Справа № 461/1308/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/627/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Львів

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованій АДРЕСА_1 , обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26.07.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження їй дії запобіжного заходу.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду є незаконна та необґрунтована. Просить врахувати, що обвинувачення її є необґрунтованим, а її звинувачують безпідставно за ч. 1 ст. 111 КК України. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні. Вважає, що є всі підстави скасувати оскаржену ухвалу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали контрольного провадження, а також наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно з приписом п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

Прокурор у своєму клопотанні про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не змінились та неможливо запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде виправданою та єдино можливою. ОСОБА_6 може ухилятись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Означений ризик обґрунтовується тим, що із змісту її розмов згідно протоколу огляду її особистого мобільного телефону, убачається, що в умовах воєнного стану, з огляду на дане кримінальне провадження може змінити місце свого проживання, у тому числі виїхати за кордон, на окуповану територію або у рф, де має знайомих, які готові її прийняти. ОСОБА_6 також може впливати на свідків, які судом ще не допитані. До ризиків, які продовжують існувати прокурор також відносить те, що обвинувачена може продовжити злочинну діяльність, враховуючи її проросійську позицію і сприяти у проведенні підривної діяльності на шкоду державі.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину державна зрада, який спрямований на шкоду інтересам нашої держави, в якій запроваджено воєнний стан та тривають активні військові дії по поверненню захоплених та окупованих територій. Враховуючи суть обвинувачення та його обставини, суд приходить до висновку, що обвинувачена може продовжити злочинну діяльність, вчинити дії, спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності або вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, злочин проти основ національної безпеки України. Обвинувачена є медійною особою, приймала участь у політичних програмах проросійського спрямування, надавала різного роду інтерв`ю, спрямовані на дискредитацію органів державної влади та місцевого самоврядування шляхом організації та фінансового забезпечення проведення масових акцій протестного характеру, інформаційних акцій, культурно-масових заходів тенденційного та ідеологічного спрямування.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченої під вартою.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні, які також слугували підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились, а отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, з врахуванням даних про особу обвинуваченої та про її репутацію і моральні якості, з огляду на тяжкість інкримінованого за ч.1 ст. 111 КК України кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строку від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, виправданим є подальше тримання під вартою ОСОБА_6 , про що мотивовано в ухвалі суду першої інстанції.

Таким чином, на думку колегії суддів, доведеною є актуальність зазначених стороною обвинувачення ризиків, окрім цього, колегія суддів приходить до висновку, що протиправна поведінка обвинуваченої ОСОБА_6 , що є потенційно небезпечною як для життя і здоров`я громадян України так і загрозливою для інтересів та суверенітету держави Україна, і надалі має свій раціональний зміст та високий ступінь імовірності, а тому, недостатнім є застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів.

Окрім того, не заслуговують на увагу твердження захисника обвинуваченої про можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, зважаючи на високий рівень суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Така ж позиція і висловлена у рішенні Конституційного Суду України від 19 червня 2024 року № 7-р(ІІ)/2024, де вказано, що ч. 6 ст. 176 КПК України відповідає положенням Конституції України, а право застосовувати чи не застосовувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави належить суду чи слідчому судді, виходячи із конкретних обставин справи та наявних ризиків. Як вказано у Рішенні, законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ч. 6 ст. 176 КПК України не визначати або визначати розмір заставиз урахуванням підстав та обставин. Установлених ст.ст. 177, 178 КПК України.

Відтак наведене, свідчить про те, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення обвинуваченій ОСОБА_6 розміру застави, забезпечить виконання нею процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

При цьому, апеляційний суд враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

З огляду на це, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки тільки такий запобіжний захід забезпечить запобігання встановленим ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Відтак, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі сторони захисту мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для зміни оскаржуваної ухвали за наслідками апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

постановила :

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28 травня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4