ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/369/24 Справа № 194/453/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисниці ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 , на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року у кримінальному провадженні №0000306 від 29 березня 2023 року, стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року затверджено угоду про визнання винуватості від 30 березня 2023 року укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та призначено узгоджене сторонами покарання за ч.2 ст.307 КК України - у виді шести років позбавлення волі, з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 72 КК України покарання у вигляді двох років обмеження волі, що було призначено ОСОБА_8 вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2022 року, переведено у покарання у вигляді позбавлення волі строком один рік.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання у виді позбавлення волі строком шість років, з конфіскацією усього належного йому майна, частки покарання у виді позбавлення волі строком шість місяців, що було не відбуте ОСОБА_8 за попереднім вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2022 року, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавленні волі строком шість років шість місяців, з конфіскацією усього належного майна.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

ОСОБА_8 , визнано винуватим, у тому, що він будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, маючи умисел, направлений на незаконне, з метою збуту, придбання та зберігання наркотичних засобів, та реалізуючи його, діючи умисно, незаконно, задля досягнення єдиної злочинної мети - незаконного збагачення при скоєнні злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, у невстановлений судом час, однак до 15.30 год, 22 вересня 2022 року, та в невстановленому місці, незаконно, з невстановленого органами досудового розслідування джерела придбав у невстановленої слідством особи наркотичний засіб - метадон масою 0,0361 г.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на незаконне зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон, зберігаючи наркотичний засіб при собі ОСОБА_8 за місцем мешкання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , о 15.30 год, 22 вересня 2022 року, незаконно збув ОСОБА_10 1.1, медичний шприц разового застосування градуйований до 2,0 мл з ін`єкційною голкою в захисному ковпачку, який містить безбарвну рідину масою 1,7014 г, яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масою 0,0361 г.

Не погоджуюсь з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив призначити йому покарання відповідно до ст.69 КК України та призначити йому покарання нижче нижньої межі за скоєний ним злочин ч. 2 ст. 307 КК України.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що він має батька похилого віку, та сам є інвалідом третьої групи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з оскаржуваного вироку, 30 березня 2023 року, між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000306 від 29 березня 2023 року, було укладено угоду про визнання винуватості.

Із вищевказаної угоди вбачається, що ОСОБА_8 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та останній погодився на призначення покарання, визначеного в угоді про визнання винуватості укладеної між прокурором та підозрюваним, що підтверджує звукозапис судового засідання.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 , захисниця ОСОБА_7 , та прокурор укладену угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним від 30 березня 2023 року, в судовому засіданні підтримали, просили її затвердити.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 474 КПК України, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, окрім того, міра покарання визначена відповідно до ст. 65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного.

Як слідує з ч. 1 ст. 475 КК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Тобто, обов`язкові умови розгляду справи на підставі угоди про визнання винуватості в порядку ст. 474 КПК України, судом першої інстанції дотримано в повному обсязі, а саме, судом призначено покарання, узгоджене сторонами угоди, та затверджено судом угоду у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода може бути укладена.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність пом`якшення призначеного покарання є надуманими, оскільки судом першої інстанції призначено покарання у точній відповідності до змісту угоди про визнання винуватості.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які є підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, а тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 , на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року у кримінальному провадженні №0000306 від 29 березня 2023 року, стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року у кримінальному провадженні №0000306 від 29 березня 2023 року, стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4