печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0002065 від 12.10.2023 - прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідування та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, як ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0002065 від 12.10.2023 - прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідування та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, як ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Розгляд справи просив здійснювати без виклику власників майна.

Зважаючи на позицію органу досудового розслідування, слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Офісом Генеральної прокуратури здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за № 0002065 від 12.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 5 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує наступне.

Досудовим розслідування встановлено, що в період часу з 07.07.2023 по 03.08.2023 невстановлені особи, діючи в складі організованої групи, використовуючи еквайрингові термінали АТ КБ «Приватбанк», проводили фіктивні операції продажу та повернення, в результаті чого заволоділи коштами АТ КБ «Приватбанк» на загальну суму 7 254 091 грн.

Так, в процесі моніторингу фінансових операцій службою безпеки АТ КБ «Приватбанк», виявлено підозрілі транзакції за пластиковими картками через POS-термінали. Аналізом операцій за рахунками було виявлено вразливість, скориставшись якою двоє клієнтів отримали кошти Банку на свої рахунки ФОП, після чого перерахували їх на інші картки фізичних осіб. Вказані особи проводили ряд операцій продажу через POS-термінал, після чого виконували операцію повернення коштів по даним транзакціям, попередньо перерахувавши кошти з рахунків, прив`язаних до POS-терміналів на 3-іх осіб. В подальшому, торговці зупиняли діяльність по торговій точці, що не дало можливість Банку компенсувати кошти від повернення за рахунок наступних платежів, як це зазначено в Умовах та правилах надання послуги Еквайрингу.

Встановлено, що одним з торговців за мерчантами: S1OS05UZ, S1OS068X, S1OS068R, в період часу з 07.07.2023 по 26.07.2023, здійснені фіктивні операції з продажу - повернення, в ході чого за ним утворився борг в сумі 7 709 509 грн.

Разом з цим, в період часу з 26.07.2023 по 03.08.2023 невстановленими особами, проведені фіктивні операції продажу - повернення за мерчантом S1OS069S, в результаті чого утворився борг в сумі 977 130 грн.

Так, на виконання п. 3.6. Умов та правил надання послуги Еквайрингу, Банком перенесено заборгованість з рахунків клієнтів на рахунки дебіторської заборгованості, в результаті чого утворилися зазначені суми боргу.

Враховуючи, що вказані особи за результатами перевірки виявилися підставними і були задіяні тільки для відкриття ФОП і отримання терміналу, але діяли в інтересах інших осіб, Банком відстежено послідовність перерахувань на картки інших клієнтів та обготівкування викрадених в Банку коштів для встановлення кінцевих отримувачів і вигодонабувачів шахрайської схеми.

Частину коштів, здобутих злочинним шляхом, банківською установою заблоковано та зараховано в рахунок погашення заборгованості. На даний заборгованість клієнтами не відшкодована, та сума завданих збитків АТ КБ «Приватбанк» становить 7 254 091 грн.

Окрім цього встановлено, що в період часу з 24.08.2023 по 09.10.2023 невстановлені особи, діючи в складі організованої групи, використовуючи еквайринговий термінал АТ «АКЦЕНТ-БАНК», проводили фіктивні операції продажу та повернення, в результаті чого заволоділи коштами вказаної банківської установи на загальну суму на суму 5 300 000 грн.

Так, 23.08.2023 клієнтом АТ "АКЦЕНТ-БАНК" ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснено відкриття бізнес рахунку № НОМЕР_1 в якості ФОП « ОСОБА_4 » із основним КВЕД 47.54 «Роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

24.08.2023 ФОП « ОСОБА_4 » отримав банківський POS-термінал № 1948CA8U6261 , який працівником банку доставлено за адресою, вказаною клієнтом ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_2 , для здійснення подальшої підприємницької діяльності.

В період часу з 24.08.2023 по 09.10.2023, шляхом здійснення розрахунків з використанням POS-терміналу № 1948CA8U6261 АТ "АКЦЕНТ-БАНК" та замовлення повернення грошових коштів під виглядом повернення товару клієнтами, особи заволоділи громовими коптами АТ "АКЦЕНТ-БАНК" на суму 5,3 млн. гривень.

В подальшому, учасники організованої групи, використовуючи банківські рахунки підставних осіб (так звані «дропи») та гаманці віртуальних активів, здійснювали легалізацію коштів, отриманих злочинним шляхом та розподілення їх між учасниками.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Встановлено, що ОСОБА_6 здійснював пошук осіб з важким матеріальним становищем для купівлі особистих кабінетів в банківських установах для їх використання в протиправному заволодінні коштами банківських установ.

23.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва №757/14566/24-к від 03.04.2024, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено ряд речових доказів, серед яких: мобільний телефон Redmi Note 12, imei НОМЕР_3 з сім картками ( НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ); мобільний телефон Nomi, imei НОМЕР_6 з сім карткою Київстар з виробничим номером НОМЕР_7 ; ноутбук Samsung s/n НОМЕР_8 та зарядний пристрій до нього, які належать ОСОБА_6 .

23.04.2024 старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , винесено постанову про визнання речовими доказами вилучене майно в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_3 .

З метою подальшого призначення необхідних експертиз у кримінальному провадженні, огляду вилучених речей, та повного і неупередженого досудового розслідування, виникла необхідність на накладення арешту на зазначене майно яке згідно ст. 98 КПК України визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Прокурором наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

За таких обставин приходжу до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон Redmi Note 12, imei НОМЕР_3 з сім картками ( НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ); мобільний телефон Nomi, imei НОМЕР_6 з сім карткою Київстар з виробничим номером НОМЕР_7 ; ноутбук Samsung s/n НОМЕР_8 та зарядний пристрій до нього, які вилучені 23.04.2024 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із забороною користування та розпорядження, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1