Справа № 461/5399/24
Провадження № 1-кс/461/3776/24
УХВАЛА
27.06.2024 року місто Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши подання начальника ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» ОСОБА_3 про обернення в дохід держави мобільного телефону,
З матеріалів подання вбачається, що начальник ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» просить провести розгляд подання у відсутності представника адміністрації Державної установи виконання покарань.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, заяв та клопотань до суду не подали.
Долученими до подання рапортом від 04.06.2024, протоколом № 1/173 від 28.05.2024, письмовими поясненнями представників ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», актами від 28.05.2024 та 04.06.2024, висновком по факту вилучення забороненого предмету, актом №42 про оприбуткування особистих речей, розпискою ОСОБА_5 про ознайомлення з правами, постановою про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_5 , підтверджено обставини наведені у поданні.
Зокрема, з наведених доказів вбачається, що вони засвідчують факт та обставини виявлення і вилучення мобільного телефону.
Згідно ч. 4 ст. 102 КВК України, засудженим забороняється, серед іншого:
-придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії;
-продавати, дарувати або відчужувати в інший спосіб на користь інших осіб предмети, вироби і речі, що перебувають в особистому користуванні;
-мати при собі предмети і речі в асортименті і кількості, що виходять за межі, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виконання кримінальних покарань;
-надсилати та отримувати кореспонденцію всупереч порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.
Згідно ч.5 ст. 110 КВК України, засудженим надається, в тому числі й під час перебування в стаціонарних закладах охорони здоров`я, право на телефонні розмови (у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв`язку) без обмеження їх кількості під контролем адміністрації, а також користуватися глобальною мережею Інтернет. Телефонні розмови оплачуються з особистих коштів засуджених. Телефонні розмови між засудженими, які перебувають у місцях позбавлення волі, забороняються. Телефонні розмови та користування у глобальній мережі Інтернет оплачуються з особистих коштів засуджених. Телефонні розмови проводяться протягом дня у вільний від роботи час та поза часом, передбаченим для приймання їжі та безперервного сну, а за необхідності та за погодженням з адміністрацією - у будь-який час.
Таким чином, спілкування телефоном засудженими може відбуватися виключно під контролем адміністрації установи де утримується засуджений.
У відповідності до абз.2 ч.7 ст.102 КВК України, зберігання засудженими при собі речей, а також предметів, які заборонено використовувати в колоніях, не допускається. Виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в колоніях, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол. За клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя розглядає питання про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого відповідно до положень розділу VIII Кримінального процесуального кодексу України.
Наказом Міністерства юстиції України від 28 серпня 2018 року № 2823/5 затверджені Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (далі - Правила № 2823/5), згідно з пунктом 2 розділу ІІ яких засуджені мають право вести телефонні розмови у порядку, встановленому розділом XІV цих Правил.
Розділом XІV Правил № 2823/5, визначено особливості реалізації прав засуджених на телефонні розмови.
Зокрема, пунктом 2 вказаного розділу Правил № 2823/5 передбачено, що адміністрація установи виконання покарань забезпечує надання засудженим телефонних розмов без обмеження їх кількості у визначений розпорядком дня час. З метою реалізації права на телефонні розмови усіх засуджених, які відбувають покарання в установі, тривалість розмови одного засудженого не має перевищувати 15 хвилин.
Для проведення телефонних розмов у визначеному адміністрацією установи виконання покарань місці встановлюються таксофони та забезпечується наявність засобів рухомого (мобільного) зв`язку, які знаходяться на обліку установи.
Телефонні розмови проводяться за рахунок засудженого під контролем представника адміністрації установи виконанням покарань протягом дня у вільний від роботи час і поза часом, передбаченим для приймання їжі та безперервного сну. За необхідності та за погодженням з адміністрацією установи виконання покарань телефонну розмову може бути надано у будь-який час.
Телефонні розмови надаються засудженому за його письмовою заявою, в якій зазначаються місцезнаходження, телефонний номер абонента та тривалість розмови.
У разі якщо засуджений набирає телефонний номер абонента, який не зазначений у заяві, вживає під час телефонної розмови нецензурні слова, телефонна розмова припиняється, про що робиться відмітка на заяві засудженого.
Факт телефонної розмови засудженого реєструється у журналі обліку телефонних розмов засуджених.
Засудженим, які відбувають стягнення у виді поміщення у ДІЗО, карцер або переведення до ПКТ (ОК), телефонна розмова, як виняток, може бути надана з метою виховного впливу або у зв`язку з винятковими особистими обставинами (смерть або тяжка хвороба близького родича, що загрожує життю хворого, стихійне лихо, що спричинило значну матеріальну шкоду засудженому або його сім`ї).
Телефонні розмови засуджених, які тримаються у виправних центрах, можуть здійснюватися за допомогою мобільних телефонів, які вони мають право зберігати при собі, зареєстрованих в черговій частині установи виконання покарань. Засуджений має право зберігати при собі лише один мобільний телефон та використовувати не більше двох ідентифікаційних телекомунікаційних карток операторів зв`язку (SIM-картка).
Для користування мобільним телефоном засуджений повинен звернутися до начальника виправного центру з письмовою заявою із зазначенням найменування телефону, модифікації, коду міжнародного ідентифікатора мобільного обладнання (IMЕІ) або серійного номера та телефонних номерів, якими він користується.
Реєстрація мобільних телефонів здійснюється у журналі реєстрації мобільних телефонів та телефонних номерів, якими користуються засуджені, що зберігається в черговій частині виправного центру. Якщо у засудженого буде виявлено незареєстрований мобільний телефон або SIM-картку, вони вилучаються у встановленому цими Правилами порядку, зберігаються на складі виправного центру та повертаються засудженому після його звільнення.
Телефонні розмови між засудженими, які перебувають у місцях позбавлення волі, забороняються.
Додаток 3 до Правил 2823/5, згідно з яким засудженим забороняється зберігання і використання радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо), друкарські машинки, розмножувальні прилади (засудженим, які тримаються у виправних центрах, дозволяється зберігати та користуватися мобільними телефонами у порядку, встановленому пунктом 2 розділу ХІV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань).
Отже, системний аналіз наведених вище положень КВК України та Правил № 2823/5 свідчить про те, що з метою забезпечення права засуджених на телефонні розмови адміністрація установи виконання покарань у визначеному нею місці встановлює таксофони та забезпечує наявність засобів рухомого (мобільного) зв`язку, які знаходяться на обліку установи.
При цьому, засудженим забороняється зберігання і використання радіоелектронних засобів, призначених для передавання чи приймання радіосигналів, зокрема мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, тощо.
Наведені положення встановлюють заборону зберігання та використання мобільних телефонів у місцях тримання осіб, які перебувають під вартою, а встановлені в ході розгляду подання обставини засвідчують факт їх порушення, що є підставою для обернення телефону у дохід держави.
Таким чином, виходячи з вищенаведених доводів та мотивів, а також встановлених на підставі належних та допустимих доказів обставин справи, приходжу до висновку, що подання підлягає задоволенню.
Керуючись ч. 7 ст. 102 КВК України,
Подання начальника ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1