Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/938/23
Провадження № 1-кп/490/375/2024
У Х В А Л А

17 травня 2024 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Возсіятське Вознесенського /на той час - Єланецького/ району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

І......Наразі судом отриманий висновок судово-психіатричної експертизи щодо стану здоров`я обвинуваченого; сторони просять про надання часу для визначення позиції у справі з урахуванням отриманого висновку.

ІІ......Далі, прокурор подав клопотання, у якому просив змінити обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід з поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги на тримання під вартою.

1. В обгрунтування послався про те, що наразі підстави для застосування відносно обвинуваченого раніше обраного запобіжного заходу, з оглдяу на отримані судом результати експертного дослідження, є відсутніми.

В той же час, як зазначив прокурор, обвинувачений наразі обгрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, ризики, які були врахованими раніше, наразі не зникли та не зменшились.

При цьому прокурор зауважив, що, як на його переконання, жоден з запобіжних заходів, які наразі можуть бути застосованими відносно обвинуваченого, окрім як тримання під вартою, не є здатним забезпечити його належну процесуальну поведінку.

2. Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження по суті просив скасувати обраний відносно нього запобіжний захід, захисник під час судового засідання позицію свого підзахисного підтримав.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

І......Органами досудового розслідування, зокрема, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину за таких обставин

09.12.2020 непрацюючі мешканці м. Миколаєва ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які не мали законного джерела прибутку, вирішили зайнятись злочинною діяльністю, пов`язаною із скоєнням розбійного нападу на ОСОБА_9 .

09 грудня 2020 року приблизно о 19 годині, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету скоєння розбійсного нападу, увійшли до будинку АДРЕСА_2 .

Знаходячись у приміщенні будинку за вказаною адресою, ОСОБА_7 почав наносити удари в область життєво важливих органів обличчя та голови ОСОБА_9 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді ран в лобній ділянці та в ділянці лівої щоки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (кожне), при цьому заволодів грошовими коштами в сумі 600 гривень, які знаходились у внутрішній кишені куртки останнього. В цей час ОСОБА_4 поклав до заздалегідь підготовленого рюкзаку речі, а саме побутові прилади. Після чого ОСОБА_8 , з метою подолання опору, почав наносити удари ОСОБА_10 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови та правої щоки, які відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень (кожне), при цьому демонстрував ніж, яким погрожував нанести удар та в подальшому штовхнув її в ванну кімнату, тим самим обмеживши волю до спротиву та пересівання по приміщенню кімнати, де почав наносити удари рукою по обличчю.

Після чого, утримуюи викрадене (грошові кошти в сумі 600 гривень та майно, а саме праску вартістю 99,50 грн., продовжувач марки Legrand EG00755 довжиною 5 м. вартістю 93,33 грн., продовжувач на три розетки з написом 250 В довжиною 1,48 м вартістю 50,00 грн., продовжувач без марки з написом 1 р 60 к довжиною 3 м вартістю 86,67 грн., продовжувач марки Alfa довжиною 3 м. вартістю 86,67 грн., телевізійну антену вартістю 59,85 грн., зарядний пристрій Xiaomi моделі MDY-09-EW вартістю 125,00 грн., алюмінієву сковорідку вартістю 170,00 грн., алюмінієву підставу вартістю 100,00 грн., приймач для прийому телеканалів World Vision T62D, вартістю 173,33 грн.) при собі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, чим спричинили потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1.644,35 грн., однак розпорядитись на власний розсуд не встигли так як були затримані громадянами та співробітниками поліції.

Вказані дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням в житло.

ІІ......Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час здійснення цього кримінального провадження застосовувався таким чином.

1. Ухвалами слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_11 від 11 грудня 2020 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 лютого 2021 року включно.

Подальшими ухвалами слідчих суддів Центрального районного суду міста Миколаєва та Центрального районного суду міста Миколаєва строк його тримання під вартою продовжувався неодноразово, востаннє - ухвалою від 04 серпня 2022 року - до 30 вересня 2022 року включно.

2. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 29 вересня 2022 року обраний відносно ОСОБА_4 був змінений з тримання під вартою на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги - до відділення з посиленим наглядом відділу спеціалізованої психіатричної допомоги комунального некомерційного підприємства "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради /Миколаївська область, Миколаївський район, с. Сапетня, вул. Сєвєрна, 14/

Під час обрання такого запобіжного заходу суд виходили з існування ризиків того, що ОСОБА_4 , страждає на помірно виражений розлад особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку, з огляду на що є небезпечним для себе та для оточуючих.

ІІІ......Під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 суд дослідив усі наявні в розпорядженні сторін докази.

IV......Стосовно психічного стану обвинуваченого судом були отримані такі докази.

1. До матеріалів кримінального провадження долучений висновок стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 171 від 10 грудня 2021 року.

У цьому висновку зазначалось, зокрема, про таке

1.1. Стосовно психічного стану ОСОБА_4 відзначається таке

він у бесіду включається без бажання, намагається уникнути прямого очного контакту, відповідає різко у грубій тональності. Поступово, під час розмови, психокорекції стає більш розкутішим та м`якше розмовляє з експертом. Зауважує, що він людина взривна та бурхливо-нестримна, а при провокаціях погано себе контролює...Емоційно нестійкий, дратівливий....Поведінка вільна, декілька розгальмована, роздратована, легко дає афективні спалахи, протестні реакції... Каже, що напади в нього виникають після того, як він перенервує.

1.2. Експертами підтверджені судомні напади в цього обвинуваченого, які супроводжуються втратою свідомості, переважно з клонічним компонентом.

1.3. За наслідками експертного дослідження зроблені такі висновки

ОСОБА_4 в період інкримінованих йому діянь виявляв і в теперішній час виявляє психічне захворювання у формі помірно вираженого розладу особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку.

Зазначене хронічне психічне захворювання не в повній мірі позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період інкримінованого йому діяння.

За своїм психічним станом в теперішній час іспитований також не може в повній мірі усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

У разі засудження до іспитованого рекомендовано застосувати примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання згідно з ч. 2 ст. 20 КК України.

2. В зв`язку із тим, що цей висновок не є повною мірою ясним, зокрема - з нього неможливо встановити, в якій саме мірі обвинувачений може усвідомлювати свої дії і керувати ними, а допитати експертів з метою роз`яснення цього висновку не виявилось за можливе, у справі призначена судово-психіатрична експертиза.

3. Наразі судом отриманий висновок експертів № 14 від 04 березня 2024 року.

Цим висновком наявність в обвинуваченого психічного захворювання підтверджена.

В той же час експерти виснували, що обвинувачений ОСОБА_4 як на момент вчинення стверджуваного злочину, так й на теперішній час був та є здатними розуміти значення своїх дій та керувати ними, був та є осудним та не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

V......Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ); від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ); від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), від 06 листопада 2023 року № 734/2023 (затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року № 3429-ІХ), від 05 лютого 2024 року № 49/2024 (затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ), від 06 травня 2024 року № 271/2024 (затвердженим Законом України від 09 травня 2024 року № 3684 IX)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан..

.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

Щодо? подальшого розгляду кримінального провадження.

1. Відповідно до частини 6 статті 9 Кримінального Процесуального Кодексу України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, суд, керуючись загальними засадами кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, застосовує, зокрема, процесуальний закон, що регулює аналогічні правовідносини.

2. Велика Палата Верховного Суду сформулювала правову позицію щодо визначення подібності правовідносин, визначивши, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). /пункт 32 постанови від 27.03.2018 року у справі № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 року у справі № 925/3/7; пункт 40 постанови від 25.04.2018 року у справі № 910/24257/16.

3. Відповідно до статті 240 Цивільного Процесуального Кодексу України

…

Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

/частина 2/

Якщо в судовому засіданні було оголошено перерву, провадження у справі після її закінчення продовжується зі стадії, на якій було оголошено перерву.

/частина 6/

Щодо питання про доцільність подальшого перебування обвинуваченого під вартою.

І......Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

ІІ……Відповідно до статті 20 Кримінального Кодексу України

Підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними

/частина 1/

Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

/частина 2/

1. Відповідно до статті 93 Кримінального Кодексу України примусові заходи можуть бути застосовані до особи, яка вчинила у стані обмеженої осудності кримінальне правопорушення.

2. Відповідно до статті 508 Кримінального Процесуального Кодексу України

До особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:

1)передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом;

2)поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

/частина 1/

Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

/частина 2/

ІІІ......Відповідно до частини 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України в інших випадках запобіжними заходами є:

-особисте зобов`язання;

-особиста порука;

-застава;

-домашній арешт;

-тримання під вартою.

1. Відповідно до статті 179 цього Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

2. Відповідно до статті 180 Кримінального Процесуального Кодексу України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

3. Відповідно до частини 1 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому відповідно до частини 5 цієї статті розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

4. Відповідно до частини 1 статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

5. Відповідно до приписів статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону від 16 серпня 2022 року, що діє на момент розгляду цього кримінального провадження судом/

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу...

IV…...Відповідно до приписів статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України та статті 17 Закону України? ? «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»? ? від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

Сумлінність під час висунення підозри означає, зокрема, що дії, спрямовані на отримання відомостей про вчинення кримінального правопорушення, мають бути вчинені у точній відповідності із приписами діючого законодавства.

Ретельність під час висунення підозри полягає зокрема, у тому, що під час висунення підозри органи досудового розслідування мають діяти з урахуванням усіх дрібниць.

2. У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.

"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання

При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецедентну практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

3. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

4. Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й триманні її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого.

/див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 139)/

Щодо організації наступного судового засідання.

Відповідно до статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України

Судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі, зокрема:

1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин;

...

4-1) введення воєнного стану або під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України;

5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

/частина 1/

Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

/частина 2/

Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені цим Кодексом.

/частина 3/

...

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксуються за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису. Відео- та звукозапис відеоконференції зберігаються в матеріалах кримінального провадження в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

/частина 10/

...

Дистанційне судове провадження згідно з правилами цієї статті може здійснюватися в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій під час здійснення судового провадження з будь-яких питань, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

/частина 12/

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Щодо подальшого руху кримінального провадження

1. Обставини здійснення цього кримінального провадження свідчать про те, що подальший розгляд цього кримінального провадження та завершення його розгляду за ефективної участі сорін наразі не є можливими.

2. Відносини, що виникли в зв`язку із таким, та ті, що врегульовані у статті 240 Цивільного Процесуального Кодексу України, є повністю подібними, адже мають тотожні суб`єктний склад учасників відносин, об`єкт та предмет правового регулювання, а також умов застосування правових норм.

Таке доводить, що за обставин, що склались в межах цього кримінального провадження, у судовому засіданні слід оголосити перерву.

3. Далі, суд має визначити дату та час наступного судового засідання.

З урахуванням характеру дій, що мають бути вчиненими для забезпечення подальшого розгляду кримінального провадження, суд вважає за необхідне оголосити перерву до 12 червня 2024 року до 12-00 години.

Отже, у судовому засіданні слід оголосити перерву до 12 червня 2024 року до 10-00 години.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину обвинуваченим.

1. Стосовно обставин цієї справи суд відзначає, що наявні в розпорядженні суду матеріали не дають підстав для припущення про те, що висуваючи підозру ОСОБА_4 , органи досудового розслідування та державне обвинувачення діяли недобросовісно, зокрема упереджено.

2. Оскільки ж по справі триває судовий розгляд, доведеність такої підозри не перевіряється, а встановлення вини/невинуватості будь-кого з обвинувачених можливо лише під час ухвалення вироку по суті пред`явленого обвинувачення.

Метою ж застосування запобіжних заходів наразі є забезпечення можливості подальшого розслідування кримінальної справи, яке /подальше розслідування/ повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

З огляду на таке суд вважає, що для цілей вирішення питання про застосування відносно кожного з обвинувачених запобіжного заходу висунуту кожному з них "підозру" слід вважати обґрунтованою.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 .

І……Стосовно наявності підстав для застосування запобіжного заходу відносно цього обвинуваченого суд відзначає таке.

1. Наразі ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, в зв`язку із чим усвідомлює, що у разі визнання його винуватим йому загрожує покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, що само по собі здатне спонукати його до переховування від суду.

Таке свідчить про наявність в цьому випадку ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України.

2. Прокурор вказує про наявність в цьому випадку ризику того, що обвинувачений може вчинити новий злочин.

Ці посилання прокурора узгоджуються із способом життя обвинуваченого на момент вчинення злочину, а саме із тим, що він не мав постійного місця проживання та джерела прибутків.

Наразі відомості про те, що ці обставини змінились, в матеріалах справи є відсутніми.

З огляду на таке суд вважає доведеною наявність в цьому випадку ризику, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України.

Наведене, у сукупності доводить наявність підстав для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

ІІІ……Вирішуючи питання про запобіжний захід, який в подальшому має застосовуватись відносно обвинуваченого, суд враховує таке.

1. Оскільки згаданим висновком експерта № 14 від 04 березня 2024 року встановлено, що обвинувачений наразі не потребує застосування примусових заходів медичного характеру та є осудним, передбачені законом підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги є відсутніми.

2. Далі, до обвинуваченого не можуть бути застосовані такі запобіжні заходи, як

-особиста порука за відсутності в нього поручителів;

-застава через відсутність в нього коштів, необхідних для внесення передбаченої законом суми;

-домашній арешт через відсутність в нього бодай тимчасового визначеного місця проживання.

3. Далі, характер встановлених судом ризиків - є таким, що за своєю сутністю не дозволяють обрати відносно цього обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

До того ж, психічний стан обвинуваченого не дозволяє прийти до висновку про те, що він може надати "достатніх гарантій" своєї явки до суду у разі його звільнення.

4. Посилання захисту наведених висновків суду не спростовують.

Отже, підстави для прийняття інакшого рішення, ніж зміну обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу на тримання під вартою, наразі є відсутніми.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Щодо організації наступного судового засідання.

Оскільки обвинувачений постійно перебуватиме у місцях попереднього ув`язнення, на території України запроваджений військовий стан, а ситуація на території міста Миколаєва не дозволяє здійснити його доставку у судове засідання, вважаю за необхідне на підставі статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України забезпечити його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.У судовому засіданні з розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України оголосити перерву до 12 червня 2024 року до 10:00 години.

2.Клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу - задовольнити.

Обраний відносно ОСОБА_6 запобіжного захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги змінити на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб - до 16 липня 2024 року включно

Копію ухвали надіслати до Відділення Поліції № 1 Миколаївського районного управління Головного Управління Національної Поліції в Миколаївській області для виконання.

3.Забезпечити участь обвинуваченого ОСОБА_6 у наступному засіданні в режимі відеоконференції.

Доручити адміністрації Державної Установи "Миколаївський слідчий ізолятор" забезпечити 12 червня 2024 року о 10:00 годині участь обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні у режимі відео конференції, а також виконати дії, передбачені частиною 1 статті 345 КПК України.

Ухвала в частині зміни запобіжного заходу на тримання під вартою може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом 05 днів.

Головуючий суддя = ОСОБА_12 =