Справа № 487/2286/24
Провадження № 1-кс/487/1955/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2024 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_5 про дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000344 від 07.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000344 від 07.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, за підозрою ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що відділом розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №№0000344 від 07.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, за підозрою ОСОБА_6 .

29.02.2024 відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Біла Калитва, Білокалитвинського району, Ростовської області, російської федерації, громадянину російської федерації, документованому паспортом рф серії НОМЕР_1 , виданим 31.07.2020 відділом з питань міграції відділу МВС росії по Білокалитвинському району, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , стрільцю роти оперативного призначення, 143 полку оперативного призначення (в/ч НОМЕР_2 ) 50 окремої бригади оперативного призначення федеральної служби військ національної гвардії рф, рядовому, раніше не судимому.

Однак, останньому повідомлення про підозру особисто не вручено, оскільки всіма вжитими можливими слідчими (розшуковими) та іншими процесуальними діями встановити поточне місцезнаходження ОСОБА_6 на території будь-якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження, на даний час не видається за можливе, оскільки останній переховується від слідства та суду.

Згідно з вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 111, ст. ст. 135, 278 КПК України вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Зокрема, 29.02.2024 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 44 від 29.02.2024 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття до СУ ГУНП в Херсонській області, що розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44, каб. 55, на 04.03.2024, 05.03.2024, 06.03.2024 для вручення останньому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Утім, ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про умисні дії останнього, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, а також про переховування останнього на тимчасово окупованій території. Посилаючись на те, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду, а у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що останній перебуває на тимчасово окупованій території України та оголошений у розшук, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування кримінального правопорушення на підставі ухвали слідчого судді.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши учасників кримінального провадження, дійшла такого висновку.

Відповідно до ч 2 ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно зі ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави «Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень».

Частиною 2 статті 297-1 КПК України визначено, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, в тому числі у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 408 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук. Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до ст. 297-2 КПК України з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування до слідчого судді має право звернутися прокурор або слідчий за погодженням з прокурором.

У клопотанні зазначаються:

1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;

2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини;

4) відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук;

5) виклад обставин про те, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності;

6) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 297-4 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення. За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає мотиви задоволення або відмови у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування (ч.ч. 2,3 ст. 297-4 КПК України).

Частиною 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває на тимчасово окупованій території України, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом. Вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Пунктами 2, 3 Перехідних положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Передбачений цим Законом правовий режим діє до повного відновлення конституційного ладу України на тимчасово окупованій території.

Враховуючи дію спеціального закону щодо підстав для надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування, зокрема оголошення підозрюваного у міждержавний та/або міжнародний розшук, необхідно дійти висновку, що положення ч.2 ст.297-1 КПК України щодо здійснення спеціального досудового розслідування за загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави, не підлягають застосуванню, а застосуванню у цьому випадку підлягає ч.3 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідно до якої вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що відділом розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000344 від 07.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 19 лютого 2014 року представниками рф розпочато збройне вторгнення збройних сил рф (далі зс рф), приховане твердженням керівників рф про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту рф та іншими підрозділами зс рф здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року рф оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та зс рф представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих рф, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка», а 27 квітня 2014 року в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка», у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації рф окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими рф з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими рф (у тому числі окупаційною адміністрацією рф) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Надалі, 24 лютого 2022 року президент рф оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, зс рф, інші збройні формування рф та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку рф, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою рф, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії російської федерації проти України», п.п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти рф) та ін.)».

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці Конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Таким чином, із 19.02.2014 до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією рф проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

Водночас, відповідно до Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, учасниками якої є, зокрема, Україна та російська федерація (далі за текстом Конвенція), сторони домовилися, що з особами, які не беруть активної участі в бойових діях, у тому числі з особами зі складу збройних сил, що склали зброю, а також із тими, хто «horsdecombat» унаслідок хвороби, поранення, затримання чи з будь-якої іншої причини, поводяться гуманно, без будь-якої ворожої дискримінації, причиною якої слугують раса, колір шкіри, релігія чи вірування, стать, походження чи майновий стан чи будь-які інші подібні критерії.

Із цією метою є забороненими й залишатимуться забороненими будь-коли та будь-де такі діяння стосовно зазначених вище осіб:

a) насилля над життям й особистістю, зокрема всі види вбивств, завдання каліцтва, жорстоке поводження й тортури;

b) захоплення заручників;

c) наруга над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження;

d) засудження та застосування покарання без попереднього судового рішення, винесеного судом, який створено належним чином і який надає судові гарантії, визнані цивілізованими народами як необхідні.

Відповідно до положень ст. 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

З урахуванням положень стосовно здоров`я, віку та статі, сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, має право поводитися з усіма ними однаково, без жодної дискримінації, зокрема стосовно раси, релігії або політичних переконань.

Статтею 29 Конвенції передбачено, що сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників.

Згідно зі ст. 32 Конвенції Високі Договірні Сторони спеціально дають згоду на те, що їм забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Згідно із ст. 147 Конвенції серйозні порушення, про які йдеться у Конвенції, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Статтею 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року (далі за текстом Протокол І або Додатковий протокол І) передбачено, що збройні сили сторони, що перебуває в конфлікті, складаються з усіх організованих збройних сил, груп і підрозділів, що перебувають під командуванням особи, відповідальної перед цією стороною за поведінку своїх підлеглих, навіть якщо ця сторона представлена урядом чи властями, не визнаними супротивною стороною. Такі збройні сили підпорядковані внутрішній дисциплінарній системі, яка, поряд з іншим, забезпечує додержання норм міжнародного права, застосовуваних у період збройних конфліктів.

Особи, які входять до складу збройних сил сторони, що перебуває в конфлікті (крім медичного і духовного персоналу, про який ідеться у статті 33 Третьої конвенції, є комбатантами, тобто вони мають право брати безпосередню участь у воєнних діях.

Статтею 44 Додаткового протоколу І передбачено, що для сприяння посиленню захисту цивільного населення від наслідків воєнних дій комбатанти зобов`язані відрізняти себе від цивільного населення в той час, коли вони беруть участь у нападі або у воєнній операції, що є підготовкою до нападу. Однак у зв`язку з тим, що під час збройних конфліктів бувають такі ситуації, коли через характер воєнних дій озброєний комбатант не може відрізнити себе від цивільного населення, він зберігає свій статус комбатанта за умови, що в таких ситуаціях він відкрито носить свою зброю.

Крім того, статтею 75 Додаткового протоколу І встановлено, що тією мірою, якою їх торкається ситуація, зазначена у статті 1 цього Протоколу, з особами, які перебувають під владою сторони, що бере участь у конфлікті, і не користуються сприятливим ставленням згідно з Женевськими Конвенціями або згідно з цим Протоколом, за всіх обставин поводяться гуманно, і вони, як мінімум, користуються захистом, передбаченим у цій статті, без будь-якої несприятливої різниці, заснованої на ознаках раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії чи віросповідання, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншого статусу або на яких-небудь інших подібних критеріях. Кожна сторона має з повагою ставитися до особи, честі, переконань та релігійних обрядів усіх таких осіб.

Поряд з цим згідно ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу І заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів:

а) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема:

a.1) вбивство;

a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні;

b) знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі.

У результаті вищезазначених подій, в умовах міжнародного збройного конфлікту, значна частина території Херсонської області, починаючи з 24.02.2022 у тому числі місто Херсон з 01.03.2022 по 11.11.2022, перебувало під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань рф, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій рф, зокрема із залученням військовослужбовців військ національної гвардії рф (далі внг рф), які входили до складу допоміжного пункту управління 50 оброп.

У березні жовтні 2022 року для досягнення основної мети щодо широкомасштабних нападів на цивільне населення, невстановленими досудовим розслідуванням військовими рф та представниками інших силових структур, за підтримки вищого керівництва рф, в захоплених приміщеннях державних органів і установ міста Херсон та області організовано місця для незаконного утримання, катування та жорстокого поводження з цивільними особами, вчинення іншого фізичного і психологічного тиску для одержання інформації про проукраїнських активістів, противників окупаційної влади та подальшого схилення вищевказаних осіб до співпраці з державою агресором.

Так, 09.03.2022 приблизно о 12 годині (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) військовослужбовці внг рф, перебуваючи за адресою: вулиця Теплоенергетиків, 3, місто Херсон, діючи за наказом та під керівництвом особи, обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади рф, будучи озброєними, примусили діючого на той час начальника ізолятору тимчасового тримання № 1 ГУНП в Херсонській області (далі ІТТ № 1) ОСОБА_7 віддати ключі від всіх приміщень ізолятору, тобто фактично захопили та встановили свій контроль над ІТТ № 1, що не було обумовлено воєнною необхідністю, а здійснено виключно з метою незаконного утримання, застосування фізичного насильства та катування до цивільного населення Херсонської області для отримання відомостей, що цікавили окупаційну владу та військових рф.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не раніше 09.03.2022, невстановлені особи з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади рф залучили до реалізації вказаного спільного плану стрільця роти оперативного призначення 143 полку оперативного призначення (в/ч НОМЕР_2 ) 50 оброп ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_6 відкрито носив автоматичну зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовим рф, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 Додаткового протоколу І був комбатантом та зобов`язаний додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.

У період часу з початку березня по кінець жовтня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , діючи під керівництвом особи, обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади рф та за попередньою змовою групою осіб з числа військовослужбовців рф, перебуваючи в окупованому місті Херсон, умисно, порушуючи ст. 147 Конвенції незаконно утримував цивільних осіб в приміщенні ІТТ № 1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, застосовуючи до них жорстоке поводження, катування, з подальшою відмовою визнати таке позбавлення волі або повідомити про долю чи місце перебування цих осіб з метою залишення їх без законодавчого захисту протягом тривалого періоду часу.

Так, 13 серпня 2022 року приблизно о 15 годині (точний час у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 за попередньою змовою з трьома невстановленими військовослужбовцями рф, перебуваючи біля кафетерію «THE COFFEE», що розташований за адресою: бульвар Мирний, 5, м. Херсон власником якого є Потерпілий № 50, ІНФОРМАЦІЯ_2 , погрожуючи вогнепальною зброєю, силоміць повалили потерпілого обличчям до землі, застосовуючи при цьому фізичне насильство, шляхом нанесення ударів по всьому тілу, а саме ОСОБА_6 наніс потерпілому не менше десяти ударів кулаками в область ребр.

Після чого, порушуючи вимоги п. 1 статті 27 (насильство) та статті 147 (нелегальне ув`язнення та нелюдяне поводження) Конвенції, затримали Потерпілого № 50, який у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебував, жодної зброї не мав, участі у бойових діях не брав, тобто був особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився в ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації).

Відразу після затримання потерпілого ув`язнено в одній із камер у приміщенні ІТТ №1 за адресою: вулиця Теплоенергетиків, 3, м. Херсон, де він утримувався до 29.08.2022, коли його дружина сплатила військовим рф грошові кошти за його звільнення.

Під час незаконного утримання Потерпілого № 50, а саме 14 серпня 2022 року в ранковий час (точний час у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 за попередньою змовою з трьома невстановленими військовими рф, відповідно до заздалегідь розподілених ролей, перебуваючи на першому поверсі в одному з кабінетів ІТТ № 1, проводили допит потерпілого з метою отримання інформації про місцезнаходження знайомих з числа ЗСУ, поліції та Національного корпусу України. У той момент, коли Потерпілий № 50 не відповідав на поставлені питання ОСОБА_6 та троє невстановлених військових рф застосовували до потерпілого фізичне насильство, шляхом нанесення більше ста ударів кулаками в область спини, голови та сідниць, чим порушили вимоги п. 1 статті 27 (заборона насильства) та статті 147 (нелюдяне поводження) Конвенції.

З 8 по 14 день незаконного утримання Потерпілого № 50 у приміщенні ІТТ № 1 (більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені) ОСОБА_6 за попередньою змовою з трьома невстановленими військовими рф, відповідно до заздалегідь розподілених ролей, у кімнаті для проведення допитів, роздягнувши потерпілого, нанесли йому не менше сорока ударів електрошокером по правій та лівій частині тулуба над ребрами, а також по статевому органу, що становить сексуальне насильство у формі насильницьких дій щодо сексуальних частин тіла, тобто вчиняли катування Потерпілого № 50, чим порушили статті 32 та 147 Конвенції (катування) та статтю 75(2)(a)(ii) (катування) та 75(2)(b) (посягання на людську гідність, зокрема непристойне посягання в будь-якій його формі) Додаткового протоколу І.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, на 10 день незаконного утримання Потерпілого № 50, але не раніше 23 серпня 2022 року приблизно о 11 годині (точна дата та час у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 та четверо невстановлених військових рф, відповідно до заздалегідь розподілених ролей, перебуваючи на першому поверсі в одному з кабінетів ІТТ № 1, застосували до Потерпілого № 50 психологічне та фізичне насильство, а саме в ході проведення допиту з метою примусити надати інформацію про місцезнаходження знайомих з числа ЗСУ, поліції та Національного корпусу України, не отримавши бажаних відповідей на поставлені питання, вчинили акт сексуального характеру, що відноситься до інших видів сексуального насильства, що виражалось у приєднанні ОСОБА_6 до статевого органу та пальців ноги потерпілого сталевих защібок, через які проходив електричний струм. Після чого ОСОБА_6 разом з трьома невстановленими військовими рф силоміць тримали Потерпілого № 50, щоб він не міг рухатись, а в цей час інший п`ятий невстановлений військовий рф статевим членом почав торкатися сідниць потерпілого з метою зґвалтувати останнього, однак, фактично здійснив зґвалтування шляхом анального проникнення в тіло потерпілого з використанням стороннього предмету, а саме кулькової ручки та одночасним нанесенням близько десяти ударів ногами в область сідниць таким чином, щоб кулькова ручка повністю опинилась в анальному отворі, тобто вчинили катування Потерпілого № 50, чим порушили статті 32 і 147 Конвенції (катування) та статті 75(2)(a)(ii) Додаткового протоколу I (катування).

Лише 29.08.2022 в ранковий час (точний час у ході досудового розслідування не встановлено) невстановленими військовослужбовцями рф, після сплати грошових коштів в сумі сто тисяч гривень, звільнено з місця незаконного утримання Потерпілого № 50, без надання йому будь-яких документів щодо підстав затримання та ув`язнення.

Після застосування фізичного насильства медична допомога Потерпілому № 50 не надавалась, що є грубим порушенням пункту «а» статті 3 Конвенції в частині заборони жорстокого поводження з особою.

У період ув`язнення Потерпілого № 50 постійно утримували у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, непридатних для тривалого перебування людини, обмежували у наданні їжі та води, потерпілий був вимушений спати на підлозі або не міг спати взагалі через крики чоловіків та жінок, яких щоночі катували, відсутні предмети гігієни або можливість прийняти душ, піддавався постійним вербальним погрозам, тобто перебував в умовах, які загрожували його життю та здоров`ю, але не мав можливості вільно залишити місце утримання, чим військовослужбовець внг рф ОСОБА_6 та інші невстановлені військові рф порушили вимоги ст. 147 Конвенції (нелюдяне поводження).

Отже, військовослужбовець внг рф ОСОБА_6 та інші невстановлені військові рф, за попередньою змовою групою осіб, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що виразились у жорстокому поводженні з цивільним населенням, а саме: нелюдяному поводженні з Потерпілим № 50 (утримання в камерах непристосованих до тривалого перебування осіб, в антисанітарних умовах, позбавлення їжі та води), завданні сильних фізичних (побоїв і тілесних ушкоджень) незаконно утримуваному потерпілому, тобто у вчиненні катувань останнього, а також щодо інших порушень законів та звичаїв війни, які полягали у застосуванні сексуального насильства, а саме зґвалтування Потерпілого № 50, чим грубо порушив ст. ст. 27 (заборона насильства), 32 (катування), 147 (нелегальне ув`язнення, катування та нелюдяне поводження)Конвенції та ст. 75 Додаткового протоколу І (катування та посягання на людську гідність, зокрема непристойне посягання в будь-якій його формі).

29.02.2024 відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, тобто, у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Однак, останньому повідомлення про підозру особисто не вручено, оскільки всіма вжитими можливими слідчими (розшуковими) та іншими процесуальними діями встановити поточне місцезнаходження ОСОБА_6 на території будь-якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження, на даний час не видається за можливе, оскільки останній переховується від слідства та суду.

Згідно з вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 111, ст. ст. 135, 278 КПК України вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

29.02.2024 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 44 від 29.02.2024 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття до СУ ГУНП в Херсонській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44, каб. 55 на 04.03.2024, 05.03.2024, 06.03.2024 для вруче1ння останньому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Проте, ОСОБА_6 на виклики до слідчого не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про умисні дії останнього, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, а також про переховування останнього на тимчасово окупованій території.

Зібраними у кримінальному проваджені доказами, якими обґрунтовується підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності підтверджується, що останній на даний час перебуває на тимчасово окупованій території України, та ухиляється від явки на виклик слідчого.

З огляду на викладене, враховуючи те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, органом досудового розслідування надано достатньо доказів, які вказують на те, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, переховується від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, на виклики слідчого не з`являється без поважних причин, приходжу до висновку про наявність достатніх підстав для здійснення спеціального досудового розслідування по кримінальному провадженню стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .

А за такого, клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 297-1, 297-3, 297-4, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000344 від 07.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, за підозрою ОСОБА_6 .

Якщо підозрюваний ОСОБА_6 , відносно якого постановлено ухвалу про здійснення спеціального досудового розслідування, буде затриманий або добровільно з`явиться до органу досудового розслідування, подальше досудове розслідування щодо нього здійснюватиметься згідно із загальними правилами, передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 18.03.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1