УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002412 від 06.06.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002412 від 06.06.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в якому прокурор просить накласти арешт на станок для гоління марки «Gillet» чорного кольору, що був вилучений 07 червня 2024 року у ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Дане клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002412 від 06.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.06.2024 приблизно о 21:00 год. за адресою: м. Київ, вул. Лук`янівська, 1, невстановлена досудовим розслідування особа, переслідуючи корисливий мотив та ціль наживи, в умовах воєнного стану, таємно у приміщенні магазину «Фора» викрала один станок для гоління марки «Gillet», вартістю 545 грн. без ПДВ.

В ході огляду предмета 07.06.2024 у громадянина ОСОБА_4 , за його добровільною згодою, виявлено та вилучено станок для гоління марки «Gillet» чорного кольору, який поміщено до спеціального пакету, з написом Національна поліція України, ICR 0023166, опечатано та скріплено підписами понятих.

Так, з метою збереження речових доказів, запобігання подальшого відчуження, знищення, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, яке постановою слідчого ОСОБА_5 від 07.06.2024 визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду клопотання, у судове засідання не прибув. Разом з тим, до початку судового розгляду через канцелярію суду надійшла заява прокурора, в якій останній просив розгляд клопотання проводити без його участі.

Власник майна, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду клопотання, у судове засідання не прибув. Разом з тим, до початку судового розгляду надійшов рапорт слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , з якого вбачається, що ОСОБА_4 , у якого 07.06.2024 вилучено майно, щодо якого вирішується питання про арешт, повідомлено про дату та час розгляду клопотання прокурора, однак останній не виявив бажання бути присутнім при розгляді даного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Разом з тим, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи, що прокурор та власник майна, будучи належним чином повідомленими про дату і час судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, вважає за можливе розглянути клопотання прокурора про арешт майна за відсутності нез`явившихся осіб.

Ретельно дослідивши клопотання прокурора про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню виходячи з такого.

Так, у ході судового розгляду клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна встановлено, що Шевченківським УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002412 від 06.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В рамках даного провадження 07.06.2024 проведено огляд предмета, а саме: станка для гоління марки «Gillet», вартістю 545 грн. без ПДВ, вилученого у ОСОБА_4 в приміщенні каб. 319 Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Герцена, 9.

Постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 від 07.06.2024 вилучений у ОСОБА_4 предмет визнано речовим доказом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Приписами ч. 5 ст. 237 КПК України визначено, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

Положення ч. 7 ст. 237 КПК України при проведенні огляду уповноважують слідчого, прокурора оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. При цьому, такі речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Разом з тим, ч. 2 ст. 168 КПК України передбачає, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

У свою чергу, у відповідності до ч. 3 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Так, згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, ч. 3 ст. 170 КПК України закріплено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, ч. 11 ст. 170 КПК України встановлює, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому, накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене, з метою збереження речового доказу в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно, необхідно накласти арешт на вказане у клопотанні прокурора майно, у вигляді заборони використання, розпорядження та відчуження вказаного предмету.

При цьому, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Керуючись вимогами ст.ст. 98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 237, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 07 червня 2024 року в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- станок для гоління марки «Gillet» чорного кольору, який поміщено до спеціального пакету з написом Національна поліція України ICR 0023166.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1