ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1104/23 Номер провадження 11-сс/814/324/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
думка судді ОСОБА_2
21 травня 2024 року м. Полтава
Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що дізнавачем було дотримано вимоги законодавства щодо всебічного та повного дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню в цьому провадженні, прийнята ним постанова є обґрунтованою, вмотивованою та такою, що відповідає матеріалам, зібраним в ході досудового розслідування.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_3 просила скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 16 квітня 2024 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подану нею скаргу та направити кримінальне провадження для проведення досудового розслідування. Свої вимоги мотивувала тим, що слідчий суддя не врахував те, що дізнавачем не було здійснено всі необхідні слідчі та процесуальні дії для правильного, повного встановлення обставин справи, проведено досудове розслідування упереджено, не перевірено доводи скаржника, а також безпідставно не перекваліфіковано розслідуване кримінальне правопорушення з ч.1 ст.125 на ст.345-1 КК України.
21 травня 2024 року Полтавським апеляційним судом апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 16 квітня 2024 року без зміни.
Однак із наведеним вище рішенням більшості колегії суддів не погоджуюся та висловлюю окрему думку з таких підстав.
Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Виходячи з положень п.2 ч.1, ч.4 ст.284 КПК України, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження в разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
За вимогами ст.110 КПК України постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
На підставі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.1 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Дізнавач зобов`язаний усебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують особу, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч.2 ст.9 КПК України).
Досудове розслідування повинне бути ретельним, а органи досудового розслідування завжди мають повно намагатися з`ясувати те, що сталося, та не покладатися на поспішні й необґрунтовані висновки, а тим більше обґрунтовувати ними свої рішення.
Таким чином, із метою виконання наведених вище завдань кримінального провадження, прийняттю дізнавачем рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих дій і заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Закриття кримінального провадження відповідно до норм Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки дізнавачем всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
У свою чергу слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний ретельно перевірити законність та обґрунтованість прийнятої дізнавачем постанови.
Однак дізнавач не дотримався наведених вище положень КПК України при винесенні оскаржуваної постанови, а викладені в скарзі ОСОБА_3 обставини щодо безпідставності цього рішення дізнавача належним чином не стали предметом судового контролю слідчого судді.
Під час допитів потерпіла ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_4 стверджували про те, що ОСОБА_5 застосовувала до ОСОБА_3 насильство та перешкоджала здійсненню нею журналістської діяльності шляхом фізичного впливу та здійснення погроз щодо ОСОБА_5 (т.1 а.к.п.22-25, 28-31).
Проте в ході досудового розслідування безпідставно не допитано ОСОБА_5 при тому, що ця слідча дії має істотне значення, оскільки пов`язана з отриманням показань щодо обставин події від особи, яка, виходячи з доказів у матеріалах кримінального провадження, була протилежною стороною конфлітку, після чого необхідним було проведення аналізу узгодженості отриманих від ОСОБА_5 показань з іншими доказами у провадженні, й, по суті, без цього неможливе об`єктивне, повне та всебічне встановлення всіх необхідних обставин провадження.
Натомість, отримання від ОСОБА_5 письмових пояснень не є слідчою дією - допитом, не підміняє собою цю слідчу дії, та відбирання письмових пояснень замість допиту взагалі не передбачено КПК України.
Посилання ж колегії суддів на застереження, викладені в п.1 ч.3 ст.87 КПК України, вважаю помилковими.
Відповідно до цих положень КПК України недопустимими є докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Зміст вказаної вище норми права вказує, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, дізнавач, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.
У матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які би свідчили про наявність на цій стадії розслідування достатніх і вагомих підстав вважати про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення та, що надалі її буде визнано підозрюваною, обвинуваченою. Тільки після проведення в подальшому необхідного комплексу слідчих дій, перевірки спроможності показань ОСОБА_5 є можливим установлення відсутності/наявності самого факту вчинення кримінального правопорушення, та в останньому випадку - особи, яка його вчинила.
При цьому, висновки більшості колегії суддів у цій частині є суперечливими, оскільки за їх рішенням було залишено без зміни оскаржувану ухвалу та висловлено згоду з відсутністю в межах цього кримінального провадження складу кримінального правопорушення, та в той же час застосовано обмеження, які стосуються пред`явлення особі повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, про відсутність якого більшість колегії суддів дійшла висновку.
Також дізнавачем і слідчим суддею залишено поза увагою те, що 11 липня 2023 року начальником відділу дізнання були надані дізнавачу письмові вказівки щодо проведення певних слідчих дій, зокрема, здійснення слідчих експериментів із потерпілою ОСОБА_3 та свідками ОСОБА_4 , ОСОБА_6 . Названі вище слідчі дії в ході дізнання не проведено, тим самим не виконано відповідні вказівки, які надавались із метою забезпечення належного досудового розслідування.
Таким чином, дізнавачем під час проведення досудового розслідування не здійснено необхідних дій для належного встановлення всіх обставин провадження, не виконано вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження цих обставин і надання їм відповідної оцінки, через це оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження не відповідає положенням закону та є передчасною.
Усунути допущені під час досудового розслідування істотні порушення приписів КПК України можливо було лише шляхом скасування постанови про закриття кримінального провадження та належного виконання дізнавачем вимог щодо проведення повного, всебічного та об`єктивного встановлення й аналізу всіх обставин провадження.
Суддя ОСОБА_2