Провадження № 1-кс/756/2411/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

її захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 березня 2024 року за № 0000780, за підозрою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції до 11.08.2023), ч. 3 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

І. Суть клопотання

До Оболонського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просила застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Клопотання обґрунтоване тим, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 березня 2024 року за № 0000780, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції до 11.08.2023), ч. 3 ст. 190 КК України.

На переконання слідчого, у теперішній час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують обрання підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку слідчого, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

Прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання з наведених у ньому мотивів.

Захисник підозрюваної ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання та звернув увагу, що сторона захисту співпрацює з органом досудового розслідування, підозрювана готова надати показання. Повідомленні слідчим ризики, на думку захисника, не доведені, а тому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання здатний забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Підозрювана ОСОБА_4 підтримала позицію свого захисника та зазначила, що не заперечує повідомлених прокурором обставин кримінального правопорушення, просила врахувати, що проживає разом двома дітьми, один з яких є неповнолітнім.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

Дослідивши клопотання, надані слідчим матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо обґрунтованості підозри

Слідчий зазначила, що ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи між собою за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману, заволоділи грошовими коштами на загальну суму 858987,65 грн за таких обставин.

Так, потерпіла ОСОБА_9 будучи спадкоємцем за законом майна померлого ОСОБА_10 , 09.10.2021 звернулась до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_10 . ОСОБА_4 звернулась з офіційним письмовим запитом до відповідних банківських установ та, отримавши від АТ «Універсал Банк» офіційну письмову відповідь на власний запит щодо наявності на розрахунковому рахунку померлого ОСОБА_10 грошових вкладів на загальну суму 858987,65 грн, повідомила ОСОБА_9 завідомо неправдиву інформацію про наявність грошових вкладів ОСОБА_10 в АТ «Універсал Банк» лише на загальну суму 112 грн.

ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_7 про необхідність виготовлення завідомо підробленого свідоцтва про право на спадщину на завідомо підставну особу, якій необхідно звернутись до банківської установи АТ «Універсал Банк», з метою заволодіння грошовими вкладами, що перебувають на розрахунковому рахунку померлого ОСОБА_10 , та які відповідно спадщини по закону належать потерпілій ОСОБА_9 .

В свою чергу ОСОБА_7 залучив ОСОБА_8 та повідомив останньому його злочинну роль у заволодінні грошовими коштами потерпілої, що полягала у внесенні його особистих даних до завідомо підробленого свідоцтва про права на спадщину для подальшого звернення до АТ «Універсал Банк» з метою отримання грошових коштів на його особистий банківський рахунок.

27.04.2022 ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_7 копію завідомо підробленого свідоцтва про право на спадщину за заповітом та 28.04.2022 звернувся до чат-боту АТ «Універсал Банк» щодо отримання спадщини померлого ОСОБА_10 , при цьому надавши в електронному вигляді завідомо підроблене свідоцтво про право на спадщину за заповітом на власне ім`я, яке було прийнято в роботу банківською установою АТ «Універсал Банк».

В подальшому ОСОБА_8 29.04.2022 року отримав на власний банківський рахунок від АТ «Універсал Банк» грошові кошти в сумі 858987,65 грн.

Таким чином, орган досудового розслідування підозрює ОСОБА_4 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції до 11.08.2023).

Крім того, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 заволоділи грошовими коштами на загальну суму 183170,75 грн, належними ОСОБА_12 .

ОСОБА_4 стало відомо щодо наявності на розрахунковому рахунку померлого ОСОБА_13 грошових вкладів на загальну суму 183170,75 грн, після чого вона залучила ОСОБА_7 , який в свою чергу залучив ОСОБА_11 та повідомив їй, що вона шляхом внесення її особистих даних до завідомо підробленого свідоцтва про права на спадщину має звернутися до АТ КБ «ПриватБанк» та одержати кошти.

ОСОБА_11 та ОСОБА_7 08.12.2023 року прибули до відділення банку АТ КБ «ПриватБанк», що за адресою: м. Київ, вул. Софіївська, 14, де надали працівниці банку підроблену документацію щодо отримання спадщини ОСОБА_13

10.12.2023 року на банківський рахунок ОСОБА_11 надійшли грошові кошти (спадщина) у розмірі 183170,76 грн, якими у подальшому ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_12 значного збитку на загальну суму 183170 грн.

Таким чином, орган досудового розслідування підозрює ОСОБА_4 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілій, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 ;

- протоколом огляду відеозапису камери спостереження, на якому зафіксовано ОСОБА_7 та ОСОБА_11 під час відвідування ними відділення АТ «Приватбанк»

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13.10.2024 від ОСОБА_9 та протоколом її допиту;

- протоколом обшуку за місцем здійснення професійної діяльності ОСОБА_4 , в ході якого було вилучено матеріали спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_10 ;

- протоколами огляду мобільного телефону ОСОБА_7 , вилученого під час обшуку за місцем його проживання, у якому виявлене його листування з абонентом « ОСОБА_15 » з приводу оформлення спадщини, одержання грошових коштів та конвертування їх у гривні (повідомлення за 21.09.2024-29.04.22). Також наявне листування з ОСОБА_8 , у якому ОСОБА_7 повідомив йому про «суму 29» та розмір «подяки 20%» і послуг посередників, на що ОСОБА_8 надав згоду (листування за 22.04.2022). 27.04.2022 ОСОБА_7 надіслав ОСОБА_8 фото свідоцтва про спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_8 та запропонував вигадати родинні зв`язки. 29.04.2022 ОСОБА_8 повідомив про одержання на карту грошей у розмірі 859 тис. грн. У подальшому листування містить обговорення технічних деталей розподілу коштів та одержання готівки;

- відомостями про рух грошових коштів, згідно з якими на рахунок ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину було перераховано 859 тис. грн;

- іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції до 11.08.2023), ч. 3 ст. 190 КК України.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належить до особливо тяжких злочинів.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , зокрема, вчинення його шляхом підроблення документів, введення в оману інших осіб.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

Під час оцінки ризику незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оцінюючи наявність цього ризику слідчий суддя враховує, що особи свідків та потерпілих відомі підозрюваній, що свідчить про наявність ризику того, що підозрювана як самостійно, так й через інших осіб може впливати на них з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань (висновків) чи відмови від дачі показань на користь підозрюваної.

Враховуючи корисливий характер кримінальних правопорушень та неодноразовість їх вчинення обґрунтованими є доводи слідчого про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання.

Оцінюючи можливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує відомості про особу підозрюваної, зокрема, перебування на її утриманні неповнолітньої дитини, а також поведінку ОСОБА_4 протягом тривалого часу до повідомлення їй про підозру. Зокрема, як зазначила прокурор, іншим підозрюваним у цьому кримінальному провадженні було повідомлено про підозру 04 вересня 2024 року. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, а саме вчинення його за попередньою змовою групою осіб, зазначена обставина переконливо свідчить про обізнаність ОСОБА_4 щодо можливого притягнення її до кримінальної відповідальності. Втім, протягом цього періоду часу підозрювана, за твердженням сторони обвинувачення, не вчиняла жодних дій, які могли б бути оцінені як такі, що спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Наведені обставини не виключають таких дій у майбутньому з боку підозрюваної, втім наразі є достатньо вагомими для констатації факту, що встановлені ризики не мають того рівня інтенсивності, який виправдовував би застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виключав би можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді застави є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, та здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, а тому відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо визначення розміру застави

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» (п. 78, 82) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути врахована наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала підозрюваної від намірів та спроб порушити покладені на неї обов`язки.

Враховуючи відомості про матеріальний стан підозрюваної, зокрема наявність у неї джерела доходу від здійснення нотаріальної діяльності, а також обставини кримінального правопорушення, зокрема, загальний розмір грошових коштів, у заволодінні яких підозрюється ОСОБА_4 та який перевищує 1 млн грн, на переконання слідчого судді, застава у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 400 грн, не становитиме надмірного тягаря для ОСОБА_4 та не є непомірною для неї. Зазначений розмір застави є значним та цілком здатним забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, а ризик її втрати буде фактором, який стримуватиме підозрюваної від реалізації наявних ризиків.

Щодо покладення на підозрювану обов`язків

У разі внесення застави, з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваної, наявні підстави для покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні.

Зазначені обов`язки релевантні встановленим ризикам та здатні їм запобігти.

Строк дії обов`язків слідчий суддя визначає у межах, передбачених ч. 7 ст. 194 КПК України, - два місяці. При цьому строк дії зазначених обов`язків не може перевищувати строку досудового розслідування.

За таких обставин клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання - задовольнити частково.

2. Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.

3. Покласти на підозрювану ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні.

Термін дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків визначити два місяці, тобто до 25 грудня 2024 року включно.

4. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві:

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059

Банк отримувача ДКСУ, м. Київ

Код банку отримувача (МФО) 820172

Рахунок отримувача за стандартом ІВАN: НОМЕР_1 .

Роз`яснити підозрюваній, що вона не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язана внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави, у тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрювана, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваній та попередити заставодавця, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрювана будучи належним чином повідомлена, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

5. В решті клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж 5-ти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1