Справа № 204/4159/24
Провадження № 1-кс/204/1162/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2024 року до суду звернувся слідчий в ОВС СВ УСБУ в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000013 від 16.03.2018, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 2014 року, більш точна дата та час під час досудового розслідування не встановлена, до 10.01.2018 мешканець м. Дніпродзержинська (теперішня назва Кам`янське) Дніпропетровської області, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи радикально налаштованою особою, що не сприймає державну владу в Україні та її законні рішення, незгідний з вимогами учасників протесту щодо євроінтеграції України, за власним бажанням та з особистої ініціативи, брав участь у діяльності терористичної організації так званої «Луганської народної республіки» (далі за текстом - «ЛНР»), утвореної 27.04.2014 в м. Луганську під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади Російської Федерації та Збройних Сил Російської Федерації. Одним із основних завдань даної терористичної організації є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, а саме - шляхом відокремлення від України території Луганської області в порушення порядку, встановленого Конституцією України, згідно ст.ст. 2, 73 якої територія України є цілісною і недоторканою, а питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, тобто стійкого об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації. З квітня 2014 року учасники терористичної організації «ЛНР», реалізуючи злочинний умисел представників влади Російської Федерації та Збройних Сил Російської Федерації щодо досягнення зазначених завдань, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади і місцевого самоврядування, зокрема щодо визнання легітимності діяльності терористичної організації «ЛНР» та влади її керівників, здійснюють захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Луганської області, акти застосування збройної сили проти держави України, чинять збройний опір військовослужбовцям Збройних Сил України та правоохоронним органам України, задіяним у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчиняються інші злочини. Як наслідок, частина території Луганської області опинилась під контролем представників терористичної організації «ЛНР» та відповідно до постанови Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», Закону України від 18.01.2018 «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» набула статусу тимчасово окупованої території. Факт створення так званої «ЛНР» за підтримки та під контролем Російської Федерації визнано Резолюцією ПАРЕ від 12.10.2016. При цьому, в Резолюції зазначено, що терористична організація «ЛНР» та всі її «установи» не мають будь-якої легітимності у відповідності з українським або міжнародним правом. Враховуючи викладене, так звана «ЛНР» є стійким об`єднанням невизначеної кількості осіб (більше трьох), яка створена з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до абз. 19 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією. ОСОБА_5 завідомо був обізнаним та усвідомлював, що учасники вказаної терористичної організації з моменту її створення систематично вчиняли на території України терористичні акти, здійснювали залякування населення, вбивства громадян, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування України, вчиняли інші тяжкі й особливо тяжкі злочини, що призводило до дестабілізації суспільно-політичної ситуації в Україні. Він також усвідомлював, що основною метою діяльності терористичної організації «ЛНР» є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, шляхом створення незаконного державного утворення «ЛНР» на території Луганської області в порушення порядку, встановленого ст.ст. 2, 73 Конституції України. Крім цього, ОСОБА_5 також був обізнаний та усвідомлював, що вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з планом спільних злочинних дій, має стабільний склад лідерів, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення. На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входили до вказаних блоків. При цьому на керівників та учасників силового блоку (не передбачених законом збройних формувань) покладається забезпечення стійкості терористичної організації шляхом вчинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями ЗС України. У свою чергу, на представників політичного блоку покладаються організація збору та отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до терористичної діяльності, чим також забезпечується існування вказаної терористичної організації. Так, на учасників політичного блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки: створення так званих органів державної влади «ЛНР» та організація їх діяльності; видання так званих нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади «ЛНР»; організація та проведення незаконного референдуму на території Луганської області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «ЛНР»; організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу; проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності терористичної організації «ЛНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України; налагодження взаємодії з терористичною організацією «Донецька народна республіка» та її керівниками з метою координації дій, спрямованих на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України; налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності терористичної організації «ЛНР», що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам України та Збройним Силам України; налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітації, висвітлення діяльності «ЛНР», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних уході проведення антитерористичної операції та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до повалення конституційного ладу і захоплення державної влади в Україні та дій, направлених на зміну меж території та державного кордон України на порушення порядку, встановленого Конституцією України; надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ЛНР» (не передбачених законом збройних формувань) для забезпечення їх протиправної діяльності; забезпечення учасників «ЛНР» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами. На учасників силового блоку (не передбачених законом збройних формувань), відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки: організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції: з метою опору представникам державної влади та унеможливлення припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та ЗС України, організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників «ЛНР», озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями; створення не передбачених законом збройних формувань та участь у їх діяльності; вербування нових учасників до складу силового блоку «ЛНР» (не передбачених законом збройних формувань) та керівництво їхніми діями; вчинення терористичних актів та диверсій на території України; захоплення зброї чи заволодіння у інший спосіб боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності; захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Луганської області; викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу легітимну владу в Україні; силова підтримка учасників політичного блоку при проведенні незаконного референдуму на території Луганської області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «ЛНР», а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд; організація поставок зброї, бойових припасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації; організація виробництва, налагоджування ремонту деяких видів зброї та бойових припасів, створення військово-промислового комплексу «ЛНР». Відповідно до розподілу функцій, встановленого організаторами та керівниками терористичної організації «ЛНР», що діяла на території Луганської області, загальнополітичне керівництво терористичною діяльністю вказаної терористичної організації здійснювали ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інші особи, а безпосереднє керівництво силовим блоком, до складу якого входили незаконні збройні формування: батальйони «Дон», « ОСОБА_12 », «Хуліган», «Призрак» і т.д. здійснювали ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інші особи. Чисельні злочини, вчинені представниками терористичної організації «ЛНР» або за їх участі знайшли своє відображення у зверненнях Верховної Ради України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання «ЛНР» терористичною організацією. Зокрема, у Зверненні Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБОЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 за №129-VIII, та Зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав - членів ЄЄ, СІЛА, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою ВР України від 14.01.2015 за №106-VIII, Постанові ВР України «Про Заяву Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтриманого Російською Федерацією міжнародного тероризму» від 22.07.2014 за №1597-VII, Постанові ВР України «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21.04.2015 за №337-УІІІ, Постанові ВР України «Про Заяву Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України» від 22.07.2014 за №1596-УІІ, Постанові ВР України «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» і «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 за №145-УІІІ. 13.04.2014 Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яке введено в дію Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» №405/2014 від 14.04.2014, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію. 07.10.2014 наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України за №33/6/9 районами проведення антитерористичної операції визначені території Донецької та Луганської областей. З метою участі у діяльності терористичної організації «ЛНР», усвідомлюючи всі наведені вище обставини, діючи умисно, будучи обізнаним та розуміючи, що територія Луганської області, на якій перебуває ОСОБА_5 тимчасово непідконтрольна українській владі та окупована представниками терористичної організації «ЛНР», основною метою та цілями якої є здійснення терористичної діяльності, а також вчинення злочинів проти української державності, погодився із пропозицією активних представників так званої «ЛНР», щодо вступу у непередбачене законом збройне формування вказаної організації «4-ї мотострілкової роти 2-го мотострілкового батальйону НОМЕР_1 окремої бригади незаконного воєнізованого формування «Призрак» 2-го армійського корпусу Народної міліції центрального штабу «ЛНР». Реалізовуючи свій злочинний умисел, у 2014 році (більш точна дата та час під час досудового розслідування не встановлена), перебуваючи на території місця дислокації вищезазначеного структурного підрозділу терористичної організації «ЛНР», із місцем дислокації на території колишнього ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 вступив до вищезазначеного структурного підрозділу. 16.11.2014 у складі 2-го мотострілкового батальйону 2-ї окремої бригади Народної міліції «ЛНР» прийняв військову присягу та за контрактом вступив на військову службу. Отримав військове звання сержант. Для конфіденційності зв`язку, у злочинному середовищі представників «ЛНР» ОСОБА_5 обрав собі вигадане прізвисько (позивний) - «Фокс/Фокстрот». Не відмовляючись від свого злочинного умислу та продовжуючи його реалізовувати, у період з 2014 року (більш точна дата та час у ході досудового розслідування не встановлена) по лютий 2017 року ОСОБА_5 , виїжджав у військовій формі із символіками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», а також незаконного псевдодержавного утворення «Новороссия» із стрілецькою зброєю на бойовій техніці на бойові позиції, під умовною назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », які розташовані поблизу АДРЕСА_3 . Де виконував розпорядження військового керівництва терористичної організації ЛНР. Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились в участі та сприянні діяльності терористичної організації, кваліфікуються за ч. 1 ст. 258-3 КК України. Таким чином, у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровськ, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимий. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України підтверджується наступним: протоколом огляду від 24.07.2017; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 03.07.2017; висновок експерта № 31/7.2/51 від 22.03.2018; висновок експерта № 31/6.2/59 від 30.03.2018; протокол огляду від 12.03.2018; протокол огляду від 30.10.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 20.12.2017; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 20.12.2017; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 20.12.2017; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_16 від 20.12.2017; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_18 від 20.12.2017; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_15 від 20.12.2017; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_17 від 20.12.2017; протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 20.12.2017; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_19 від 20.12.2017; протокол допиту свідка ОСОБА_20 від 20.12.2017; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_20 від 20.12.2017; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 03.01.2018; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 03.01.2018; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 04.01.2018; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 06.02.2018; протокол допиту свідка ОСОБА_21 від 16.02.2018; протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 13.02.2018; протокол допиту свідка ОСОБА_20 від 09.02.2018; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 08.02.2018; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 08.02.2018; протокол допиту свідка ОСОБА_22 від 07.02.2018; протокол допиту свідка ОСОБА_23 від 07.02.2018; протокол допиту ОСОБА_24 від 07.02.2018; протокол допиту свідка ОСОБА_25 від 18.01.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 24.01.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_20 від 24.01.2024; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_25 від 18.01.2024; іншими матеріалами кримінального провадження. В ході досудового розслідування встановлено, що на теперішній час ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на тимчасово окупованій території України у місті Алчевськ Луганської області, що згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 яким затверджено «Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», окупована 07.04.2014. 14.03.2024 складено та погоджено письмове повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. 16.03.2024 в газеті «Урядовий кур`єр» та 18.03.2024 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора відповідно до вимог ст.ст. 111, 112, ч. 8 ст. 135, 276-278 КПК України опубліковано письмове повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України та повістки слідчого про виклик ОСОБА_5 21.03.2024, 22.03.2024, 23.03.2024 для вручення його письмового повідомлення про підозру та проведення інших слідчих (процесуальних) дій у вказаному кримінальному провадженні. Однак, ОСОБА_5 на виклики слідчого не з`явився, причини не явки не повідомив. 16.03.2024 з дотриманням вимог ст. ст. 111, 112, 276-278 КПК України, письмове повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, вручене його захиснику за призначенням. Вручити письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 поштовим зв`язком не виявляється за можливе, оскільки відповідно до комп`ютерних даних, що місця на офіційних сайтах АТ «Укрпошта» та ТОВ «Нова Пошта», через тимчасову окупацію м. Алчевськ Луганської області дані установи не здійснюють відправку кореспонденції до вказаного населеного пункту. Враховуючи викладене, повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, у відповідності до ст.ст. 111, 112, ч. 8 ст. 135, ст. 276-278 КПК України опубліковані 16.03.2024 в газеті «Урядовий кур`єр» та 18.03.2024 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1425-р «Про друкований засіб масової інформа ції загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2022 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості» є засобом масової інформації загальнодержавної розповсюдження в якому у 2024 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості. Тобто, з 16.03.2024 підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, що належним чином ознайомлений зі змістом письмового повідомлення про підозру від 14.03.2024 у вчиненні ним вищевказаного кримінального правопорушення. Таким же способом 16.03.2024 відповідно опубліковано повістки слідчого про виклик підозрюваного ОСОБА_5 до слідчого відділу Управління СБУ у Дніпропетровській області на 21.03.2024, 22.03.2024, 23.03.2024. 14.03.2024 слідчим для здійснення захисту підозрюваного залучено захисника, якому 16.03.2024 теж було вручено повідомлення про підозру та вказані повістки про виклик. Однак, у вказані дати підозрюваний ОСОБА_5 не з`явився, про причини неявки не повідомив. Крім того, відповідно до повідомлення Кам`янського МРВ УСБУ у Дніпропетровській області підозрюваний ОСОБА_5 державний кордон України не перетинав та на теперішній час перебуває на тимчасово окупованій території у місті Алчевськ Луганської області. Ураховуючи викладене, постановою слідчого від 24.03.2024 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук, оскільки остання без поважних причин на виклики слідчого не з`являється та перебуває тимчасово окупованій території України, проведення якого доручено Кам`янському МРВ УСБУ у Дніпропетровській області. Відповідно до ч. 6 ст. 176, ст. 183 КПК України, тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є винятковим та вбачається єдино можливим запобіжним заходом, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки, вчиненого під час дії воєнного стану в Україні. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати у зв`язку наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також тим, що до вказаної особи, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України повинен бути застосований саме такий запобіжний захід, так як ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК за яке встановлено покарання у вигляді позбавленням волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна. Необхідність у застосуванні стосовно підозрюваного підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим метою застосування вказаного запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити вищезазначені дії а також тим, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання у вигляді позбавленням волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, громадянин України може змінити місце фактичного мешкання, перетнути кордон поза пунктами пропуску в`їхавши на територію іншої країни та переховуватися від органів досудового слідства та суду. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. У зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України у місті Алчевськ Луганської області, не з`являється на виклики слідчого без поважних причин, переховується від органів слідства та суду на вказаній території може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; впливати на осіб, які причетні до її злочинної діяльності. 24.03.2024 на підставі постанови слідчого останню оголошено у розшук, проведення якого доручено Кам`янському МРВ УСБУ у Дніпропетровській області. Наявність ризику незаконно впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що після оголошення підозри ОСОБА_5 , останній обізнаний про можливий факт свідчення проти нього інших громадян у місті Алчевськ у Луганській області, які обізнані про його співпрацю з представниками терористичної організації ЛНР. Крім цього, ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може повідомити зазначених осіб про її переслідування правоохоронними органами, а вказані особи можуть знищити або сховати предмети злочинної діяльності, які мають доказове значення у кримінальному провадженні. Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити скоєння кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_5 підозрюється, обґрунтовується фактом того, що він має стійкі ідеологічні погляди та на теперішній час збройні сили Російської Федерації продовжують ведення агресивної війни проти України, у зв`язку з чим наявні обґрунтовані підстави вважати, що він, знаходячись на свободі, може надавати сприяння в ведення агресивної війни проти України, шляхом надання представникам збройних сил та спецслужб Російської Федерації координат розташування підрозділів та техніки ЗС України, а також надавати державі агресору Російської Федерації та її представникам, допомогу в проведенні підривної діяльності проти України. Так, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_5 незаконного впливу на осіб, які причетні до його злочинної діяльності та можливо інших свідків кримінального правопорушення, які встановлюються під час здійснення досудового розслідування. При цьому, застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , не є доцільним та можливим, оскільки обставини злочину, у вчиненні якого ОСОБА_5 об`єктивно та обґрунтовано підозрюється, свідчать про нехтування ним встановленими чинним законодавством України, гарантіями захисту прав і свобод людини та зневажливе відношення до загальнолюдських цінностей і дають підстави вважати, що аналогічним чином він, у разі обрання інших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, віднесеться до вимог та обмежень запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, та зможе перешкоджати виконанню процесуальних рішень, взагалі не виконувати покладених на нього обов`язків, переховуватися від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у вказаному провадженні, продовжити злочину діяльність, здійснити незаконний вплив на свідків. Оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_5 та відповідно до ст.ст. 183, 194 КПК України, йому необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Враховуючи вагомість наявних доказів, тяжкість злочину та суворість покарання, а також те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється або вчинити інше кримінальне правопорушення, а також враховуючи, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченому ст. 111 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечував проти обрання відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши що ризики не доведені, клопотання не обгрунтовано.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про обрання до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Постановою слідчого в ОВС СВ УСБУ в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 24 березня 2024 року, оголошено міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. У судовому засіданні було встановлено наявність лише двох ризиків, що підозрюваний ОСОБА_5 дійсно може переховуватись від слідства, оскільки він наразі перебуває в розшуку, а також продовжити вчиняти протиправну діяльність.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, а також враховуючи, що підозрюваного оголошено у міжнародний розшук, та існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, та продовжити вчиняти протиправну діяльність, та враховуючи доведеність прокурором, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 5 ст. 177 цього кодексу, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безстроково у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , без можливості внесення застави.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування запобіжного обраного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1