Справа № 454/406/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2024 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокалі клопотання інспектора Червоноградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 про звільнення від покарання ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Інспектор Червоноградського районного відділу з питань пробації звернулася в суд із клопотанням про звільнення засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Сокальського районного суду Львівської області від 04.03.2021 року, у клопотанні вказала, що згідно вказаного вироку засудженого поставлено на облік та викликано у відділ з питань пробації на 14.04.2021р. та 23.04.2021р., однак засуджений не прибув.

Щодо встановлення місця знаходження засудженого відділом з питань пробації вживалися першочергові розшукові заходи, які результату не дали.

19.08.2021р. засудженого оголошено у розшук.

Іспитовий строк засудженого закінчився 04.03.2023р.

Інспектор зазначає, що за період іспитового строку засуджений до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. На підставі наведеного просить вирішити питання про звільнення засудженого від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Представник Червоноградського районного відділу з питань пробації в судове засідання не прибула, надала суду заяву в якій просить клопотання розглядати без її участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення подання, оскільки засуджений не виконав покладені на нього судом обов`язки і на теперішній час перебуває в розшуку за поданням органу пробації.

Засуджений, який викликався до суду, в судове засідання не прибув.

Вислухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість подання та необхідність його задоволення.

Судом встановлено, що вироком Сокальського районного суду Львівської області від 04.03.2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки та із покладенням обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Так, протягом іспитового строку ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення не вчинив, протягом іспитового строку рішення про скасування засудженому звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання судом не приймалось.

Натомість згідно з ч.2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Частина 4 ст. 75 КК України визначає мінімальний та максимальний іспитовий строк, який може бути визначений судом при ухваленні вироку.

Також відповідно до п.1 ч.1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

З вказаного слідує, що законом прямо визначено, що рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням може бути скасоване виключно до закінчення іспитового строку.

Ст. 164 КВК України передбачає цілий ряд заходів, які застосовуються до засуджених, які звільнені від відбування покарання з випробовуванням.

Виходячи зі змісту ст. 75 КК України та ст. 165 КВК України такі заходи щодо контролю за звільненим з випробуванням засудженим можуть здійснюватись виключно до закінчення чітко визначеного судом іспитового строку.

Крім того, ст. 78 КК України визначає три альтернативні наслідки звільнення особи від відбування покарання з випробуванням:.

1)після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання;

2)якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

3)у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

За такого, останні два наслідки вказані вище виключають перший (звільнення від відбування покарання), проте мають бути підтверджені відповідними рішеннями: ухвалою суду про направлення засудженого для відбування покарання або вироком суду про вчинення засудженим в період іспитового строку нового кримінального правопорушення. І відмова засудженому у його звільненні від відбування покарання після спливу іспитового строку може ґрунтуватись виключно на вказаних вище судових рішеннях.

Отже визначений в ст. 78 КК України наслідок у виді звільнення засудженої особи від відбування покарання після закінчення іспитового строку можливо вважати загальним правилом, виключенням з якого є інші два наслідки, які можуть бути підтверджені виключно відповідним судовим рішенням.

При цьому, як вказувалось вище, скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням та його направлення для відбування призначеного покарання можливе виключно до закінчення іспитового строку.

Також засуджений ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень протягом іспитового строку не вчинив, тому застосування до нього положень ст. 71, 72 КК України також неможливе.

Отже, цілком очевидно, що відмова засудженій особі у звільненні від покарання після спливу іспитового строку за відсутності відповідних рішень про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням чи її засудження із застосуванням ст. 71, 72 КК України за своєю суттю суперечитиме принципу правової визначеності долі засудженого та його статусу по спливу іспитового строку без будь-яких рішень щодо наслідків спливу такого строку.

Оскільки іспитовий строк визначений ОСОБА_5 вироком суду сплив та суду не надано відповідних судових рішень, які набрали законної сили, про направлення засудженого для відбування призначеного покарання за порушення обов`язків чи систематичне вчинення адміністративних правопорушень або про засудження за правилами ст.ст. 71, 72 КК України за вчинення засудженим нового кримінального правопорушення в період іспитового строку, в суду відсутні законні підстави для відмови в задоволенні клопотання про звільнення засудженого від призначеного основного покарання.

За такого, оскільки протягом іспитового строку засуджений не вчинив нового кримінального правопорушення та рішення про скасування звільнення щодо нього протягом вказаного іспитового строку не приймалося, у зв`язку з чим він не може бути направлений для відбуття покарання за вказаним вироком, та засуджений підлягає звільненню від основного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання згідно вироку Сокальського районного суду Львівської області від 04.03.2021 року за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

На ухвалу протягом семи діб з дня її оголошення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду.

Головуючий: ОСОБА_1