ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/295/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

за участю:

користувача майна - ОСОБА_6 ,

його представника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження №11-сс/817/295/24 за апеляційною скаргою представника користувача майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.08.2024 року про арешт майна,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.08.2024 накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000021 від 04 квітня 2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник користувача майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду в частині позбавлення права розпоряджання та/або користування автомобілем марки «Renault Premium», р.н. НОМЕР_1 білого кольору, споряджений причепом синього кольору, який зберігається на території селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_9», розташованого по АДРЕСА_1, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Тернопілського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.08.2024.

Мотивує скаргу тим, що ухвалою слідчого судді Тернопілського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.08.2024 накладено арешт на майно у тому числі: автомобіль марки «Renault Premium», р.н. НОМЕР_1 білого кольору, споряджений причепом синього кольору, який зберігається на території селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_9», розташований по АДРЕСА_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Зазначає, що автомобіль марки «Renault Premium», р.н. НОМЕР_1 , білого кольору, споряджений причепом синього кольору у даному провадюженні визнано речовим доказом, однак в рамках даного кримінального провадження з 04.04.2024 до даного часу, тобто понад 4 місяці, жодній особі не було повідомлено про підозру. Вважає що вказаним рішенням обмежено його конституційне право, як користувача майна, в частині користування ним.

Вказує на те, що між власником майна та приватним перевізником укладено договір про надання послуг автомобілем, на який накладено арешт.

Заслухавши суддю-доповідача, користувача майна ОСОБА_6 та його представника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляцію з викладених у ній мотивів, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, під час досудового розслідування в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000021 від 04 квітня 2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України було накладено арешт на майно - предмети, виявлені та вилучені 16.08.2024 під час обшуку автомобіля марки «Renault Premium», р.н. НОМЕР_1 , а саме: автомобіль марки «Renault Premium», р.н. НОМЕР_1 , білого кольору, споряджений причепом синього кольору, який зберігається на території селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_9», розташованого по АДРЕСА_1, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування; мобільний телефон марки «Apple»; накладна №01/04-24 від 24.04.2024; накладна №11/03-24 від 11.03.2024; накладна №1/03-24 від 11.03.2024; накладна №896 від 23.11.2023; накладна №3261 від 30.11.2022; накладна №897 від 23.11.2023; накладна №426 від 25.04.2024; накладна №13/10-23 від 13.10.2023; накладна №01/10 від 13.10.2023; накладна №01/04-24 від 27.04.2024; накладна №01/05-24 від 23.05.2024; накладна №01/05- А від 23.05.2024; перепустка на жом ТТН 172626 від 27.09.2022; талон на видачу щебеню б/н; картонна папка із записами мобільних телефонів та прізвищами; банківська картка № НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; посвідчення водія НОМЕР_4 ; одяг в кількості 7 одиниць, який упаковано в сейф-пакет SUD 4019774; 12 колод дерев, а саме: колода дерева 0,4 м х 2,8м; колода дерева 0,43 м х 3 м; колода дерева 0,48 м х 2,55 м; колода дерева 0,44 м х 2,3 м; колода дерева 0,46 м х 2,1 м; колода дерева 0,42 м х 3,05 м; колода дерева 0,44 м х 2,7 м; колода дерева 0,42 м х 2,4 м; колода дерева 0,51 м х 3 м; колода дерева 0,48 м х 2,9 м; колода дерева 0,47 м х 3 м; колода дерева 0,47 м х 3 м.

Постановою прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_8 від 17.08.2024 вилучені під час обшуку у автомобілі речі та сам автомобіль, який використовувався як знаряддя і засіб вчинення кримінальних правопорушень визнані речовими доказами.

Задовольняючи клопотання та накладаючи арешт на автомобіль слідчий суддя виходив з наступного.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

З огляду на вищенавене, слідчий суддя прийшов до обгрунтованого висновку про наявність достатніх підстав вважати, що майно, вказане в клопотанні та арештоване слідчим суддею, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України оскільки щодо нього існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину- знаряддям, засобом вчинення кримінального правопорушення, метою арешту є запобігання можливості його приховування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

А також, у відповідності до вимог ст.174 КПК України вірно врахував правову підставу для арешту вилученого майна, можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження

Колегія суддів з такими висновками слідчого судді погоджується, оскільки арешт майна є не лише заходом забезпечення кримінального провадження, завданням якого є заборона його відчуження, а також надає право проводити з цим майном слідчі дії, пов"язані з розслідуванням злочину.

Доводи апелянта стосовно відсутності підстав для накладення арешту арешту на майно та обмеження ОСОБА_6 у користуванні даним автомобілем у зв`язку із відсутністю повідомлення у даному кримінальному провадженні повідомлення про підозру відхиляються колегією суддів, оскільки з матеріалів, долучених до клопотання вбачається те, що дане майно є засобом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення, має суттєве значення для встановлення істини в кримінальному провадженні, могло зберегти на собі сліди вчинення злочину, будь-яких відомостей про те, що з даним автомобілем проведено усі необхідні в провадженні слідчі дії, апелянтом не надано . Крім того, дане майно було вилучене 16.08.2024 під час обшуку, тому посилання апелянта про не повідомлення про підозру не заслуговують на увагу, оскільки з моменту вилучення даного речового доказу минуло менше одного місяця .

Крім того, апелянтом у своєму клопотанні про скасування арешту на майно не наведено належних доказів про можливість збереження речового доказу, а саме автомобіля марки «Renault Premium», р.н. НОМЕР_1 , білого кольору, спорядженого причепом синього кольору, шляхом передачі його на відповідальне зберігання.

Укладення 22.07.2024 (після внесення відомостей про кримінальне праворушення до ЄРДР) власником майна договору з ПАТ "Мшанецьке" на здійснення перевезень с/г продукції вказаним автомобілем не стосується ОСОБА_6 , який є лише його користувачем , а не власником , натомість, з даного довору випливає що він не зможе користуватись вказаним транспортним засобом оскільки він є предметом вищенаведеного договору, укладеного з іншою особою.

Отже, підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає, в зв`язку з чим в задоволенні апеляційної представника заявника користувача майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційну скаргу представника представника користувача майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.08.2024 про арешт майна - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді