Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/205/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024 року. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзвязку кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 січня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 17 січня 2024 року по 16 березня 2024 року включно, із визначенням розміру застави в сумі 60 560 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 січня 2024 року, ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 17 січня 2024 року по 16 березня 2024 року включно, із визначенням розміру застави в сумі 60 560 грн.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав, що обвинуваченому ОСОБА_8 ставиться у провину вчинення двох нетяжких злочинів, які вчинено ним в період умовно дострокового звільнення. Так, обвинувачений раніше судимий 17.12.2014 року Суворовським районним судом м.Одеса за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263, 70 КК України до покарання у виді 14 років позбавлення волі. Умовно достроково звільнений 28.03.2022 року, має невідбуту частину покарання 3 роки 4 місяця 25 днів,. На шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальні правопорушення. Постійного джерела доходів не має, не працює, не має постійного роду занять, схильний до асоціальної поведінки та вчинення нових кримінальних правопорушень, що свідчить про його суспільну небезпечність та підтверджує ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Крім того, ОСОБА_8 може переховуватися від суду, оскільки перебував у розшуку, та вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що через 4 місяці з часу умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, вчинив нові кримінальні правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати стосовно нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відсутні будь які ризики, які були заявлені прокурором.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні не тяжких злочинів, які вчинено ним в період умовно дострокового звільнення. Так, обвинувачений раніше судимий 17.12.2014 року Суворовським районним судом м.Одеса за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263, 70 КК України до покарання у виді 14 років позбавлення волі. Умовно достроково звільнений 28.03.2022 року, має невідбуту частину покарання 3 роки 4 місяця 25 днів,. На шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальні правопорушення. Постійного джерела доходів не має, не працює, не має постійного роду занять, схильний до асоціальної поведінки та вчинення нових кримінальних правопорушень, що свідчить про його суспільну небезпечність та підтверджує ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Крім того, правильно враховано, що а саме, що ОСОБА_8 може переховуватися від суду, оскільки перебував у розшуку, та вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що через 4 місяці з часу умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, вчинив нові кримінальні правопорушення.

Також те, що на даний час ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою, не змінились, та не зменшилися, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, також, відсутність у матеріалах справи даних про появу нових обставин, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу або про існування інших перешкод для тримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які знайшли своє об`єктивне підтвердження, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви.

Крім того, суд першої інстанції на підставі ч.5 ст.182 КПК України та з урахуванням суспільної небезпеки злочину, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 , його особу та матеріальний стан, дійшов до правильного висновку щодо визначення розміру застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що не доведено наявність ризиків та не надано жодних доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що також підтверджується матеріалами справи.

Крім того жодних переконливих доказів з приводу того, що зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, до суду апеляційної інстанції надано не було.

Більше того, на переконання колегії суддів інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, не доведено.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції, із урахуванням вище викладеного та вищевказаних ризиків, які встановлені, колегія суддів, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, а тому ухвалу суду першої інстанції, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 січня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 17 січня 2024 року по 16 березня 2024 року включно, із визначенням розміру застави в сумі 60 560 грн. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)