Справа № 308/4227/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду: прокурорки ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 , її захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/210/24, за апеляційними скаргами за апеляційними скаргами, які подали адвокат ОСОБА_7 та прокурорка Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 березня 2024 року, відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_9 , (далі - слідчий), у кримінальному провадженні №0000040, внесеному 15.02.2023, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Вільшинки, Перечинського району, Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , розлученої, голови Оноківської сільської ради, раніше не судимої.

Цією ухвалою щодо підозрюваної ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду у нічний час доби: з 23 години 00 хвилин по 06 годину 00 хв, строком на 60 днів, до 03.05.2024 включно, з покладенням на підозрювану таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час; не відлучатися за межі Ужгородського району Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого судді або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З матеріалів за клопотанням убачається, що до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 КК України, а саме у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб, ч. 4 ст. 191 КК України, у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, в умовах воєнного стану, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України, у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше службове підроблення, вчинене за попередньою змовою групою осіб, діяннях, які відносяться до категорії тяжких злочинів і за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. В обґрунтування доводів клопотання слідчий зазначає, що органом досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому, слідчий посилається і на тяжкість кримінального правопорушення, вважаючи, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити новий злочин чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того орган досудового розслідування вважає, що підозрювана ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності не виключає можливості вчинення нею безпосередньо чи за посередництва інших осіб спроб незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, та інших учасників кримінального провадження, а також спроб знищення, спотворення чи підроблення документів, що можуть мати доказове значення. Також, на переконання слідчого, не виключена можливість того, що ОСОБА_6 може і в подальшому вчиняти інші кримінальні правопорушення. З метою запобігання вчинення підозрюваною ОСОБА_6 будь-якої з вищеописаних дій, є необхідність у застосуванні відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші, більш м`які, запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_6 .

В ухвалі слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України, діяннях за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Слідчим суддею взято до уваги тяжкість кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_6 , а також те, що органом досудового розслідування доведено належними доказами існування ризику переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду. В обґрунтування висновку про наявність цього ризику слідчий суддя послався на тяжкість кримінальних правопорушень, у тому числі на те, що за скоєні діяння ОСОБА_6 може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Разом із тим, щодо інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України про наявність яких зазначає слідчий у клопотанні, а саме, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає, що існування таких ризиків матеріалами клопотання та прокурором у судовому засіданні не доведено. Окрім того, слідчий суддя врахував і те, що підозрювана ОСОБА_6 раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання та має високий ступінь суспільної довіри у територіальній громаді, оскільки неодноразово обиралася сільським головою як Кам`яницької сільської ради, так і була обрана головою Оноківської сільської громади, до складу якої входить п`ять сіл, відповідно до розпорядження голови ВР України від 02.12.2022 нагороджена грамотою Верховної Ради України "За заслуги перед Українським народом", 30.05.2023 головнокомандуючим Збройних Сил України відзначена почесним нагрудним знаком "За сприяння війську", нагороджена грамотою ГУ Державної Служби України. При цьому, слідчим суддею враховано дані щодо віку та стану здоров`я підозрюваної ОСОБА_6 , зокрема, згідно з консультативним висновком спеціаліста від 13.03.2024, ОСОБА_6 встановлено діагноз: МКХ10 ІХС. Вперше виникша стенокардія. Кардіосклероз атеросклеротичний. Гіпертонічна хворобо ІІ ст., 2ст., рдв. Гіпертонічний криз. СНІ. Також рекомендовано до обстеження та лікування в умовах стаціонару. З огляду на вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 необхідно відмовити та обрати щодо неї інший запобіжний захід - домашній арешт у нічний час доби з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що умовно повідомлена підозра його підзахисній не може вважатися обґрунтованою, оскільки з її змісту вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за змовою з іншими особами, які на момент складання клопотання та обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу не були підозрюваними. Окрім цього, ОСОБА_6 інкримінуються дії щодо внесення неправдивих відомостей до актів виконання робіт, які вона не готувала та не перевіряла, позаяк відповідно до закону та згідно з договором, це входить до повноважень інших осіб. Апелянт зазначає, що клопотання сторони захисту про виклик та допит свідків, безпідставно слідчим суддею не розглянуто. Просить ухвалу слідчого судді скасувати.

В апеляційній скарзі прокурорка вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати. Зазначає, що слідчий суддя, обравши відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не взяв до уваги, що підозрювана під час досудового розслідування на виклики, письмові повістки слідчого до органу досудового розслідування не з`являлась та не сприяла об`єктивному здійсненню розслідування у справі, відмовляючи у наданні інформації на запити слідчого, що є підставою вважати, що підозрювана ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може ухилятись від подальшої явки до органу досудового розслідування та суду. Окрім того, прокурорка вказує на те, що під час дії воєнного стану підозрювана ОСОБА_6 систематично виїжджала за кордон, при цьому не у всіх випадках з метою відрядження, між тим, підозрювана має рідних у різних країнах, що є підставою вважати, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене, може ухилитися від слідства та суду. При цьому, апелянтка вважає, що ризик незаконного впливу на свідків, значна частина яких працюють у сільській раді, та є підлеглими підозрюваної ОСОБА_6 , також існує. Інші ризики, а саме: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджені належними доказами. На підставі вищенаведеного, прокурорка просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваної ОСОБА_6 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а у випадку, якщо суд дійде висновку про необхідність визначення застави, встановити таку в розмірі, із врахуванням абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника, адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану стороною захисту апеляційну скаргу та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення; прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримав подану нею апеляційну скаргу та заперечила щодо задоволення апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурорки та захисника задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційних скарг про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрювана ОСОБА_6 , так і її захисники - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , що свідчить про дотримання права підозрюваної ОСОБА_6 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, на підставі яких 04.03.2024 повідомлено ОСОБА_6 про підозру в скоєнні передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України кримінальних правопорушень, а саме розтрати чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб, розтраті чужого майна у великих розмірах, та внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншому службовому підробленні, яке скоєно за попередньою змовою групою осіб. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази та викладені в повідомленні про підозру обставини підтверджують можливу причетність ОСОБА_6 до скоєння інкримінованих їй кримінальних правопорушень, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана має відношення до кримінальних правопорушень.

Тому, доводи апеляційної скарги сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 апеляційний суд відхиляє.

Із цих підстав, як необґрунтовані і такі, що не спростовують висновків слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що зі змісту повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за змовою з іншими особами, які на момент складання клопотання та обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу не були підозрюваними, і при цьому, ОСОБА_6 інкримінуються дії щодо внесення неправдивих відомостей до актів виконання робіт, які вона не готувала та не перевіряла, позаяк відповідно до закону та згідно з договором, це входить до повноважень інших осіб.

Відхиляючи доводи сторони захисту в цій частині, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

При цьому, апеляційний суд обґрунтованим вважає і висновки слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду. Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_6 , у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень (позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років), може призвести до настання вищезгаданого ризику.

Поряд із цим, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про недоведеність органом досудового розслідування ризиків, передбачених п. п. 2-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: незаконного впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, або вчинення інших кримінальних правопорушень.

Погоджуючись із цим висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги те, що існування таких ризиків матеріалами клопотання та прокурором у судовому засіданні не доведено. При цьому, до апеляційної скарги та під час її розгляду, стороною обвинувачення також не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність вказаних ризиків.

Тому, доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення в цій частині, зокрема про наявність ризиків, передбачених п. п. 2-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд відхиляє як такі, що ґрунтується виключно на припущеннях, які не підтверджені жодними доказами. При цьому колегія суддів бере до уваги і те, що під час розгляду апеляційної скарги сторона обвинувачення, окрім тяжкості кримінальних правопорушень, не посилалась на які - небудь докази на підтвердження цих ризиків.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокуроркою не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження відомостям про особу підозрюваної ОСОБА_6 (раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання та має високий ступінь суспільної довіри у територіальній громаді, оскільки неодноразово обиралася сільським головою як Кам`яницької сільської ради, так і була обрана головою Оноківської сільської громади, до складу якої входить п`ять сіл, відповідно до розпорядження голови ВР України від 02.12.2022 нагороджена грамотою Верховної Ради України "За заслуги перед Українським народом", 30.05.2023 головнокомандуючим Збройних Сил України відзначена почесним нагрудним знаком "За сприяння війську", нагороджена грамотою ГУ Державної Служби України).

Також слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги вік та стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_6 , зокрема, те, що згідно з консультативним висновком спеціаліста від 13.03.2024, ОСОБА_6 встановлено діагноз: «МКХ10 ІХС. Вперше виникша стенокардія. Кардіосклероз атеросклеротичний. Гіпертонічна хворобо ІІ ст., 2ст., рдв. Гіпертонічний криз. СНІ. Також рекомендовано до обстеження та лікування в умовах стаціонару».

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 . Тому, апеляційний суд вважає, доводи органу досудового розслідування в цій частині такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційних скарг.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурорки не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваної наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання встановленого ризику.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокуроркою не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваної ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить її належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрювана ОСОБА_6 з моменту застосування щодо неї запобіжного заходу не виконувала чи не виконує покладені на неї процесуальні обов`язки.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокуроркою не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема домашній арешт у нічний час доби буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та виконання покладених на неї обов`язків як підозрюваної, а також запобігання ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

При прийнятті судового рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо неї найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна братись до уваги у сукупності разом з іншими обставинами.

Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 23 по 06 год буде достатнім і необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги прокурорки про незаконність ухвали слідчого судді, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище обставинами.

Посилання прокурорки на те, що слідчий суддя не взяв до уваги те, що підозрювана під час досудового розслідування на виклики, письмові повістки слідчого до органу досудового розслідування не з`являлась та не сприяла об`єктивному здійсненню розслідуванню у справі, відмовляючи у наданні інформації на запити слідчого, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, визнавши такі недоведеними.

Із вищенаведених підстав, як такі, що не спростовують висновків слідчого судді, апеляційний суд не бере до уваги і відхиляє доводи апеляційної скарги адвоката про те, що клопотання сторони захисту про виклик та допит свідків, безпідставно слідчим суддею не розглянуто.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційних скаргах прокурора та захисників не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційних скарг колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з огляду на положення ч. 6 ст. 181 КПК України, визначено строк дії постановленої ним ухвали, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрювану ОСОБА_6 передбачені п. п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційних скарг не має, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги, які подали адвокат ОСОБА_7 та прокурорка Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 березня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000040, внесеному 15.02.2023, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 366 КК України, та обрано щодо неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду у нічний час доби: з 23 години 00 хвилин до 06 годину 00 хв, строком на 60 днів, до 03.05.2024 включно, з покладенням на підозрювану процесуальних обов`язків, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: