Справа № 761/9295/24
Провадження № 1-кс/761/6452/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , слідчого: ОСОБА_3 , представника власника майна: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 погодженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.КиєваОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001746, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.07.2022року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

12 березня 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 погодженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.КиєваОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001746, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2022року, а саме на транспортний засіб «SUBARU», «Legacy», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, 2006 року випуску, зареєстрований в ТСЦ 8046 на ОСОБА_7 .

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що слідчим відділенням ВП № 2 Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001746 від 14.07.2022 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений час, але не пізніше липня 2022 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, за невстановлених обставин, у ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та незаконний збут наркотичних та особливо небезпечних наркотичних засобів. З метою реалізації вказаного спільного злочинного умислу між останніми розподіллено відповідні функції.

09 січня 2024 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10 січня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що згідно розділу ХІІI Кримінального кодексу України є злочином у сфері обігу наркотичних засобів, санкція статті якої передбачає позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, з метою подальшого забезпечення виконання покарання у вигляді конфіскації майна, на даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 .

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання з підстав наведених у ньому.

Захисник та підозрювана заперечували щодо клопотання слідчого, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не належить на праві приватної власності підозрюваному, на підтвердження чого надали копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_13 .

Заслухавши клопотання слідчого, доводи захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 5 ст. 170 КПК України передбачено, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, конфіскація майна, як додатковий вид покарання, у відповідності до положень ст. 59 КК України, полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Разом із цим, як убачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 16.01.2024, транспортний засіб «SUBARU», «Legacy», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, 2006 року випуску, належить ОСОБА_13 , та, таким чином, на момент розгляду клопотання слідчого, вказане майно на праві приватної власності не належить підозрюваному ОСОБА_7 , а відтак не може бути конфісковане у власність держави, у разі призначення останнтому додаткового виду покарання як конфіскації майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання клопотання слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 погодженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.КиєваОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001746, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.07.2022року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 98, 131-132, 169-173, 233-234, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенніклопотання слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про арешт майна, а саме на транспортний засіб «SUBARU», «Legacy», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, 2006 року випуску, у кримінальному провадженні №0001746, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.07.2022року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_14