У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000290, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця АДРЕСА_1 , який зареєстрований та поживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні №0000290, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2024.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що як встановлено досудовим розслідуванням, відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президент України видав Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, строк дії якої також неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

У ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені види військової служби, серед яких: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим згідно з ст. 22 даного Закону граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Поряд з цим, під час досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 03.06.2024, та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але на території Закарпатської області, у ОСОБА_4 , спільно з достовірно невстановленими органом досудовим розслідуванням особами, з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення особи призовного віку від 18 до 60 років, якому в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України, через державний кордон України шляхом протиправного перетинання державного кордону України поза межами пунктів пропуску.

Так, реалізовуючи спільний злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України, з метою особистого протиправного збагачення, достовірно невстановлена органом досудового розслідуванням особа, яка діяла за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_4 , у травні 2024 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, підшукала громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому під час дії правового режиму воєнного стану заборонено виїзд за межі України, та якому повідомила, що може організувати незаконне переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, обумовивши можливі дату, місце та механізм протиправного переплавлення через державний кордон України, а також визначивши вартість такої незаконної послуги для ОСОБА_8 у сумі від 3 500 до 4 000 доларів США, на що останній надав згоду.

При цьому достовірно невстановлена органом досудового розслідуванням особа, яка діяла за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_4 , повідомила ОСОБА_8 про необхідність прибуття 18.06.2024 до смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області, з метою подальшого протиправного переправлення останнього через державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

У подальшому, 18.06.2024 року приблизно о 13 годині 25 хвилин, виконуючи вказівки достовірно невстановленої органом досудового розслідування особи, яка діяла за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, прибув до залізничної станції населеного пункту Ясіня, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де відповідно до попередніх домовленостей, ОСОБА_8 викликав таксі, на якому проїхав до автодороги, яка веде на підйом до гірськолижного курорту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у Рахівському районі Закарпатської області.

Перебуваючи на автодорозі, яка веде на підйом до гірськолижного курорту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у Рахівському районі Закарпатської області, приблизно о 15 годині 45 хвилин 18.06.2024 до ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, під`їхали достовірно невстановлена органом досудового розслідування особа на кросовому мотоциклі «SUZUKI 450 K» жовто-чорного кольору та ОСОБА_4 на кросовому мотоциклі «KOVI ADVANCE 250», які забрали ОСОБА_8 та за допомогою вищевказаних транспортних засобів поїхали в сторону с. Косівська Поляна Рахівського району Закарпатської області, при цьому, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з достовірно невстановленою органом досудового розслідування особою, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, задля отримання незаконного прибутку, з метою сприяння ОСОБА_8 у його незаконному переправленні через державний кордон України шляхом усунення перешкод та унеможливлення їх виявлення представниками ДПС України, здійснив об`їзд доріг загального призначення та контрольно-пропускних пунктів Державної прикордонної служби України на території Рахівського району Закарпатської області.

Надалі, ОСОБА_4 , приблизно о 16 годині 20 хвилин 18.06.2024, діючи за попередньою змовою групою осіб з достовірно невстановленою органом досудового розслідування особою, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, задля отримання незаконного прибутку, реалізовуючи спільний злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України, доставив ОСОБА_8 до меж селищної громади Косівська Поляна Рахівського району Закарпатської області, що знаходиться приблизно за 2 000 метрів від Українсько-Румунського кордону, де, з метою сприяння ОСОБА_8 у його незаконному переправленні через державний кордон України надав останньому поради та вказівки щодо механізму та особливостей його (тобто ОСОБА_8 ) незаконного переправлення через державний кордон України, після чого, достовірно невстановлена органом досудового розслідування особа, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , висунув вимогу ОСОБА_8 щодо передачі цій невстановленій особі грошових коштів у розмірі 3 500 доларів США, за організацію зазначеною невстановленою особою та ОСОБА_4 незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України.

Проте, на ділянці місцевості що входить до меж селищної ради Луг Рахівського району Закарпатської області, що знаходиться за географічними координатами: 47.9663282 широти, 24.0838971 довготи, ОСОБА_4 затримано працівниками ДПС України, а невстановлена досудовим розслідуванням особа втекла з місця вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів.

18.06.2024 о 22 годині 53 хвилини ОСОБА_4 було затримано працівниками правоохоронних органів за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

19.06.2024, стороною обвинувачення, відповідно до ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_4 , підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколами допитів свідків; протоколами проведення оглядів, матеріалами проведених в ході досудового розслідування НС(Р)Д та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб передбачений КПК України і вказують на причетність ОСОБА_4 до вчинення зазначеного злочину.

Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який інкримінують йому є тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за вчинення інкримінованого йому злочину для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, та в будь-який момент може покинути територію України, у тому числі поза межами пунктів пропуску через державний кордон України, оскільки його протиправна діяльність безпосередньо була пов`язана саме з такою діяльністю.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, полягає у тому, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлені усі співучасники злочинів, місця зберігання речей та документів, що можуть бути використані як речові докази; отримано не всі дані щодо місць проживання невстановлених осіб, причетних до вчинення злочину, що дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази та документи, які мають значення для кримінального провадження.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, існує через те, що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою неможливо буде запобігти контактам ОСОБА_4 з іншими невстановленими співучасниками вчинення злочину, з якими він перебуваючи на свободі зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів та засобів вчинення кримінальних правопорушень, вчинення тиску на інших підозрюваних та свідків, з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань та узгодження їх з метою ухилення від кримінальної відповідальності та введення в оману сторону обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, інкриміноване підозрюваному ОСОБА_4 , здійснювалося з невстановленим на даний час колом осіб, яким підозрюваний може повідомити форми і методи роботи правоохоронних органів України, що стали йому відомі у зв`язку із набуттям статусу підозрюваного. Крім того, з метою ухилення від кримінальної відповідальності він зможе як сам, так і на його вимогу використовуючи інших осіб, шляхом вмовлянь, погроз видати інформацію про інших учасників злочину, чи підкупу впливати, або вимагати впливу на свідків та очевидців вчиненого злочину, відомості про які він може отримати як з копій матеріалів кримінального провадження так із інших джерел.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, виражається у тому, що на даний час невстановлені усі спільники ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб, а тому ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, полягає у тому, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою особистого збагачення може вчиняти інші корисливі кримінальні правопорушення.

До того ж ОСОБА_4 має злочинні зв`язки та досвід організації незаконного перетину державного кордону України, а тому може і сам залишити територію України, поза пунктами пропуску, у зв`язку з тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція за який передбачена у вигляді позбавлення волі на строк на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу непов`язаного з триманням під вартою, він може переховуватися від органу досудового слідства за кордоном.

Відповідно до ст. 178 КПК України у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне: зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_4 до вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України; підозрюваний ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії тяжких і за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, тому тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), є достатньою та співрозмірною для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; вік та стан підозрюваного ОСОБА_4 дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий вказує, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваної, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного вона не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю. Не можливе і застосування до підозрюваного і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло не зможе унеможливити вчинення останнім кримінальних правопорушень (злочинів). Викладене вище унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання завдань досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів та утримувати в Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань №9».

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання з підстав, наведених у запереченнях на клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, долучивши копії довідки МСЕК серії 12 ААВ №791124 від 15.07.2022, медичного висновку ЛКК №133 від 29.07.2022, свідоцтва про шлюб, акта встановлення факту здійснення догляду, довідки про склад сім`ї. Захисник зауважив, що обґрунтованість повідомленої підозри жодним чином не підтверджується. В повідомленні про підозру від 19.06.2024 відсутні будь-які посилання на докази, що підтверджують причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину, крім того, досудовим розслідуванням на момент оголошення підозри навіть не встановлено яким саме чином ОСОБА_4 вчинив злочин. Відповідно до клопотання ОСОБА_4 з метою сприяння ОСОБА_8 у його незаконному переправленні через державний кордон України шляхом усунення перешкод та унеможливлення їх виявлення представниками ДПС України, здійснив об`їзд доріг загального призначення та контрольно-пропускних пунктів Державної прикордонної служби України на території Рахівського району Закарпатської області. Не конкретизовано з ким саме ОСОБА_8 перебував на мотоциклі з ОСОБА_4 , чи невстановленою слідством особою. Не зазначено які саме дії вчинив ОСОБА_4 для усунення перешкоди та якої саме перешкоди для сприяння ОСОБА_8 у перетині державного кордону. Крім того, формулювання обвинувачення не збігається з фабулою, вказаною у витязі з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000290 від 10.06.2024, в якому вказано, що гр. ОСОБА_10 спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа військовослужбовців, організували канал незаконного переправляння осіб через державний кордон України. Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 05.06.2024 останній спілкувався з особою на ім`я ОСОБА_11 , а відтак організатором переправлення є ОСОБА_11 а не ОСОБА_12 . ОСОБА_13 у переправленні ОСОБА_8 через державний кордон не встановлена, участь ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого правопорушення не доведена. Крім того, прокурором не доведено і існування таких ризиків, як незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, так як не зазначено на кого саме він може здійснювати такий тиск, та не зазначено яким іншим чином підозрюваний перешкоджатиме кримінальному провадженню. З урахуванням викладеного, вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як сторона обвинувачення, яка має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, такі обставини не довела. Прокурором не доведено, що обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, на які посилається сторона обвинувачення. Крім того, при вирішенні питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу захисник просить врахувати, що ОСОБА_4 раніше не судимий, проживає разом з матір`ю ОСОБА_15 , яка є особою з інвалідністю II групи та потребує постійного стороннього догляду.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000290, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

19.06.2024 у рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, усунення перешкод, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів.

18.06.2024, о 22.53 год., ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 18.06.2024.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ч. 2 цієї ж статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені статтею 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За приписами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 05.06.2024; протоколом огляду від 18.06.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 18.06.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19.06.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.06.2024; протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 19.06.2024.

Беручи до уваги вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04), рішення від 21.04.2011) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, вік підозрюваного, який є молодим за віком, та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, яка неодружений, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, мати підозрюваного є особо з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду, відсутність у підозрюваного місця роботи і постійного джерела доходу, репутацію підозрюваного, який за місцем проживання характеризується позитивно, майновий стан підозрюваного та відсутність у нього судимостей.

Враховуючи наведене та вивчені матеріали клопотання, обґрунтування сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного; можливість незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки існує ризик незаконного впливу на них, які під тиском підозрюваного можуть змінити показання або надавати неправдиві покази; можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваному інкримінується злочин, вчинений за попередньою змовою групою осіб, на даний час невстановлені усі спільники у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким підозрюваний може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає наявними у зв`язку із встановленням обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Доводи сторони обвинувачення про існування інших ризиків належним чином не обґрунтовані та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку із чим ці ризики не враховуються слідчим суддею при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Між тим, тяжкість інкримінованого особі злочину, так само як суворість можливої санкції не можуть слугувати єдиними підставами для тримання особи під вартою. Існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого правопорушення хоч і є важливим фактором, не може бути єдиною підставою для виправдання тривалого періоду запобіжного ув`язнення (рішення ЄСПЛ у справі «Калашников проти Росії, Kalashnikov v. Russia» від 24 червня 2002 року, заява № 47095/99, п. 116). Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті мають враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, а також міжнародні контакти (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії, W v. Shitzerland» від 26 січня 1993 року Серія А, № 254-А, п. 33).

Оцінюючи доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя констатує, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що в силу характеру конкретного діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 , та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, зокрема, обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування та необхідність запобігання встановленим ризикам, але не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті.

Разом з тим, беручи до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без застосування електронного засобу контролю, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти вищезазначеним ризикам, які встановлено у судовому засіданні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Також слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: цілодобово не відлучатися з фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; не спілкуватися із заявником та свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 194, 196, 309, 376, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , на строк до 18 серпня 2024 року включно (в межах строку досудового розслідування), без застосування електронного засобу контролю.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, а також у строк до 18 серпня 2024 року включно виконувати наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- цілодобово не відлучатися з фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- не спілкуватися із заявником та свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії зазначеної ухвали до 18.08.2024 року включно.

Під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні.

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, через суд, який ухвалив судове рішення. Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1