УХВАЛА

10 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 727/6732/23

провадження № 51 - 1298 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього,

установив:

Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2024 року касаційну скаргу засудженого через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення вказаних недоліків у встановлений строк касаційну скаргу буде йому повернуто.

У вказаній ухвалі було зазначено, що засуджений усупереч вимог п. 3 ч. 2

ст. 427 КПК у касаційній скарзі не зазначив судових рішень, які він оскаржував; не вказав у чому саме полягає незаконність оскаржуваних рішень та не навів обґрунтувань щодо необхідності їх зміни на підставах, передбачених ч. 1

ст. 438 КПК з огляду на положення статей 412-414 цього Кодексу. Також касаційна скарга засудженого не містила чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності до вимог ст. 436 КПК.

У межах наданого строку засуджений ОСОБА_5 подав прохання, яке, з огляду на його зміст, є касаційною скаргою, проте вказаних недоліків не усунув.

Усупереч вимог п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК засуджений знову не зазначає судові рішення, які він оскаржує в касаційному порядку.

Крім того, за правилами ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Разом із цим, засуджений, як і в первинній касаційній скарзі, не вказує на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни

чи скасування судових рішень.

Також, касаційна скарга засудженого вчергове не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції з урахуванням положень ст. 436 КПК.

Так, згідно з приписами п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги.

При цьому прохальна частина скарги має узгоджуватися з вимогами ст. 436 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає вказаним вимогам прохання скаржника унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції рішення передбаченого законом.

Відповідно до ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

У прохальній частині касаційної скарги засуджений просить змінити вирок, однак не конкретизує яке саме рішення, на його думку, підлягає зміні судом касаційної інстанції. При цьому, останній знову не зазначає жодної вимоги стосовно рішення суду апеляційної інстанції.

Отже, прохальна частина касаційної скарги не узгоджується з положеннями

ст. 436 КПК.

Таким чином, засуджений не усунув недоліків касаційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа

не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути останньому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3