У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.03.2024 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, Азербайджанської Республіки, громадянина Азербайджанської Республіки, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України,

- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.05.2024 року включно з визначенням застави у розмірі, що становить 200 000 грн.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_8

захисник: ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити підозрюваному розмір застави, а саме зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Задоволено частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.05.2024 року включно з визначенням застави у розмірі, що становить 200 000 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою.

На думку захисника, призначений слідчим суддею розмір застави є надто високим, що є порушенням прав підозрюваного.

Зазначає, що застава в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з тією ж вірогідністю зможе забезпечувати виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 . слідчим суддею встановлені наступні обставини.

У провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_10 підозрюється у тому, що 04.03.2024 року ОСОБА_11 прибув до ВП №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Березанка, вул. Центральна 43, де зустрівся з заступником відділу поліції з превентивної діяльності ВП №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 у службовому кабінеті останнього та в ході особистою розмови, висловив пропозицію надати йому 500 доларів США за не складання щодо нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Надалі 08.03.2024 року приблизно о 10 год.40 хв. ОСОБА_11 прибув до ВП №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, де зустрівся з ОСОБА_12 у службовому кабінеті останнього та в ході особистою розмови, повторно висловив пропозицію надати йому 500 доларів США за не складання щодо нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. В подальшому, ОСОБА_10 , приблизно о 11год. 20 хв., повторно прибув до ВП №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, де зустрівся з ОСОБА_12 у службовому кабінеті останнього та надав неправомірну вигоду у сумі 20 000 грн. за не складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Після надання неправомірної вигоди був затриманий співробітниками правоохоронних органів.

08.03.2024 року ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, розглянувши апеляційну скаргу в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що у провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України.

Зауважено, що 08.03.2024 року ОСОБА_15 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених п.1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що існує ризик того, що ОСОБА_16 , розуміючи наслідки вчиненого, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, з конфіскацією майна, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді і щодо наявності таких ризиків, як ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, з огляду на те що, на цей час не проведено в повному обсязі всіх необхідних слідчих дій, а підозрюваний може затягувати досудове розслідування шляхом уникнення проведення слідчих дій, також враховуючи, що підозрюваний офіційно не працює, не має офіційного джерела доходу, що в сукупності свідчить про наявність вищевказаних ризиків.

Що стосується розміру застави, з яким не погоджується сторона захисту, то слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність визначення застави в розмірі, що складає 200 000 гривен, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку колегії суддів, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Так, при визначенні розміру застави стосовно підозрюваного, слідчим суддею було враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та особу підозрюваного, обставини вчинення кримінального правопорушення, його майновий стан, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно визначив розмір застави, який, з урахуванням наведених ризиків і особи підозрюваного, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.03.2024 року, щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: