Справа №: 148/1022/21
Провадження № 1-кп/148/30/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тульчин клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Тульчинського районного суду Вінницької області перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за № 0000075 від 14.03.2021 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчиненні суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Через канцелярію суду захисник ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно якого розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, адвокат ОСОБА_4 надала клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності.

В обґрунтування клопотання зазначила, що відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000075 від 14.03.2021 року нетяжкий злочин був вчинений ОСОБА_8 13.03.2021 року.

Згідно вимог ст. 49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - за вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Отже, 3 роки минуло - 14.03.2024 року. В матеріалах справи №148/471/21 міститься клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 у вчиненні суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України з якого вбачається, що нетяжкий злочин вчинений - 13.03.2021 року. Отже, 3 роки в даному випадку спливає - 14.03.2024 року.

Станом на 26.03.2024 року строк давності, щодо притягнення ОСОБА_8 за злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України минув. Норми КПК не містять жодних обмежень щодо застосування вимог ст. 49 КК України відносно особи щодо якої розглядається в суді клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру. Просить звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закрити провадження по справі.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримала.

ОСОБА_8 , потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та законний представник ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання адвоката.

Прокурор просив відмовити в задоволенні даного клопотання, оскільки до суду надійшло кримінальне провадження щодо вчинення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо нього, як до особи, яка під час вчинення цього діяння перебувала в стані неосудності, останній не є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а тому не може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Також через канцелярію суду від потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_6 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.п. 2,3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначили, що в провадженні Тульчинського районного суду знаходиться справа про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №000007 від 14.03.2021року.

Від вказаної дати, а саме 13.03.2024 року минуло три роки.

Саме такий термін визначено чинним законодавством для закриття кримінального провадження внаслідок спливу строків давності для обвинувачення за ч. 2 ст. 125 ККУ.

Цього часу цілком достатньо для завершення розгляду справи цієї категорії і прокурор зобов`язаний довести винуватість в суді поза розумним сумнівом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПКУ кримінальне провадження закривається в разі якщо встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. У розумінні вимог кримінально-процесуального законодавства, закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, у якої відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину.

На сьогоднішній день прокурором не доказано, що саме те діяння, яке поставлено ОСОБА_8 за провину дійсно мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення, підозрюваний винен в його вчиненні. Крім того жодним чином не доведено твердження про небезпеку його особи для суспільства, оточуючих та самого себе. Наразі він офіційно працює, платить податки, продовжує навчання, має міцні соціальні зв`язки, проживає разом з батьками. Примусового лікування не потребує, оскільки лікується добровільно під наглядом лікарів-спеціалістів і психолога, яким довіряє.

Враховуючи що з часу події минуло три роки, вона не доведена в передбаченому законом порядку, просили закриття кримінальне провадження на підставі п.п. 2,3 ч. 1 ст. 284 КПК України

В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_6 клопотання підтримали.

Адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_8 та законний представник ОСОБА_7 у судовому засіданні також не заперечували щодо задоволення клопотання потерпілих.

Прокурор просив відмовити в задоволенні даного клопотання, оскільки до суду надійшло кримінальне провадження щодо вчинення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо нього, як до особи, яка під час вчинення цього діяння перебувала в стані неосудності, останній не є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а тому не може бути закрите кримінальне провадження на підставі п.п. 2,3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 11 КК України визначено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Згідно ст. 18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

В ч. 2 ст. 19 КК України зазначено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Статтею 49 КК України передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності після спливу певного проміжку часу з дня скоєння діяння до моменту набрання рішенням суду законної сили.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, в зв`язку з чим прокурор подав до суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо останнього, а не обвинувальний акт.

Згідно висновку експерта № 60 від 17.05.2021 року, суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив у стані неосудності, що виключає склад злочину, оскільки відсутній його суб`єкт, яким може бути лише осудна особа.

Враховуючи, що до суду надійшло кримінальне провадження щодо вчинення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо нього, як до особи, яка під час вчинення цього діяння перебувала в стані неосудності, останній не є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а тому не може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та на підставі п.п. 2,3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 350, 371, 512 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, відмовити.

В задоволенні клопотання потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження на підставі п.п. 2,3 ч. 1 ст. 284 КПК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена учасниками процесу до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1