Справа № 472/576/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 26.03.2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000538, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2024 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 26.03.2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000538, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, разом з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор у кримінальному провадженні начальник Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, а саме незаконне носіння, зберігання, придбання, збут вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу. 12.04.2024 року слідчим суддею Заводського районного суду підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали спливає 09.06.2024 року. 12.04.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею встановлено і прокурором доведено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для обрання запобіжного заходу, оскільки ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи суворість можливого покарання, незаконно впливати на свідків, які здійснювали закупівлю зброї у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не зменшились.

Підставами вважати ці ризики реальними є особлива зухвалість при вчиненні кримінального правопорушення, спосіб вчинення кримінального правопорушення збут зброї з метою грошової наживи, кількість вилученої зброї у обвинуваченого, що значним чином порушує суспільні відносини у сфері громадської безпеки, що охороняється кримінальним законом.

Запобігти зазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава неможливо, оскільки вони не зможуть забезпечити належної поведінки підозрюваного та запобігти вищевказаним ризикам на час проведення судового розгляду.

Враховуючи тяжкість злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, слідчий суддя під час обрання запобіжного заходу дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому необхідно продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою. Просить суд задовольнити дане клопотання та продовжити строк тримання під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» обвинуваченому за ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів підтримав, оскільки вбачається наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто запобігання спробам з боку обвинуваченого переховуватися від органу досудового розслідування та суду; наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на свідків, які здійснювали закупівлю зброї, та наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також, посилаючись на відсутність підстав для повернення обвинувального акту та відсутність підстав для закриття кримінального провадження, просив про його призначення до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 вважають, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Просять суд обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того, вважають за можливим призначити справу до судового розгляду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що прокурором доведено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створить загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти ( «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи чи продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»),

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З огляду на вказане, суд переконаний, що прокурором доведено ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуватися від суду, ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на свідків, які здійснювали закупівлю зброї. Але ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином в судовому засіданні не підтвердився. При цьому, суд враховує відсутність у обвинуваченого постійного чи тимчасового місця роботи, особлива зухвалість при вчиненні кримінального правопорушення, спосіб вчинення кримінального правопорушення збут зброї з метою грошової наживи, кількість вилученої зброї, що значно порушує суспільні відносини у сфері громадської безпеки, що охороняється кримінальним законом.

За обставин, зазначених вище, враховуючи, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 09 червня 2024 року, а ризики передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не змінилися, то суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Згідно вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому заставу.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини та тяжкість правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , дані про його особу та встановлені судом ризики, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку суду, може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

З матеріалів обвинувального акту та додатків до нього вбачається, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, порушень при складенні обвинувального акту не виявлено і підстав для його повернення прокурору не вбачається.

Прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності.

Дане кримінальне провадження підсудне Веселинівському районному суду Миколаївської області.

Підстав, передбачених п.п. 4-8 частини першої та частини другої ст. 284 КПК України для закриття провадження, немає.

Відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення кримінального провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 до судового розгляду.

Судовий розгляд, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України відсутні.

В судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора, захисника, обвинуваченого та свідків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176 -178, 182, 183, 193, 194, 197, 198, 309, 314-317 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню, внесеному 26.03.2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000538, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у відкритому судовому засіданні у приміщені Веселинівського районного суду Миколаївської області на 20 червня 2024 року о 13 год. 00 хв.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор", за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 (шістдесят) діб до 04 серпня 2024 року (включно).

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- не відлучатися за межі селища Токарівка Вознесенського району Веселинівської ТГ Миколаївської області без дозволу суду;

- утриматися від спілкуванням зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання, роботи.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В клопотанні захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

В судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілого та свідків.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення за кримінальним провадженням.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1