ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/975/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_9 , на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2024 року, якою застосовано примусові заходи медичного характеру до

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ),

за вчинення суспільно-небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1, ч.4 ст.185, ст.309-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду задоволено клопотання прокурора та застосовано до ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у виді його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

В апеляційній скарзі особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_9 , просив застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. Зазначив, що не погоджується з ухвалою суду, оскільки за ч.4 ст.185 КК 18.11.2023 року він не мав наміру на крадіжку телефону у своєї дружини, а лише хотів під час їхньої сварки видалити деякі номери з контактів її друзів і відразу повернути, не маючи жодного умислу на крадіжку для збагачення. Але коли він через декілька годин приніс телефон за місцем роботи його дружини, там вже були працівники поліції, які його затримали та вилучили телефон.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію захисника, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; прокурора та потерпілу, які заперечили проти скарги та просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право ухвалу суду залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №2 від 03.01.2024 року встановлено, що ОСОБА_9 у період часу, що відноситься до інкримінованих йому діянь, виявляв та виявляє на теперішній час ознаки органічного шизофреноподібного розладу. Ступінь психічних розладів був такий, що він не міг усвідомлювати свої дії й керувати ними. На теперішній час за своїм психічним станом він також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги.

З урахуванням наведеного у відповідності до вимог ст.503 КПК прокурором до суду було направлено клопотання про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд справи в порядку, передбаченому ст.512 КПК, прийшовши до переконання, що суспільно-небезпечні діяння, які інкримінуються ОСОБА_9 , наявність розладу психічної діяльності як на час вчинення суспільно-небезпечних діянь, так і на час розгляду клопотання, мали місце, врахувавши обставини скоєння даних суспільно-небезпечних діянь, а також висновки судової-психіатричної експертизи №2 від 03.01.2024 року, прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Так, відповідно до ст.92 КК примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Статтею 94 КК визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Щодо виду примусового заходу медичного характеру, застосованого до ОСОБА_9 судом першої інстанції, судова колегія відмічає, що дане рішення було прийнято у відповідності до вимог ч.4 ст.94 КК, згідно якої, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.

Колегія суддів погоджується із визначеним місцевим судом видом примусових заходів, оскільки ОСОБА_9 , котрий страждає на розлад психічної діяльності - гострий органічний шизофреноподібний розлад, вчинив суспільно небезпечні діяння, не пов`язані із посяганням на життя іншої особи, однак пов`язані з посяганням на здоров`я потерпілої та в даному конкретному випадку ОСОБА_9 становить загрозу для потерпілої, а тому вимога ОСОБА_9 в апеляційній скарзі про застосування до нього примусових заходів у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом є безґрунтовною.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_9 про відсутність у нього умислу на скоєння крадіжки мобільного телефону для збагачення, оскільки він під час сварки з дружиною лише хотів видалити номери телефонів з контактів і відразу повернути телефон, колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки мобільний телефон було повернуто ОСОБА_9 лише після його затримання і вилучення телефону працівниками поліції, що свідчить про відсутність наміру з боку ОСОБА_9 на повернення майна потерпілій.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2024 року про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4