерта №12-14/16-БЛ/24, наданий судово- медичним експертом Попаснянського районного відділення ЛОБ СМЕ ОСОБА_22 , відповідно якого у ОСОБА_11 встановлено: 12.02.2024 року відкрите проникаюче ножове поранення серця. Гемоперікард. Геморагічний шок ІІІ ст. Лівобічний гемопневмоторакс. Лівобічна пневмоонія (від 17.02.2024 року) . Соматична депресія (19.02.2024). Операція 12.02.2024 року. Ушивання колото різаної рани серця. ПХО рани грудної клітки, дренування лівої плевральної порожнини по Бюлау. При огляді 25.03.2024 року встановлені рубці грудної клітини зліва. За ступнем тяжкості дні ушкодження відносяться до Тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у час їх заподіяння. (а.п.69-71)
Висновок експерта №12-14/17-БЛ/24, наданий судово- медичним експертом Попаснянського районного відділення ЛОБ СМЕ ОСОБА_22 , відповідно якого у ОСОБА_11 встановлено: 12.02.2024 року відкрите проникаюче ножове поранення серця. Гемоперікард. Геморагічний шок ІІІ ст. Лівобічний гемопневмоторакс. Лівобічна пневмоонія (від 17.02.2024 року) . Соматична депресія (19.02.2024). Операція 12.02.2024 року. Ушивання колото різаної рани серця. ПХО рани грудної клітки, дренування лівої плевральної порожнини по Бюлау. При огляді 25.03.2024 року встановлені рубці грудної клітини зліва. За ступнем тяжкості дні ушкодження відносяться до Тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у час їх заподіяння. (а.п.78-80)
Висновок експерта №12-14/21-БЛ/24, наданий судово- медичним експертом Попаснянського районного відділення ЛОБ СМЕ ОСОБА_22 , відповідно якого у ОСОБА_11 встановлено: 12.02.2024 року відкрите проникаюче ножове поранення серця. Гемоперікард. Геморагічний шок ІІІ ст. Лівобічний гемопневмоторакс. Лівобічна пневмоонія (від 17.02.2024 року) . Соматична депресія (19.02.2024). Операція 12.02.2024 року. Ушивання колото різаної рани серця. ПХО рани грудної клітки, дренування лівої плевральної порожнини по Бюлау. При огляді 25.03.2024 року встановлені рубці грудної клітини зліва. Умов, за яких було причинено ушкодження в області грудної клітки, ОСОБА_11 у протоколі слідчого експерименту не вказує. Ушкодення на футболці поло темно-синього кольору могло бути заподіяно ножем або йому подібним. Ушкодження на футболці співпадає з ділянкою тіла, на якій знаходилося ножове поранення грудної клітки (а.п.81-83).
Висновок експерта №12-14/18-БЛ/24, наданий судово- медичним експертом Попаснянського районного відділення ЛОБ СМЕ ОСОБА_22 , відповідно якого у ОСОБА_11 встановлено: 12.02.2024 року відкрите проникаюче ножове поранення серця. Гемоперікард. Геморагічний шок ІІІ ст. Лівобічний гемопневмоторакс. Лівобічна пневмоонія (від 17.02.2024 року) . Соматична депресія (19.02.2024). Операція 12.02.2024 року. Ушивання колото різаної рани серця. ПХО рани грудної клітки, дренування лівої плевральної порожнини по Бюлау. При огляді 25.03.2024 року встановлені рубці грудної клітини зліва. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_11 у вигляді відкрите проникаюче ножове поранення серця могли утворитися за обставин, зазначених у протоколі слідчого експерименту від 15.02.2024 року за участю ОСОБА_9 , тобто в момент, коли підозрюваний схопив ніж та тримав його правою рукою, ОСОБА_15 почав йти у напрямку підозрюваного, який в цей час, висунувши праву руку, якою тримав ніж вперед, наніс ОСОБА_23 один удар (поранення) в область грудної клітини, у центральній частині по лівій сторони грудної клітини (а.п.84-86).
Висновки судових молекулярно-генетичних експертиз: № СЕ-19/121-24/5329-БД від 18.04.2024 року, № СЕ-19/121-24/5321-БД від 18.04.2024 року (а.п.87-97, 98-105)
Зазначені висновки колегія суддів визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку учасників кримінального провадження, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Ст.91 КПК України визначає обставини які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Доказування полягає у збирання перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Досліджені і перевірені судом докази у справі, якими обґрунтовується винуватість ОСОБА_9 вчиненому є узгодженими, співпадають між собою та сумніву у своїй належності та допустимості у суду не викликають.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ є допустимим, якщо він отриманий в порядку, передбаченому цим Кодексом. Статтею 87 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за яких доказ може бути визнаний недопустимим. Достовірність та об`єктивність вищенаведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст.ст.85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 324, ст. 368 КПК України, суд, вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого ознак злочину і за якою статтею кримінального закону це діяння має кваліфікуватися, для визначення умислу, а також для відмежування конкретного діяння проти життя чи здоров`я особи від суміжного, при дослідженні доказів виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.
Конституція України визначила, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3). Крім того, у ст. 27 Основного Закону держави гарантується невід`ємне право людини на життя і захист цього права є обов`язком держави. Такі положення Конституції України зумовлені нормами міжнародного права, зокрема в ч. 1 ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.) зазначено: «Право кожного на життя охороняється законом». Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. б Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 р.) «Право на життя є невід`ємне право кожної людини. Це право охороняється законом».
Відповідно до п.2 Постанови ПВСУ від 07.02.2003 №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч.2 ст. 115 КК України, а також без ознак, передбачених статтями 116-118 КК, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК. Об`єктивна сторона злочину характеризується; 1) діянням - посяганням на життя іншої особи; 2) наслідками у вигляді фізіологічної смерті потерпілого; 3) причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідками. Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 286, ч. 2 ст. 15 п.13 ч. 2 ст. 115 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_9 по епізоду скоєння дорожньо транспортної пригоди, суд кваліфікує в межах пред`явленого обвинувачення за ст.286 ч.1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_9 по епізоду наміру заподіяння смерті ОСОБА_11 суд кваліфікує в межах пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 15 п.13 ч. 2 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненого особою, яка раніше вчиняла умисне вбивство.
Згідно ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, суд вважає щире каяття.
Крім того, суд визнає як пом`якшуючу покарання обставину по епізоду закінченого замаху на умисне вбивствоОСОБА_11 , віктимну поведінку самого потерпілого, яка передувала вчиненню кримінального правопорушення, та, на думку суду, послугувала однією із вагомих причин для вчинення кримінального правопорушення, яке є предметом розгляду даного кримінального провадження.
Суд зазначає, що досліджуючи механізм конкретного кримінального правопорушення, необхідно ретельно вивчати не лише особу злочинця, а й особу жертви. Важливо, що переважно злочини відбуваються через значний внесок жертви в те, що з нею сталося, тому злочин можна вважати результатом дій обох - злочинця і жертви.
Віктимологія вивчає жертву в контексті морально- психологічних і соціально-правових характеристик, які впливають на її вразливість, ситуації, що передують злочину, а також ситуації безпосереднього злочину для того, щоб відповісти на запитання: яким чином у межах взаємодії з поведінкою злочинця виявляється поведінка (дія або бездіяльність) жертви.
Роль жертви в кримінологічному механізмі конкретного злочину може бути як зовсім нейтральною, так і максимально провокаційною, такою, що спонукає до вчинення злочину. У віктимологічному контексті жертва залишається такою навіть тоді, коли її дії є протиправними, а вона стала жертвою в результаті відображення посягання.
Так, як вбачається з матеріалів справи, безпосередньо перед вчиненням кримінального правопорушення обвинуваченим, потерпілим було здійснено провокативні дії, що виразилося в агресивній поведінці по відношенню до обвинуваченого, нанесення удару обвинуваченому.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбаченою ст. 67 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.13 ч. 2 ст. 115 КК України, судом визнаються вчинення злочину з використанням умов воєнного стану за вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно досудової доповіді щодо обвинуваченогоОСОБА_9 , складеної 22 лютого 2024 року, орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість ОСОБА_9 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також виску ймовірність вчинення повторного правопорушенняввжає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку ля суспільства, в тому числі окремих осіб, на думку органу пробації , застосування соціально виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції..
На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Як вбачається з висновку судово-психіатричної №83 від 13.03.2024 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розлад особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керуватися ними. В період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому він підозрюється, ОСОБА_9 виявляв ознаки вищевказаного психічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 , на теперішній час відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд керується вимогами ст. 65 КК України, а саме: враховується ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким, особу винного, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі, що відповідає санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене, з застосуванням ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та правилам призначення покарання за незакінчене кримінальне правопорушення за ст. 15 п.13 ч. 2 ст. 115 КК України, з урахуванням ч. 3 ст. 68 КК України, з призначенням додаткового покарання, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України у виді позбавленням права керування транспортними засобами.
Питання про процесуальні витрати суд вирішує у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, а саме витрати за проведення експертиз у справі суд стягує з ОСОБА_9 . на користь держави в особі експертних установ, які їх виконували.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314, 369, 371-374, 475, 615 КПК України, суд ,
ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 286, ч. 2, ст. 15 п.13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання:
за ч.1 ст. 286 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
за ч. 2 ст. 15 п.13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.
Згідно з ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_9 остаточно покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набранням вироком законної сили та направлення його для подальшого відбуття покарання, суд вважає необхідним залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» .
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 відраховувати з моменту його фактичного затримання - 13 лютого 2024 року.
Речовий доказ - мотоцикл "Sparta SD 150", р.н.: НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_9 після набрання вироком законної сили вважати йому повернутим.
Речові докази - зразки букального епітелію, змиви з правої руки, змиви з лівої руки, зрізи нігтьових пластин з правої руки, зрізи нігтьових пластин з лівої руки, зразок крові, які відібрано у ОСОБА_9 , після набрання вироком законної сили знищити.
Речовий доказ - кофту з капюшоном чорного кольору, штани зеленого кольору, ботинки (берці), які вилучено в порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_9 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_9
Речові докази - ніж з рукояткою коричневого кольору, виявлений в кімнаті №3, змив на ватну паличку з поверхні рукоятки ножа з кімнати №3, футболка поло темно-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору та пошкодженням, три ножі виявлені в кімнаті №1 (з рукояткою темно-коричневого кольору; білого кольору; світло коричневого кольору), які вилучено в ході огляду місця події від 12.02.2024 в період часу з 22:29 год. по 23:38 год. за адресою: АДРЕСА_2 - після набрання вироком законної сили знищити.
Речові докази кофту (толстовку) з капюшоном темно-синього кольору з отворами праворуч від лівого бокового шву, куртку чорного кольору «Famous brand» з пошкодженням тканини розміром 1, 2*18 мм, які вилучено ході огляду місця події від 13.02.2024 в період часу з 01:30 год. по 02:24 год. за адресою: АДРЕСА_4 , після набрання вироком законної сили повернути законному власнику.
Речовий доказ - зразок крові, вилучений у потерпілого ОСОБА_11 - речові докази передано до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили вважати йому повернутим.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:

Судді: