Справа №366/2047/22
Провадження №1-кп/366/61/24
У Х В А Л А

13 травня 2024 смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

Секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

За участю сторін кримінального провадження

Прокурора ОСОБА_3 ,

Представників потерпілої юридичної особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

Обвинуваченого ОСОБА_6 ,

Захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у смт. Іванків Вишгородського району Київської області кримінальне провадження матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрований і проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, освіта вища, працює на посаді начальника відділу режиму ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 364 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Іванківського районного суду Київської області від 13 травня 2024 ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про винесення у цій справі ухвали, яка не вирішує справу по суті, однак звертає увагу уповноважених органів/посадових осіб на встановлені у кримінальному провадженні факти порушення закону, які потребують вжиття належних заходів реагування з огляду на таке.

Так, узагальнення показань допитаних у судовому засіданні свідків, які є працівниками ЧРЕЗБЗ, свідчить про відсутність належного контролю за трудовою дисципліною працівників, зокрема ВР ЧРЕБЗ, особливо працівників, робота яких не пов`язана з постійним перебуванням у конкретно визначеному офісному приміщенні. І хоча у посадових інструкціях зазначено про участь у локальній системі GPS-моніторингу, вона фактично не працює.

Саме це стало основною причиною внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, проведення досудового розслідування та спрямування обвинувального акту до суду.

Як передбачає стаття 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На думку суду на відповідні недоліки в організації контролю за трудовою дисципліною суд має зреагувати шляхом повідомлення керівництва ЧРЕБЗ для вжиття заходів.

Обмірковуючи постановлення ухвали, суд виходить з такого.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 червня 2021 року у справі № 686/9636/18 зазначено, що «обов`язок, за наявності на те підстав, звертати увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб на встановлені по справі факти порушення закону, причини і умови, що сприяли вчиненню злочину і вимагають вжиття відповідних заходів, або виявленні порушення прав громадян та інші порушення закону, допущені при провадженні дізнання, досудового слідства або при розгляді справи нижчестоящим судом, покладався КПК 1960 року на суд шляхом винесення окремої ухвали чи постанови.

Невичерпний перелік підстав для винесення такого виду судових рішень, безпосередня функція яких слугувала ефективним засобом дотримання законності та забезпечення судом захисту прав і свобод людини, визначався статтями 23-2, 380, 400-2 КПК 1960 року.

Натомість чинний кримінальний процесуальний закон не урегульовує питання постановлення такого виду судових рішень, як-то окрема ухвала чи постанова, які-би надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені у ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування чи судом нижчестоящої інстанції.

Єдиним випадком, коли чинний КПК прямо передбачає постановлення окремих ухвал, є наявність процесуальних підстав, визначених у статті 378 цього Кодексу.

Кримінальні процесуальні рішення - це правозастосовні акти уповноважених державних органів або посадових осіб, виражені у встановленій законом процесуальній формі та прийняті у межах їх компетенції у передбаченому законом порядку. Вони виражають владні волевиявлення про дії та спрямовані на виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 3 КПК кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, системне та телеологічне (цільове) тлумачення норм, закріплених у пункті 10 частини 1 статті 3, статтях 91, 110, 369, 371, 419 КПК дає змогу дійти висновку про те, що рішення судів будь-якої інстанції приймаються у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, спрямовані на досягнення завдань кримінального провадження, постановлені або ухвалені в межах судового розгляду, встановлених для відповідного виду провадження.

Тобто, процесуальні рішення ухвалюються для встановлення і закріплення кримінальними процесуальними засобами ознак вчиненого кримінального правопорушення, доведеності винуватості (невинуватості) осіб, які його вчинили під час кримінального провадження, інших обставин, передбачених статтею 91 КПК України, а також задля забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, суд вбачає за можливе ухвалення рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, проте, постановлення таких ухвал має зумовлюватися позитивним впливом на ефективність здійснення правосуддя у конкретному кримінальному провадженні та забезпеченням конституційного права на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України».

Згідно з висновком Верховного суду, за наявності відповідних підстав, суд будь-якої інстанції має процесуальні повноваження для постановлення ухвал, які не вирішують справи по суті, однак звертають увагу уповноважених органів на встановлені у кримінальному провадженні факти порушення закону, які потребують вжиття належних заходів реагування.

На думку суду, у цьому кримінальному провадженні було встановлено відсутність належного контролю за трудовою дисципліною у ЧРЕБЗ, зокрема ефективний контроль за виконанням його працівниками своїх трудових обов`язків, з огляду на територію обслуговування Заповідника, яка становить 226 964,7 га та необхідність розроблення механізму такого контролю з метою унеможливлення зловживання недобросовісними працівниками відсутністю мобільного покриття, і, як наслідок, можливістю введення в оману роботодавця щодо свого місця перебування та ухилення від виконання своїх трудових обов`язків, які потребують відповідного реагування, що позитивно вплине на ефективність здійснення правосуддя у кримінальному провадженні та забезпечить конституційне право на судовий захист.

Враховуючи викладене, прошу вжити відповідних заходів реагування щодо запровадження ефективних методів контролю за трудовою дисципліною в ЧРЕБЗ, що запобігатиме подібним порушенням в майбутньому.

На підставі викладеного та керуючись ст. 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Обставини, викладені в цій ухвалі, довести до директора Чорнобильського радіаційно-екологічного біосферного заповідника для вжиття відповідних заходів.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_9