Провадження № 1-кс/761/8470/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії покладених обов`язків щодо підозрюваного:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Дніпро, що

здійснює адвокатську діяльність згідно свідоцтва НОМЕР_1,

раніше не судимого, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.205-1, ч.2 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 23.09.2022 року,

В С Т А Н О В И В:

04.04.2024 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії покладених обов`язків щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.205-1, ч.2 ст.28 - ч.1 ст.366 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 23.09.2022 року.

Клопотання мотивовано тим, що другим відділом детективів Підрозділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері та міжнародної технічної допомоги Головного підрозділу детективів за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000005 від 23.09.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, та за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що він будучи директором ТОВ «Відродження» та уповноваженим на здійснення адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій в компанії «Дніпро Агро Альянс ЛТД», яка зареєстрована в офшорній зоні на території Республіки Кіпр, а також кінцевим бенефіціарним власником (контролером) із 100% часткою у статутному капіталі підконтрольних підприємств, які зареєстровані та розташовані на території України, а саме: TOB «Відродження», TOB «Перемога», TOB «Кам`янське Агро», TOB «Дніпроагроальянс», TOB «Агрофірма «Схід Агро», отримуючи на протязі 2017-2021 років доходи у вигляді дивідендів із джерелом походження з України без реєстрації постійного представництва в Україні, діючи за попередньою змовою групою осіб, в порушення п.п. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України, неправомірно використав понижену ставку податку на прибуток на доходи іноземних юридичних осіб у розмірі 5 % замість 15 % та умисно ухилився від сплати податку на прибуток на доходи іноземних юридичних осіб на загальну суму 61 419 560 грн, тобто в особливо великих розмірах.

09.01.2024 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру від 09.01.2024 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.01.2024 у справі № 761/1079/24 частково задоволено клопотання детектива та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 330 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 999240 грн. Зазначеною ухвалою слідчого судді згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_4 були покладені обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися із міста Києва, в якому він проживає та міста Дніпро без дозволу детектива або прокурора; повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Підозрюваним ОСОБА_4 12.01.2024 внесено вказану заставу та виконано ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва.

Постановою заступника Генерального прокурора від 01.03.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.03.2024 у справі № 761/8216/24 продовжено в межах строку досудового розслідування, тобто до 09.04.2024 строк дії обов`язків покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: прибувати за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатись із АДРЕСА_2 та міста Дніпро без дозволу детектива або прокурора; повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року у справі № 761/11705/24 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 09.07.2024.

Орган досудового розслідування вважає наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим чином,вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Оскільки вищевказані ризики, заявлені при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 не зменшилися та існують по цей час, враховуючи, що строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на підозрюваного закінчується, в органу досудового розслідування виникла необхідність у їх продовженні.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання, вважають, що ризики стороною обвинувачення не доведені, а підозра є необґрунтованою. Подали письмові заперечення, зазначили, що рішеннями судів були визнані протиправними податкові повідомлення-рішення, прийняті за результатами перевірок, якими повністю спростовуються обставини у повідомленні про підозру. Звертають увагу, що підозрюваний в повному обсязі виконує покладені на нього обов`язки та має належну процесуальну поведінку.

Вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Так, другим відділом детективів Підрозділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері та міжнародної технічної допомоги Головного підрозділу детективів за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000005 від 23.09.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, та за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Як встановлено судом, то 09.01.2024 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру від 09.01.2024 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.01.2024 у справі № 761/1079/24 частково задоволено клопотання детектива та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 330 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 999240 грн. Зазначеною ухвалою слідчого судді згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_4 були покладені обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися із міста Києва, в якому він проживає та міста Дніпро без дозволу детектива або прокурора; повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Підозрюваним ОСОБА_4 12.01.2024 внесено вказану заставу та виконано ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.03.2024 у справі № 761/8216/24 продовжено в межах строку досудового розслідування, тобто до 09.04.2024 строк дії обов`язків покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: прибувати за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатись із АДРЕСА_2 та міста Дніпро без дозволу детектива або прокурора; повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Зважаючи на вказівку у ст.ст.194,199 КПК України про розгляд клопотання про продовження строку дії обов`язків за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому, за умовами ч.6 ст.194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, яка передбачає обов`язок слідчого судді розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Метою і підставою продовження покладених на підозрюваного обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді, є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливу на свідків у кримінальному провадженні та іншим ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, прокурором згідно клопотання доведено наявність існування ризиків, визначених ст.177 КПК України щодо підозрюваного.

Як вбачається з матеріалів справи та доводів сторони обвинувачення, то визначені в ухвалі суду від 12.01.2024 року ризики щодо можливості підозрюваного незаконного впливу свідків у цьому кримінальному провадженні; знищення документів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні не зменшились і не перестали існувати, а доказів зворотного в судовому засіданні сторонами не надано.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу. (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

Так, відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України, безпосередність дослідження показань є загальною засадою кримінального провадження та повинна застосовуватися за загальним правилом, можливість використання показань, зафіксованих за допомогою технічних засобів відеофіксації, передбачена ч. 11 ст. 615 КПК України, застосовується лише як виключення. При цьому, показання свідків, безпосередньо досліджені в суді, мають пріоритет над показаннями, отриманими у порядку ч. 11 ст. 615 КПК України.

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Тобто, оскільки ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, викладені у клопотанні обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення та долучені до клопотання прокурора матеріали кримінального провадження дають слідчому судді підстави вважати, що з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може здійснювати вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад, показання понятих, які брали участь у слідчих діях)

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то такий ризик продовжує існувати, з урахуванням того, що досудове розслідування триває, отже, продовжується збір фактичних даних, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 .

Так, підозрюваний, володіючи інформацією про кримінальне провадження відносно нього, обставини, які є предметом доказування у кримінальному провадженні, може безперешкодно знищити речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

При вирішенні питання обґрунтованості підозри суд приймає до уваги практику Європейського Суду з прав людини, зокрема на п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», за яким обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя вважає, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Достатніх підстав вважати, що підозра ОСОБА_4 є неогрунтованою, суд не вбачає.

Так, за ч.3 ст.197 КПК України визначено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому цим Кодексом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року у справі № 761/11705/24 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 09.07.2024.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч.1 ст.9 КПК України).

В той же час, відповідно до правової позиції викладеної в Рішенні ЄСПЛ «Михайлюк та Петров проти України» від 10.12.2009 (п.25 Рішення) зазначається, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві, він також стосується якості відповідного законодавства і потребує, аби воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

Пунктом 18 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_4 , тяжкість кримінального правопорушення, у вчинені якого підозрюється останній, наявна ймовірність настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 слід продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 строк дії покладених на нього обов`язків згідно ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 12.01.2024 року в межах строків досудового розслідування, а саме по 04 червня 2024 року включно, а саме: прибувати за першою вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді та суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання, зважаючи на недоведеність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а відтак відсутні підстави для покладення на підозрюваного обов`язку: не відлучатися із міста Києва, Київської області, Черкаської області, Полтавської області, Кіровоградської області, Дніпропетровської області та міста Дніпро без дозволу детектива або прокурора з огляду на наступне.

Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.01.2024 у справі №761/1079/24 частково задоволено клопотання детектива та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави, що вказує на дію станом на даний час вказаного запобіжного заходу щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, із сумою заподіяних збитків в розмірі - 61 419 560 грн.

При цьому, санкції вказаних статтей обвинувачення серед іншого передбачають покарання у вигляді штрафу. З метою забезпечення цивільного позову і відшкодування збитків та необхідності припинення незаконного блокування рахунків підприємств ТОВ «Відродження», ТОВ «Перемога», ТОВ «Камянське Агро», ТОВ «Дніпроагроальянс», ТОВ «Агрофірма «Схід Агро», на які було накладено судами арешти у цьому кримінальному провадженні, за ініціативою підозрюваного ОСОБА_4 було внесено на рахунки вказаних підприємств грошові кошти в сумі - 61 419 560 грн., що відповідає розміру збитку. Вказані обставини було підтверджено виписками по рахункам вказаних підприємств та не заперечувались стороною обвинувачення в суді.

Встановлено слідчим суддею, що ОСОБА_4 є керівником вказаних і інших підприємств, якому для здійснення своїх повноважень в інтересах підприємств та забезпеченням останнього права на працю йому необхідно пересуватись по Україні. За змістом ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Крім того, дружина та дитина підозрюваного ОСОБА_7 тимчасово проживають за кордоном та приїзджають до м.Львова для побачення з батьком, який будучи обмежений у виїзді, не може зустрітись із ними у вказаному місті. При цьому, прокурора було повідомлено про нове місце проживання підозрюваного в м.Львів.

Метою покладення на особу обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, так само як і метою застосування до особи запобіжного заходу (ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 178, п. п. 6 і 7 ч. 1 ст. 184 КПК) є запобігання ризикам, існування яких встановив слідчий суддя в ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Наприклад, запобігти ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК) можна шляхом одночасного покладення на особу обов`язків: 1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 4) носити електронний засіб контролю (п. п. 2, 3, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК). Тобто, обов`язки, які покладаються у зв`язку із застосуванням до особи основного запобіжного заходу (застави), та відповідний захід за своїм змістом мають однакову правову природу. Адже, не даремно те, що у ч. 1 ст. 176 КПК не зазначено як окремі види запобіжних заходів, а передбачено у п. п. 1, 3, 5, 8 ч. 5 ст. 194 КПК як додаткові обмеження, що можуть бути покладені на особу, до якої застосовано чи застосовується основний запобіжний захід (застава), в практиці ЄСПЛ визнається як окремі самостійні види (типи) запобіжних заходів.

Разом із тим, можливість покладення на особу обов`язку, передбаченого п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК, у випадку, визначеному ч. 3 ст. 194 КПК, за відсутності обрання підозрюваному основного запобіжного заходу (застави), не спростовує того, що коли до особи застосовано запобіжний захід у вигляді застави з покладенням обов`язків, ці обов`язки є складовими елементами такого запобіжного заходу. Так як однакова за своєю суттю правова природа основних запобіжних заходів та обов`язків, що проявляється в накладенні ними обмежень на реалізацію людиною своїх прав і використання свобод, не виключає можливість застосування до особи лише основного запобіжного заходу (застави) без обов`язків, ураховуючи, що за відсутності в підозрюваного обов`язків, покладених на нього рішенням суду на підставі ч. 5 ст. 194 КПК, він у силу свого процесуального статусу має обов`язки, покладені з моменту набуття відповідного статусу кримінальним процесуальним законом - ч. 7 ст. 42 КПК. Вимоги вказаної норми передбачають обов`язок підозрюваного:

1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Більше того, застосування запобіжного заходу є втручанням у права людини - обмеженням її свободи. Порушення Україною ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція прав людини) встановив ЄСПЛ у рішенні по справі «Котій проти України» (Kotiy v. Ukraine) від 05.03.2015, заява №28718/09 (далі - рішення). Передумовами прийняття ЄСПЛ відповідного рішення послугувало те, що: 24.11.2008 слідчий на підставі чинної на час подій ст. 151 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК 1960 року) взяв у заявника підписку про невиїзд (п. 18 рішення), яка згідно з чинною ст. 149 була одним із видів запобіжних заходів; 27.11.2008 слідчий на підставі ст. 178 КПК 1960 року в порядку виїмки вилучив у заявника Котія старий та новий закордонні паспорти (п. 19 рішення). У зв`язку із вищенаведеними обмеженнями свободи пересування (п. 3 рішення) Котій і оскаржив застосовані до нього підписку про невиїзд і вилучення паспортів. Як наслідок, у рішенні по справі «Котій проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що такі заходи як підписка про невиїзд та вилучення закордонних паспортів є втручанням у право заявника на повагу до його приватного та сімейного життя (п. п. 57, 62 рішення).

У рішенні по справі «Чянчіміно проти Італії» (Ciancimino v. Italy) від 27.05.1991, заява №12541/86, в якій заявник скаржився на спеціальний нагляд та наказ про примусове проживання, накладені на нього районним судом, ЄСПЛ із посиланням на рішення у справі Гуцзарді проти Італії (Guzzardi v. Italy) зазначав, що покладення рішенням суду на особу примусового обов`язку проживати на певній території (в комуні) чи наступне встановлення заборони проживати в певних провінціях Сицилії не є таким як позбавлення волі у значенні ст. 5 Конвенції прав людини, але такі обов`язки є запобіжними заходами, які повинні бути класифікованими як обмеження свободи пересування, що охоплюється гарантіями ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції прав людини (далі - Протокол №4). При цьому ЄСПЛ вказав, що різниця між позбавлення свободи (тримання під вартою) та обмеженням свободи (заборона залишати місце проживання в населеному пункті чи заборона проживати на певній території) полягає лише в ступені чи інтенсивності, а не в природі чи суті. І зазначив, що оскаржуваний захід накладав суттєві обмеження на свободу пересування заявника та становив втручання у здійснення права, визначеного п. 1 ст. 2 Протоколу №4.

Вказані справи є релевантними і стосуються обставин розгляду слідчим суддею при розгляді цього клопотання питання щодо дотримання прав підозрюваного на повагу до приватного та сімейного життя щодо його обмеження у праві пересуванні Україною у ділових та сімейних справах із врахуванням інших встановлених обмежень.

З огляду на викладене, враховуючи належну процесуальну поведінку підозрюваного (доказів протилежного суду не надано), необхідності пересування по Україні у зв`язку з сімейними обставинами, веденням бізнес-переговорів, укладення контрактів в умовах введення в Україні воєнного стану, дії відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави та інших обов`язків як за ухвалою суду, так і згідно ч.7 ст.42 КПК України, наявність на арештованих рахунках підконтрольних підприємств коштів, які покривають розмір ймовірних збитків від вчинення правопорушення та можливість застосування в тому числі покарання у вигляді штрафу у відповідності до санкцій інкримінованих статтей у підозрі, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність стороною обвинувачення ризику - переховування від органів досудового розслідування та/або суду і як наслідок підстав для продовження строку дії покладення на підозрюваного обов`язку: не відлучатися із міста Києва, Київської області, Черкаської області, Полтавської області, Кіровоградської області, Дніпропетровської області та міста Дніпро без дозволу детектива або прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 176-179, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії покладених обов`язків щодо підозрюваного ОСОБА_4 , - задовольнити частково.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 строк дії покладених на нього обов`язків згідно ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 12.01.2024 року в межах строків досудового розслідування, а саме по 04 червня 2024 року включно, а саме:

- прибувати за першою вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді та суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.

У відповідності до вимог ст..309 КПК України ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1