Справа №577/590/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/966/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
УХВАЛА

Іменем України

01 серпня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми кримінальне провадження № 577/590/24 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.02.2024, якою відмовлено в задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини покарання, оскільки під час відбування покарання засуджений має гарну поведінку, 11 подяк та відбув 10 років 5 місяців 7 днів позбавлення волі, що становить не менше 3/4 строку призначеного покарання. Крім того, ОСОБА_9 одружений, має на утриманні малолітнього сина, підтримує міцні стосунки з родиною, визнав свою вину та відшкодував судові витрати, отримав професію.

05.02.2024 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області надійшла заява засудженого ОСОБА_9 , в якій він просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК, оскільки він відбув значну частину призначеного покарання, за гарну поведінку та сумлінне ставлення до праці був переведений до ДУ «Конотопський виправний центр № 130», має 11 подяк.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.02.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_9 відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що відомості про сумлінну поведінку засудженого і його ставлення до праці мають отримуватись не лише за період, що передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання, а враховуючи всі характеристики ОСОБА_9 суд вважав, що своєю поведінкою і ставленням до праці останній не довів свого виправлення.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, відповідно ч. 1-2 ст. 1 КПК, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а згідно ч. 3 цієї статті зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Завданнями кримінального провадження, крім іншого, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК).

Законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1, 4, 6 ст. 3 КК).

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували т/з у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували т/з у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (ч. 2-3 ст. 81 КК).

«Сумлінна поведінка» означає: зразкове дотримання вимог режиму; правил внутрішнього розпорядку; додержання дисципліни; виконання вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявність заохочень і відсутність стягнень; участь у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених, а також передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а й те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під «сумлінним ставленням до праці» необхідно розуміти: добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на засуджену особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо. При визначенні сумлінності у поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та сталий спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Розглянувши клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення та відмовивши у його задоволенні, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_9 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки матеріали кримінального провадженні позбавляють можливості дійти безумовного і беззаперечного висновку, що мета покарання досягнута та виправлення настало раніше строку визначеного вироком суду.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 засуджений вироком Дзержинського районного суду м. Харків від 30.05.2014 за п. 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК до 11 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. 27.11.2023 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харків на підставі ст. 82 КК засудженому замінено невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 4 місяці 27 днів на обмеження волі на той самий строк.

Установою відбуття ОСОБА_9 призначеного покарання з 19.01.2024 є ДУ «Конотопський виправний центр № 130», за період перебування в якому характеризується посередньо, ні стягнень, ні заохочень не мав, однак попереднім місцем відбування ОСОБА_9 покарання була ДУ «Олексіївська виправна колонія № 25», за період перебування в якій засуджений мав 9 заохочень та 4 стягнення.

Згідно характеристики начальника ДУ «Конотопський виправний центр № 130», до праці не залучається, тому як знаходиться в окремому приміщенні для тримання новоприбулих засуджених. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими різної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. До виконання передбаченим законом вимог персоналу установи ставиться задовільно. До програми диференційованого виховного впливу не залучений, так як знаходиться в окремому приміщенні для тримання новоприбулих засуджених. За вироком суду має позов на суму 201959,12 грн. До бухгалтерії установи виконавчі листи не надходили. Підтримує доброзичливі родинні зв`язки з рідними та друзями шляхом телефонних розмов. Вину у вчиненому злочині визнав, вирок суду вважає справедливим, під час відбування покарання на профілактичному обліку в установі не перебуває. Рішенням ДУ «Конотопський виправний центр (№ 130)» від 31.01.2024 було відмовлено в застосуванні ст. 81 КК, як особі яка не довела свого виправлення (а. с. 9).

Відповідно роз`яснень ВСУ, викладених у п. 2 постанови Пленуму № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ст. 6 КВК виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. При цьому сам по собі факт правослухняної поведінки під час відбування покарання не є безумовною передумовою для умовно-дострокового звільнення.

Колегія суддів звертає увагу і на той факт, що засуджений відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК, а тому не лише зовнішні дії засудженого, а й його свідомість мають бути таким чином змінені аби мета покарання (ст. 50 КК) була досягнута. При цьому покаранням є захід примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 1-2 ст. 50 КК).

Зокрема, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що «справедливе застосування норм права передбачає передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину». При цьому колегія суддів дотримується автономної концепції поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоча це не виключає, що покарання може спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції належним чином врахував всі фактичні обставини кримінального провадження, у достатній мірі мотивував відмову в умовно-достроковому звільненні він призначеного покарання, оскільки відсутні відомості, які б були вочевидь достатніми для висновку щодо позитивних змін особистості засудженого та його готовності до самокерованої правослухняної поведінки тощо, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та умотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.02.2024 відносно ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційну скаргу на цю ухвалу його захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4