Кримінальне провадження №629/4832/23
Номер провадження 1-кп/629/31/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області матеріали кримінального провадження №0000404 від 03.05.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирне, Лозівського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою (9 класів), непрацюючого, неодруженого, без місця реєстрації, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-27.07.2022 року Амур-нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровськ, за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, у відповідності до ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки;

-05.09.2022 року Амур-нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровськ, за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 5 місяців (відбув покарання з 08.06.2023 року по 08.11.2023 року),

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в :

15.04.2023 року близько 15:00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, знаходився в будинку потерпілого ОСОБА_6 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де вони разом розпивали спиртні напої.

Після розпиття спиртних напоїв ОСОБА_6 ліг спати, тоді у ОСОБА_4 виник умисел на викрадення велосипеду «Україна».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, достовірно знаючи про те, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан на всій території України, а 19.02.2023 Верховна Рада України продовжила його дію строком на 90 діб до 20.05.2023, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, вийшов з будинку та перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом проникнення через незачинені двері до господарського приміщення, викрав велосипед марки «Україна», що належить потерпілому ОСОБА_6 , загальною вартістю 1386 гривень 67 копійок.

Після скоєння злочину ОСОБА_4 з місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6 на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе не визнав, неодноразово змінював свою позицію під час судового розгляду, надав покази, в яких зазначив, що 15.04.2023 року він перебував у ОСОБА_6 та вони вдвох вживали алкогольні напої. Потерпілий, поки він був у нього, не спав. Також обвинувачений пояснив, що ОСОБА_6 під час їх спілкування сказав, що велосипед йому

не потрібен, на що він запропонував потерпілому забрати його та відвезти на металобрухт. ОСОБА_4 зазначив, що ввечері на телефон ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_7 , їх роботодавець, щодо розвантаження цементу, потерпілий дав йому поспілкуватися. У звязку з тим, що йому потрібно було швидко дістатися на роботу, ОСОБА_6 запропонував взяти його велосипед, щоб швидше доїхати. ОСОБА_4 вказав, що він взяв велосипед та поїхав на розвантаження, велосипед хотів залишити у ОСОБА_8 у дворі, однак той, сказав забирати його. ОСОБА_4 пояснив, що не крав велосипед у ОСОБА_6 , а не повертав, бо йому зателефонував ОСОБА_8 та розповів про його спір з ОСОБА_9 , у звязку з чим попрохав поки не повертати велосипед. ОСОБА_4 зазначив, що приїжджав до ОСОБА_6 декілька разів, однак його не було вдома. Згодом зателефонував йому та спитав, чи можна закласти велосипед його знайомому за 500 грн, ОСОБА_6 дозволив, але сказав повернути через тиждень. Забрати велосипед він не встиг, оскільки приїхали працівники поліції, яким він показав місце перебування велосипеду, вони сказали йому, щоб велосипед він повернув. Також додав, що потерпілий не писав заяву про викрадення та це зробила його колишня жінка, яка не має жодного до нього відношення.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя та суд встановлюють наявність чи відсутність фактів, обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

У відповідності до ч. 1 ст. 86 КПК України, докази визнаються допустимими, якщо вони отримані в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 86-89 КПК України, доказ визнається недопустимим, якщо він отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами у порядку невстановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Положення ст. 87 КПК України можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у разі істотного порушення прав і свобод людини.

За ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Вина ОСОБА_10 повністю доводиться наступними зібраними та дослідженими у кримінальному провадженні доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження, а саме зібраними доказами відповідно до вимог ст.ст. 352, 353 КПК України та дослідженими в судовому засіданні протоколами слідчих дій та долученими до матеріалів кримінального провадження документами, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення факту і обставин кримінального провадження, що відповідає вимогам ст. 358 КПК України, та іншими доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0000404, згідно якого: 03.05.2023 року внесено до ЄРДР відомості за фактом вчинення злочину за ч.4 ст.185 КК України ;

-заявою ОСОБА_6 про притягнення до кримінальної відповідальності(а.с.49, Том 1);

- протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 09.05.2023 року за участю свідка ОСОБА_11 з додатком(а.с.50-52, Том 1);

-заявою ОСОБА_11 про добровільну видачу працівникам поліції велосипеду Україна(а.с.53, Том 1);

-протоколом огляду предмета від 10.05.2023 року за участю ОСОБА_11 , а саме велосипеду Україна, з фототаблицею(а.с.54-57, Том 1);

-постановою про визнання предметів речовими доказами від 10.05.2023 року(а.с.58, Том 1);

-копією ухвали про арешт майна, а саме велосипеду Україна, чорно-синього кольору з сірими потертостями, який належить ОСОБА_6 , від 12.05.2023 року(а.с.59, Том 1);

- копією супровідного листа та висновком експерта №СЕ-19/121-23/10540-ТВ від 24.05.2023 року з таблицею, відповідно до якого ринкова вартість велосипеду ТМ «Україна», з колесами 28 дюймів, бувшого у використанні, який має значні потертості (подряпини фарби на рамі, на багажнику фарба відсутня), у робочому стані, придатний для використання за

призначенням, в комплекті з багажником, станом на 15.04.2023, при умовах зазначених в дослідній частині, становить 1386,67 гривень(а.с.60-65, Том 1);

-довідкою про витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-23/10540-ТВ від 24.05.2023 року(а.с.66, Том 1);

-зберігальною розпискою потерпілого ОСОБА_12 від 30.05.2023 року(а.с.67, Том 1);

- протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 07.06.2023 року за участю свідка ОСОБА_13 з додатком(а.с.68-70, Том 1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 26.06.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_6 (а.с.71-73, Том 1);

-заявою ОСОБА_6 про надання дозволу на проведення слідчого експерименту на території його домоволодіння: АДРЕСА_2 (а.с.74, Том 1);

-диском DVD-R, що є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту від 26.06.2023 року(а.с.75, Том 1);

- протоколом про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 15.08.2023 року(а.с.95-96, Том 1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 08.06.2023 року за участю свідка ОСОБА_13 (а.с.96а -96в, Том 1);

-диском DVD-R, що є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту від 08.06.2023 року(а.с.96г, Том 1);

-постановою про призначення групи прокурорів від 07.02.2024 року(а.с.215, Том 1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.06.2023 року за участю свідка ОСОБА_11 (а.с.241-243 , Том 1);

-диском DVD-R, що є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту(а.с.244, Том 1);

- речовим доказом, а саме велосипедом марки «Україна», який був оглянутий у судовому засіданні.

У судових засіданнях 26.09.2023 року та 27.03.2024 року було допитано потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що ОСОБА_4 є його товарищем, з яким вони знайомі років 5-6. 15.04.2023 року вони перебували за адресою: АДРЕСА_2 , де розпивали бутилку спирту, жодного телефонного дзвінка йому на телефон не надходило в той день. ОСОБА_6 вказав, що після випитого, він заснув та коли прокинувся ОСОБА_4 вже не було, велосипеда в сараї також. Потерпілий зазначив, що ОСОБА_4 іноді брав у нього велосипед ненадовго та повертав його, на тривалий час він йому велосипеду у користування та розпорядження не надавав, однак в цей раз обвинувачений пропав на тривалий час та так і не повернув велосипед. Також потерпілий зазначив, що його колишня дружина жодних заяв про викрадення велосипеда не писала. ОСОБА_6 пояснив, що йому стало відомо від ОСОБА_8 , що ОСОБА_4 продав його велосипед в районі ГСК №5, у Сидорука вказану інформацію він не уточнював, номер телефону він не знав. У звязку з чим на ОСОБА_14 , на початку травня, коли потерпілий побачив слідчого, він поспілкувався з ним з цього приводу, слідчий згодом прислав оперативників. ОСОБА_6 пояснив, що відразу не звернувся в поліцію через дружні відносини з обвинуваченим, причиною звернення до поліції стало те, що він дізнався про продаж його велосипеду.

У судовому засіданні 02.11.2023 року було допитано свідка обвинувачення ОСОБА_15 , який пояснив, що навесні 2023 року він розпивав спиртні напої у ОСОБА_16 вдома. Свідок зазначив, що ОСОБА_6 розповів йому, що у нього ОСОБА_4 вкрав велосипед Україна та потім його продав. Пояснив, що про обставини справи знає зі слів потерпілого. Велосипед Україна у потерпілого бачив у дворі, він користувався цим велосипедом десь рік-три роки. Кому ОСОБА_6 давав користуватися велосипедом не знає.

Також, у судовому засіданні 02.11.2023 року було допитано свідка обвинувачення ОСОБА_13 , який зазначив, що бачив ОСОБА_4 один раз. Пояснив, що в 2023 році, коли саме не пам`ятає, він сидів у себе в гаражі за адресою: АДРЕСА_3 , та до нього підійшов чоловік, попрохав насос, щоб накачати колеса на велосипеді Україна. ОСОБА_4 в цей момент стояв поруч та тримав велосипед. Свідок

вказав, що насосу у нього не було, тому чоловік пішов, придбати велосипед йому не пропонували. ОСОБА_13 пояснив, що навпроти його гаражу стоять сміттєві баки, туди підійшов ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які поспілкувалися між собою. Свідок вказав, що ОСОБА_19 прийшов до нього десь через годину після цього і сказав, що придбав велосипед. ОСОБА_13 зазначив, що куплений велосипед він не бачив. Десь через півгодини ОСОБА_19 закотив в гараж до нього велосипед Україна, б/у, щоб залишити, але свідок сказав, що йому він не потрібен у гаражі. У звязку з чим ОСОБА_19 забрав велосипед та пішов.

Крім того, у судовому засіданні 06.02.2024 року було допитано свідка ОСОБА_20 , який пояснив, що він давав обвинуваченому свій телефон, з яким останній приходив до ОСОБА_6 . Як вказав свідок, весною 2023 року він вперше прийшов до раніше незнайомого ОСОБА_6 з ОСОБА_4 , щоб забрати свій телефон, котрий обвинувачений забув там. ОСОБА_20 зазначив, що будинок був схожий на літню кухню, приватне домоволодіння, огорожа зеленого кольору, зправа був будинок, зліва розібрана хата. Свідок пояснив, що вони розпивали спиртні напої в будинку з ОСОБА_6 , чоловік десь 60 років, не нашої національності, прізвище знає зі слів ОСОБА_4 . В ході розпивання спиртних напоїв, ОСОБА_6 пропонував ОСОБА_4 продати чи придбати його велосипед, на що ОСОБА_4 погодився, умови придбання ними не обговорювалися. Свідок пояснив, що велосипед бачив, він стояв на дворі, що сталося з велосипедом точно не знає. Також вказав, що більше з ОСОБА_6 він не зустрічався.

У судовому засіданні 27.02.2024 року було допитано свідка обвинувачення ОСОБА_11 , який пояснив, що бачить ОСОБА_4 другий раз. Зазначив, що наприкінці квітня 2023 року, десь після обіду, він сидів в гаражі у ОСОБА_21 , в місті Лозова, навпроти залізничної дороги, через дорогу 5 мікрорайон, де вони пили чай, спілкувались. Свідок вказав, що вийшов з гаражу викинути сміття, повз проходив ОСОБА_4 в нетверезому стані з велосипедом. ОСОБА_4 запропонував йому придбати велосипед Україна, чорно-синього кольору, за 1500 грн. Поки вони спілкувались підходив ОСОБА_17 , сусід по гаражу, викинув сміття та пішов. ОСОБА_11 взяв подивився велосипед, покатався на ньому та виявив недоліки, у звязку з чим запропонував купити за 500 грн. ОСОБА_4 пішов, але згодом, хвилин через 15, повернувся та продав йому велосипед за 500 грн. Свідок наголосив на тому, що обвинувачений не заклав йому велосипед, а саме продав. При купівлі, він уточнив інформацію про власника, на що ОСОБА_4 сказав, що велосипед його, власником є він. ОСОБА_11 зазначив, що після купівлі закотив велосипед в гараж до товарища ОСОБА_8 . Свідок також вказав, що велосипед перебував у нього місяці два, ОСОБА_4 більше до нього не приходив та не просив викупити чи забрати його. В подальшому велосипед вилучили працівники поліції.

Оцінюючи, згідно вимог ст. 94 КПК України, всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши свідків запропонованих стороною обвинувачення, дослідивши подані докази, висновки експертиз, перевіривши доводи учасників процесу, з`ясувавши у них, чи всі докази на підтвердження своїх доводів були ними надані, оглянувши речові докази, суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Позиція сторони захисту, згідно з якою ОСОБА_4 не винний у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а скоїв правопорушення передбачено ч.1 ст. 190 КК України не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні та повністю спростовується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами та показаннями потерпілого та свідків.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Беручи до уваги докази в їх сукупності, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченого та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мирне, Лозівського району Харківської області, громадянин України, з неповною середньою освітою (9 класів), непрацюючий, неодружений, без місця реєстрації, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, на військовому обліку не перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, на обліку у лікаря нарколога перебуває з приводу Синдрому залежності від алкоголю, вперше був взятий на облік у 2006 році, знімався з обліку в 2011 році з покращенням, у 2021 році взятий повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного спяніння.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупності усіх обставин, що його характеризують, беручи до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Амур-нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.07.2022 року, і приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства та таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, підстави для застосування ст. ст. 75,76 КК України відсутні.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.ст. 69, 69-1 КК України у суду немає.

ОСОБА_4 утримувався у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на підставі ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.07.2023 року, у зв?язку з відбуванням покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у виді 5 місяців арешту (кінець строку відбуття покарання 08.11.2023). 09.11.2023 року в ході судового розгляду ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово було продовжено.

До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_4 суд вважає за необхідне залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов у справі не заявлений.

У справі є судові витрати, а саме витрати на проведення судово - товарознавчої експертизи №CE-19/121-23/10540-ТВ від 24.05.2023 склали 956 гривень, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

У справі наявний речовий доказ, а саме велосипед Україна синьо-чорного кольору з сірими потертостями, який під зберігальну розписку передано власнику ОСОБА_6 .

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.05.2023 року ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_22 був накладений арешт на майно, а саме на: велосипед Україна синьо-чорного кольору з сірими потертостями.

В зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.

Керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71, ч.5 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Амур-нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.07.2022 року у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 9 (девять) років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу залишити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання обвинуваченого, а саме з 09.11.2023 року.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 залишити в умовах ДУ Харківський слідчий ізолятор.

Стягнути з ОСОБА_4 , паспорт серії НОМЕР_1 , витрати на проведення судово - товарознавчої експертизи №CE-19/121-23/10540-ТВ від 24.05.2023 склали 956 гривень, які необхідно перерахувати на рахунок НОМЕР_2 , отримувач ГУК Харків обл/МТГХарків/24060300, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.), код отримувача 37874947, код доходів 24060300, інші надходження.

Цивільний позов не заявлено.

Скасувати арешт, накладений 12.05.2023 року ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_22 на майно, а саме на:велосипед Україна синьо-чорного кольору з сірими потертостями.

Речовий доказ у справі, а саме:

-велосипед Україна синьо-чорного кольору з сірими потертостями, який під зберігальну розписку передано власнику ОСОБА_6 - залишити ОСОБА_6 .

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1