Справа № 333/9561/23
Провадження №1-кс/333/625/24
УХВАЛА

19 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя в режимі відеоконференції клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000288 та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2024 року слідчий першого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на 1/3 частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить підозрюваному ОСОБА_4 .

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що у провадженні слідчих першого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі перебуває кримінальне провадження №0000288, відомості про яке внесені 26.10.2023 року за підозрою ОСОБА_4 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді навідника 1 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 12 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 50 Бойового статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України, приблизно о 05 годині 30 хвилин 24 жовтня 2023 року, без отримання наказу від безпосереднього начальника командира 1 десантно-штурмового взводу 12 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_6 , або інших командирів про залишення поля бою поблизу АДРЕСА_2 , під час здійснення наступального бою, який проводився в ході виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 52 від 23 жовтня 2023 року, щодо необхідності здійснити наступальні (штурмові) дії з визначеного рубежу з переходом в атаку із завданням знищення противника та оволодінням визначеними районами (рубежами), діючи умисно, самовільно залишив поле бою під час бою.

Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, проходячи військову службу за мобілізацією на посаді навідника 1 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 12 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйонувійськової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, всупереч до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 10 Інструкції з придбання у Збройних Силах України вогнепальної зброї невійськового призначення, бойових припасів до неї, холодної і пневматичної зброї та деяких інших предметів і матеріалів, на які поширюється дозвільна система, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.07.2016 № 347/631, п.4,6 Розділу І, п.2 розділу Х «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністра оборони України від 29 червня 2005 року № 359, приблизно о 05 годині 30 хвилин 24 жовтня 2023 року, перебуваючи поблизу с. Вербове Пологівської міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок зберігання зброї та боєприпасів та іншого військового майна, а також відповідальність, яка передбачена за його порушення, діючи зі злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, через несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, допустив втрату ввіреної йому для службового користування зброї кулемета 7.62 мм MG-1 M № НОМЕР_2 , вартістю 159 957,18 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень 18 копійок.

Вказані дії ОСОБА_4 слідчий кваліфікував за ст.429 КК України як самовільне залишення поля бою під бою та за ч.3 ст.413 КК України як втрата ввіреної для службового користування зброї, внаслідок порушення правил її зберігання, вчинена в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, відповідно.

Під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 володіє на праві приватної спільної часткової власності (1/3 частка) будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

У даному кримінальному провадженні потерпілим військовою частиною НОМЕР_1 заявлено цивільний позов.

Тому, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, на думку слідчого, виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

У судовому засіданні слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 підтримав своє клопотання, посилаючись на обставини, викладені у ньому.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, зазначивши, що подання цивільного позову у кримінальне провадження ще не є фактом того, що суд визначить військову частину цивільним позивачем. На цей час відсутні будь-які підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 повністю підтримав думку свого захисника, зазначивши, що він не втрачав зброю, так як вона була знищена під час обстрілу. У кримінальному провадженні відсутні будь-які докази щодо втрати ним своєї зброї.

Вислухавши доводи слідчого, заперечення захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 26.10.2023 року до ЄРДР були внесені відомості за ст.429 КК України за фактом самовільного залишення військовослужбовцем ОСОБА_4 полю бою під час проведення наступальних дій в районі населеного пункту Вербове Пологівського району Запорізької області (кримінальне провадження №0000288).

26.10.2023 року постановою керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР у місті Мелітополі ОСОБА_7 визначено групу слідчих для здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000288, старшим групи слідчих визначено ОСОБА_3 .

26.10.2023 року постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 визначено групу прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у кримінальному провадженні №0000288, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

26.10.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.429 КК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2023 року підозрюваному ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою по 25.12.2023 року (включно) з альтернативним запобіжним заходом заставою у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 107 360 грн.

18.12.2023 року Керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 було продовжено строк досудового розслідування до 26.01.2024 року.

22.12.2023 року слідчим суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 продовжено до 25.01.2024 року (включно).

12.01.2024 року до ЄРДР були внесені відомості за ч.3 ст.413 КК України за фактом втрати 24.10.2023 року зброї військовослужбовцем ОСОБА_4 під час проведення наступальних дій в районі населеного пункту Вербове Пологівського району Запорізької області (кримінальне провадження №0000126).

15.01.2024 року постановою прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_11 матеріали кримінальних проваджень №№ 0000288, 0000126 об`єднані в одне провадження №№ 0000288.

16.01.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.413 КК України.

23.01.2024 року слідчим суддею продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000288 до 4-х місяців, по 25.02.2024 року.

23.01.2024 року слідчим суддею продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 по 25.02.2024 року.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 6 ст.170 КПК України, у випадку передбаченому п.4 ч.2 цієї статті, тобто з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

03.02.2024 року постановою слідчого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000288 залучено потерпілого військову частину НОМЕР_1 та її представника ОСОБА_17 .

До матеріалів кримінального провадження долучено цивільний позов щодо стягнення з підозрюваного ОСОБА_4 на користь військової частини НОМЕР_1 1 599 571 грн. 80 коп. за завдані державі збитки.

Цивільний позов обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 під час військової через несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, допустив втрату ввіреної йому для службового користування зброї кулемета 7.62 мм MG-1 M № НОМЕР_2 , вартістю 159 957,18 грн.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 року №604 «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості» розрахунок кратності військового майна проводився у десятикратному розмірі згідно з ЄКПП (020:2016) 1005 «Уся вогнепальна зброя калібром до 30 мм; кулемети; приладдя для чищення кулеметів та пістолетів (додаток 5).

Згідно довідки №361925679 від 15.01.2024 року Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта підозрюваному ОСОБА_4 належить 1/3 частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62,8 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м. із забороною розпорядження вказаною частиною будинку (реєстраційний номер майна: 11447309).

Дослідивши матеріали кримінального провадження, а також висновки слідчого судді в ухвалах від 23.01.2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 та продовження строку досудового розслідування, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.413 КК України, яке може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження, за викладених у повідомленні про підозру обставин.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що на даному етапі провадження він вирішує ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Вважаю, що заявлена слідчим мета забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), може бути досягнута через застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Розглядаючи клопотання про арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), слідчий суддя не встановлює остаточний розмір шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів врахувати заявлений стороною обвинувачення можливий розмір шкоди та перевірити співмірність ціни позову розміру шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.

Наявність у матеріалах кримінального провадження цивільного позову про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави заподіяної шкоди в розмірі 1 599 571 грн. 80 коп., того факту що останній підозрюється у вчиненні злочину, яким державі завдано майнової шкоди на вказану суму (з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 року №604 «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості»), підтверджує існування потреби у такому заході забезпечення кримінального провадження як арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

При цьому слідчим суддею враховано, що приблизна вартість майна нерухомого майна, на яке слідчий просить накласти арешт (1/3 частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62,8 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., тобто фактично це частина будинку, житловою площею 12 кв.м.) не перевищує розмір цивільного позову (1 599 571 грн. 80 коп.).

На переконання суду, слідчим доведено наявність правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_4 , необхідність накладення якого обґрунтовано обумовлена потребою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) та запобігання можливості його відчуження чи передання на користь третіх осіб з метою приховування, що виправдовує таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Також, вважаю, що слідчим доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Під час вирішення питання про арешт вказаного майна, слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна, вказану у клопотанні; відсутність негативних наслідків арешту цього майна для будь-яких осіб, у т.ч. для власника нерухомого майна, а також можливість підозрюваного здійснити відчуження вказаного майна з метою його приховування та уникнення такого виду покарання як конфіскація майна у разі винесення судом обвинувального вироку.

Згідно ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, при цьому зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя дійшов до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження (арешту) може призвести до відчуження майна підозрюваним та втрати можливості забезпечити цивільний позов у разі його задоволення, тому, на думку слідчого судді, необхідно на майно підозрюваного ОСОБА_4 накласти арешт із забороною його розпорядження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна його власником не надано і слідчим суддею не встановлено.

Згідно з положеннями ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Аналогічні принципи закріплені і у законодавстві України. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб, на думку суду, відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

За вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності підозрюваного, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 170-175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000288 задовольнити.

Накласти арешт на 1/3 частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62,8 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м. із забороною розпорядження вказаною частиною будинку (реєстраційний номер майна: 11447309).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині накладення арешту з моменту її оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 21.02.2024 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1