Справа № 161/2953/24
Провадження № 1-кс/161/997/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу

м. Луцьк 14 лютого 2024 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника підозрюваного ОСОБА_6 , психолога ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області, Золочівського району, село Великий Полюхів, українця, громадянина України, з неповньою середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст 307 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003783 від 11.12.2023 року -

ВСТАНОВИВ:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, незаконно придбали особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, в особливо великому розмірі, з метою збуту.

В подальшому, точні день та час досудовим розслідуванням не встановлено, однак не пізніше 16 год. 12.02.2024, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_9 , діючи за вказівкою ОСОБА_10 та з відома ОСОБА_8 , незаконно придбану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, перевезли за місцем проживання ОСОБА_8 , тобто в приміщення квартири за адресою АДРЕСА_2 , де продовжували незаконно зберігати з метою збуту до моменту вилучення працівниками поліції під час проведення обшуку, тобто до 01 год. 13.02.2024.

Згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-24/2090 від 13.02.2024, надана на дослідження кристалічна речовина, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 319,626 г, що відповідно до Таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, є особливо небезпечною психотропною речовиною у особливо великому розмірі.

Таким чином, ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудове розслідування по даних факту здійснюється в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0003783 від 11.12.2023 за ознакою кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Причетність ОСОБА_8 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання ОСОБА_10 від 12.02.2024;протоколом затримання ОСОБА_11 від 12.02.2024 в ході якого виявлено та вилучено 4 зіп-пакети із вмістом невідомої речовини (загальна маса складає близько 4 кг) та мобільні телефони;протоколом затримання ОСОБА_9 від 12.02.2024;протоколом затримання ОСОБА_8 від 12.02.2024;протоколом обшуку житла ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено 2 зіп-пакети із вмістом невідомої порошкоподібної речовини;протоколом обшуку житла ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено 127 зіп-пакетів із вмістом невідомої речовини, ззовні схожої на психотропну речовину, 13 зіп-пакетів із вмістом речовини рослинного походження, електронні ваги, полімерні зіп-пакети, мобільний телефон та інші; протоколом обшуку житла ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого виявлено та вилучено 13 зіп-пакетів із вмістом невідомої порошкоподібної речовини, 8 зіп-пакетів із вмістом речовини рослинного походження, зіп-пакет із вмістом невідомої кристалічної речовини (масою приблизно 29 г), електронні ваги, зіп-пакети, мобільні телефони; висновком експерта № СЕ-19/103-24/2090-НЗПРАП від 13.02.2024 згідно якого надана на дослідження кристалічна речовина у чотирьох зіп-пакетах містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, загальною масою 319,26 г.;висновком експерта № СЕ-19/103-24/2088-НЗПРАП від 13.02.2024 надана на дослідження волога грудкоподібна речовина білого кольору, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 329,65 г. іншими доказами;

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлені ризики, передбачені у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема це можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків чи інших підозрюваних у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що на даному етапі досудового розслідування встановлено вагомі докази про вчинення ОСОБА_8 , зазначеного кримінального правопорушення та в разі визнання його винуватим, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна, що свідчить проте те, що підозрюваний у разі не застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Крім того, слід зазначити що підозрюваний є жителем іншої області, що знаходиться територіально віддалено від місця вчинення кримінального правопорушення та місця проведення досудового розслідування, а тому перебуваючи на свободі останній матиме можливість ухилятися від органу досудового розслідування та суду.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що на даний момент є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_12 , на території м. Луцьку розклала так звані «закладки» з особливо небезпечною психотропною речовиною, які на даний момент не віднайдено органом досудового розслідування, а тому, перебуваючи на свободі підозрювана матиме можливість знищити або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для досудового розслідування.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що ОСОБА_8 може впливати на свідків та підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, вжити заходів до розшуку свідків, які залучалися працівниками поліції до проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 вчиняв злочини не самостійно, а за попередньою змовою з іншими особами повне коло яких на даний момент встановлюється. Разом з тим, з частиною свідків підозрюваний є знайомий, а тому матиме можливість незаконно впливати на останніх у випадку не обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що ОСОБА_8 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним збутом психотропних речовин, оскільки збут наркотичних і психотропних речовин був одним із основних джерел його доходів, що підтверджується матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій.

Наявність вказаних підстав та ризиків обґрунтовується встановленими слідством, згідно ст. 178 КПК України, обставинами, а саме: Наявні вагомі докази про вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України; Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуваим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме до 12 років позбавлення волі;Молодий вік та задовільний стан здоров`я підозрюваного;Відсутність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання;Відсутність міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_8 не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосовано відносно останнього, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, підозрюваним виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно підозрюваного тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано, у зв`язку із тим, що підозрювана, враховуючи санкцію покарання, може переховувався від органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також вільно проводячи дозвілля в умовах, не пов`язаних з позбавленням волі, підозрюваний буде продовжувати займатись незаконним збутом наркотичних засобів у зв`язку із відсутністю постійного джерела прибутку.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

На підставі викладеного, враховуючи те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана має намір та можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків, та з врахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам та не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому слідчий просить застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали в повному обсязі і просили його задовольнити.

В судовому засіданні захисник просив застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні підозрюваний підтримав доводи свого захисника.

В судовому засіданні законний представник обвинуваченого та психолог залишили вирішення вказаного питання на розсуд суду.

Суд заслухав учасників судового провадження, дослідив матеріали клопотання, дійшов висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що Луцьким РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування №0003783 від 11.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, незаконно придбали особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, в особливо великому розмірі, з метою збуту.

12.02.2024 року ОСОБА_8 був затриманий працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України.

13.02.2024 року ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, та 14.02.2024 року повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину та карається позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором та слідчим не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, згідно зі ст.194 ч.4 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Зважаючи на практику Європейського суду, враховуючи, що матеріалами клопотання не доведена реальна можливість підозрюваного перешкоджати будь-яким чином кримінальному провадженню, а тому вважати, що існують обґрунтовані ризики щодо цього у суду немає підстав. Тяжкість покарання не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу, що вказаний у клопотанні. Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_8 є неповнолітнім, має постійне місце проживання, раніше не судимий. Виходячи з викладених вище обставини у їх сукупності, приходжу до висновку про доцільність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, зокрема, у виді домашнього арешту, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених обов`язків.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно зі ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань, тощо, доходжу висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування (повідомлення про підозру було вручено 13.02.2024 року, відповідно до ст ч. 3 ст 219 КПК з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене, зокрема: протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину), заборонивши останньому залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою; не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця навчання, роботи; здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон.

Керуючись ст.ст.7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в межах строку досудового розслідування, тобто з 14.02.2024 року до 13.04.2024 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою;

-не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця навчання, роботи;

-здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон;

Підозрюваного ОСОБА_8 відповідно до вимог ч.3 п.1 ст.202 КПК України, негайно доставити до місця проживання АДРЕСА_2 , і звільнити з-під варти.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 передати для виконання відділу Національної поліції за місцем його проживання - АДРЕСА_2 .

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконання після її проголошення.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить по 13.04.2024 року включно, якщо строк домашнього арешту не буде продовжено.

На ухвалу, протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно, після її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 16 лютого 2024 року о 09-30 годині.

Слідчий суддя Луцького

міськрайонного суду ОСОБА_1