Справа №760/6130/24 1-кс/760/3144/24
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві щодо неповернення тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вищевказана скарга, яка мотивована тим, що 08 січня 2024 року у межах кримінального провадження № 0000037, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон Samsung, модель S9; грошові кошти номіналом по 500 грн, загальною сумою 400 000 грн; грошові кошти номіналом по 100 дол. США, загальною сумою 80 000 дол. США.

13 лютого 2024 року слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про арешт вищевказаного майна. Таким чином, вилучене в ході обшуку майно має статус тимчасово вилученого майна та підлягає негайному поверненню його власнику.

У зв`язку з викладеним, станом на 08 березня 2024 року органом досудового розслідування було повернуто ОСОБА_4 вилучені грошові кошти, однак мобільний телефон на сьогоднішній день перебуває у сторони обвинувачення.

Відтак, вилучений мобільний телефон стороною обвинувачення утримується без правових підстав, тому неповернення майна його власнику обмежує його права, у зв`язку з чим, його представник звернувся до слідчого судді з указаною скаргою та просить зобов`язати слідчого Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000037 від 23 лютого 2023 року, повернути ОСОБА_4 належне йому майно, яке було вилучене 08 січня 2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Samsung, модель S9.

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак 15 травня 2024 року подав до суду клопотання про розгляд скарги у його відсутність та зазначив, що підтримує її в повному обсязі, просив її задовольнити.

Прокурор повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки не повідомив.

У зв`язку з неявкою в судове засідання заявника та слідчого чи прокурора, відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Згідно з частиною третьою статті 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд вважає за можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність особи, яка подала скаргу та уповноваженої особи сторони обвинувачення, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу та дослідивши матеріали додані до скарги слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає, зокрема, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Як встановлено в ході судового розгляду, Солом`янським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000037, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України.

09 січня 2024 року слідчим СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено: мобільний телефон Samsung, модель S9; грошові кошти номіналом по 500 грн, загальною сумою 400 000 грн; грошові кошти номіналом по 100 дол. США, загальною сумою 80 000 дол. США.

13 лютого 2023 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про арешт вищевказаного майна.

З листа Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві від 26 березня 2024 року за вих. № 2861/125/55-2024 вбачається, що 05 березня 2024 року ОСОБА_4 під розписку було повернуто вилучені в ході обшуку грошові кошти, однак мобільний телефон перебуває в експертній установі.

Згідно з частиною п`ятою статті 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Згідно з частиною другою статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Відповідно до частини першої статті 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, щодо якого ставиться питання про повернення власнику, було відмовлено, на момент розгляду скарги інших клопотань про арешт майна, вилученого під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження № 0000037, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 лютого 2023 року до суду не надходило.

Крім того, з матеріалів скарги вбачається, що в ухвалі про обшук було надано дозвіл на огляд та копіювання інформації з мобільного телефону, а у разі обмеження доступу власником чи наявності системи логічного захисту - на його вилучення, однак прокурор в судове засідання не з`явився, доказів того, що при обшуку власником чинилися перешкоди в доступі до мобільного телефону та він мав систему логічного захисту, не надав.

Таким чином, стороною обвинувачення не доведено, що на вилучення майна, яке просить повернути заявник, був наданий дозвіл ухвалою слідчого судді.

Відповідно до положень частини другої статті 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

При цьому, під час здійснення кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені статтями 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Враховуючи викладене, органом досудового розслідування не доведено, що вилучене майно під час обшуку має відношення до кримінального провадження, та постанови про визнання вказаного майна речовим доказом надано не було.

Разом з тим, на момент розгляду скарги, вилучене майно не повернуто власнику, в розпорядження слідчого судді надано копію ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт такого майна.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів, які б давали підстави для утримання майна ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном та її задоволення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Керуючись статтями 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000037 від 23 лютого 2023 року повернути ОСОБА_4 належне йому майно, вилучене в ході обшуку за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон Samsung, модель S9.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1