Справа № 755/7658/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2024 р. м. Київ Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000438 від 07.02.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Солтанівка Васильківського району Київської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого не офіційно, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Так, під час дії ЗУ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, який в подальшому продовжений та діяв на день вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 спільно з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, вчинили кримінальне правопорушення, за наступних обставин.

Так, 07.02.2024 року приблизно о 03:20 ОСОБА_3 , спільно з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, проходили біля кіоску з продажу цигарок А-8, у якому здійснює свою господарську діяльність ТОВ «АЗІМУТ ВЕСТ», розташованого по вул. Кибальчича, 19 у м. Києві, де у них раптово виник спільний злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, групою осіб, обравши об`єктом свого злочинного посягання товари, що перебували на реалізації у вищевказаному кіоску.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , підійшов до вказаного кіоску та завдав цілеспрямований потужний удар у віконце даного кіоску, пошкодивши його кріплення, що надало безперешкодний доступ до вказаного приміщення.

У подальшому, ОСОБА_3 рукою незаконно проник через вікно до даного кіоску та взяв з полиці запальнички, які сховав собі у кишеню одягу, в який останній був одягнений. В цей час до вказаного кіоску підійшла особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, та через вказане віконце залізла до даного кіоску, таким чином проникла в приміщення кіоску з продажу цигарок А-8, звідки почала викидати через вікно цигарки, що перебували на продажі даного кіоску, які в свою чергу ОСОБА_3 почав ховати до себе в штани.

Продовжуючи свої спільні злочинні дії, діючи групою осіб спільно з ОСОБА_3 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, вилізла з вікна приміщення вказаного кіоску А-8, почала збирати із землі блоки та пачки з цигарками та складати їх собі в рюкзак, який мав при собі.

Після чого, ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, завдавши матеріального збитку ТОВ «АЗІМУТ ВЕСТ» на загальну суму на 42785 гривень 70 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 4 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що 07.02.2024 року близько 03:20 він разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, перебуваючи біля кіоску з продажу цигарок А-8, розташованого по АДРЕСА_3 , завдав удар у віконце даного кіоску, проник рукою через вікно до кіоску та взяв з полиці запальнички, які сховав собі у кишеню одягу. Після чого, до вказаного кіоску підійшла особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, та через вказане віконце залізла до даного кіоску, звідки почала викидати через вікно цигарки, що перебували на продажі даного кіоску, які в свою чергу він почав ховати до себе в штани та в рюкзак. Після чого, він та інша особа місце злочину покинули та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд. Зокрема зазначив, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення відповідають дійсності та розуміє, що його дії були умисними, корисливими, вчинені під час дії воєнного стану в державі. У скоєному щиро каявся, запевняв, що більше правопорушень вчиняти не буде, готовий понести покарання відповідно до законодавства України.

У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, які надав прокурор, та документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, в тому числі і тих, що характеризують особу обвинуваченого. Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням в приміщення, вчинену в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому суд враховує позицію ОП ВС, викладену у постанові № 722/594/22 від 15.01.2024 року, відповідно до якої за ч. 4 ст. 185 КК України кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану на території, на якій він введений. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження, характер та ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку ОСОБА_3 під час та після вчинення протиправних дій; його ставлення до вчиненого - вину визнав повністю, каявся у вчиненому; дані про його особу, зокрема: не одружений; працює не офіційно; на утриманні малолітніх та непрацездатних осіб не має; під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше не судимий; думку сторони обвинувачення, зокрема прокурор просила призначити обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням ст. 75 КК України.

Обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_3 є щире каяття, оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю та висловив щирий жаль з приводу учинених протиправних дій, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин даного кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69, ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не вбачає.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення судових експертиз:

- № СЕ-19/111-24/8818-Д від 16.02.2024 року у сумі 3786 гривень 40 копійок;

- № СЕ-19/111-24/17407-Д від 19.03.2024 року у сумі 2271 гривень 84 копійок; - № СЕ-19/111-24/8986-ТР від 14.02.2024 року у сумі 3786 гривень 40 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- DVD-R диск з відеозаписами з камер відеонагляду у ТОВ «КМІК» - залишити в матеріалах кримінального провадження; - 4 пачки Marlboro Touch, 2 пачки Monte Carlo Blue, 2 пачки Marvel Sweet Vanilla, 4 пачки Compliment Red, 10 пачок LUCKY STRIKE ORIGINAL SILVER, 12 пачок Rothmans Red (у кількосіт 25 шт.), 18 пачок Rothmans Blue (у кількості 25 шт.), 15 пачок Camel Blue, запальнички у кількості 13 шт.- повернути ТОВ «АЗІМУТ ВЕСТ»;

- кросівки чорного кольору - повернути ОСОБА_3 ; - предмет схожий на складний ніж з червоною рукояткою, один слід підошви взуття - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1