ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/141/24 Справа № 703/1668/24 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниДоповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря за участю прокурора захисника ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ ВП № 2 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_8 , звернувся із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без можливості внесення застави відносно ОСОБА_7 строком на два місяці.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2024 року клопотання слідчого задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 09 квітня 2024 року по 07 червня 2024 року, включно, без визначення розміру застави, але не довше ніж до закінчення строку досудового розслідування.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, а також іншими матеріалами кримінального провадження. Прокурором доведена наявність, зазначених у клопотанні ризиків. Доказів міцних соціальних зав`язків у підозрюваного, слідчому судді не надано.

Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не встановлено.

Також, слідчий суддя вважав за необхідне не визначати підозрюваному розмір застави, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що призвело до загибелі людини.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області та постановити нову, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або ж визначити підозрюваному мінімальний розмір застави.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник підозрюваного ОСОБА_6 зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу суд повинен принципово та критично ставитись до доводів прокурора, якими він обґрунтовує застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, об`єктивно оцінюючи їх переконливість.

Вважає, утримання ОСОБА_7 під вартою незаконним, так як підзахисний проживає з мамою похилого віку, якою опікується, тобто має сталі та міцні соціальні зв`язки. Крім цього, підозрюваний хоч і неофіційно, але працевлаштований.

Більш того, судом при обранні запобіжного заходу не взято до уваги наявність можливості відбувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем свого проживання.

Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_7 не має сенсу переховуватися від органів слідства, більш того навіть не має такої можливості, так як паспорта для виїзду за кордон немає, заощаджень для нелегального способу життя немає.

В ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказано, що ОСОБА_7 може впливати на свідків, однак підозрюваному не має сенсу чинити тиск на свідків, оскільки з останніми вже проведені всі необхідні слідчі дії, а із свідком ОСОБА_9 навіть слідчий експеримент.

Виходячи із зазначеного та оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення, захисник вважає, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином можливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу.

Крім цього, прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином обов`язковість не визначати підозрюваному розмір застави. Ухвалюючи рішення слідчий суддя належним чином не мотивував його в цій частині, не прийняв до уваги, що така позиція фактично позбавляє підозрюваного можливість обрати альтернативний триманню під вартою запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, пояснення захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.06 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права.

Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про те, що прокурор при розгляді справи довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого, а також, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного можуть служити виключними підставами для його ув`язнення, є обґрунтованими.

З ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні СВ ВП № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження № 0000331 від 09 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 7 квітня 2024 року, близько 22 год.00 хв. знаходячись в приміщенні літньої кухні по вул. АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_10 , діючи умисно, цілеспрямовано, розуміючи суспільно-небезпечні наслідки, які можуть виникнути в наслідок його протиправних дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому завдав численних ударів руками по голові, тулубу та кінцівках ОСОБА_10 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді поліорганної недостатності, травми голови, тулубу та кінцівок, які за ознакою небезпеки для життя та здоров`я, які в момент заподіяння відносяться до категорії тяжких. У результаті отриманих тілесних ушкоджень і наступила смерть ОСОБА_10 09 квітня 2024 року о 7 год. 15 хв. в реанімаційному відділенні КНП «Кам`янська багатопрофільна лікарня» Кам`янської міської ради.

ОСОБА_7 09 квітня 2024 року о 17 год. затримано в поряду ст. 208 КПК України та з урахування зібраних у кримінальному провадженні доказів 10 квітня 2024 року повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжку тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засідання прокурор пояснив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження.На даний час є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та тяжкість вчинення ним кримінального правопорушення може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, та тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, встановлено наявність обґрунтованих ризиків передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

З ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Колегія суддів зазначає, що прокурорами при розгляді справи у суді апеляційної інстанції доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у даному кримінальному провадженні, а саме: підозрюваний ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, та тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього обмежувального заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-2553 КК України; 5) щодо особливо тяжкого злочину сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Слідчий суддя прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, то відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати підозрюваному розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки вчинене кримінальне правопорушення призвело до загибелі людини.

За таких обставин слідчий суддя вірно дійшов до висновку про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід може не забезпечити відповідну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігання перешкод слідству по справі та запобігання продовження злочинної діяльності.

Даних про те, що підозрюваний ОСОБА_7 за станом здоров`я чи з інших причин не може утримуватися під вартою в умовах Черкаського слідчого ізолятору, судом не встановлено.

Всі інші обставини, наведені захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, стосовно засобу вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, специфіки злочину, характер дій підозрюваного, були предметом аналізу слідчого судді при вирішенні клопотання слідчого.

Під час апеляційного розгляду захисник підозрюваного не навів достатніх підстав та не обґрунтував доцільність застосування підозрюваному більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні запобіжного заходу та не довів, що обрання підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою буде достатнім для запобігання неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

Отже, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, але не довше ніж до закінчення строку досудового розслідування, без права внесення застави, що буде необхідним для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та буде відповідати загальним принципам закріпленим в ч. 3 ст. 5 Конвенції.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи, які вказані в апеляційній скарзі захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 є необґрунтованими , і на підставі цього задоволенню не підлягають.

Крім того, наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом детального дослідження в ході розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції та слідчим суддею надано на них обґрунтовані і мотивовані відповіді.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3