Справа № 158/359/24
Провадження № 1-кп/0158/58/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження №0000139 від 16.11.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель, Ковельського району Волинської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , перебуваючи на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний, будучи 12.10.2023р. визнаним військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби, отримав 09.11.2023р. під особистий підпис персональну повістку про призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та явку на 10.11.2023р. до пункту збору, розташованого у АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період.

Проте, ОСОБА_4 , всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином повідомленим про необхідність прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ухилився від призову за мобілізацією, на особливий період та без поважних причин, не прибув 10.11.2023р. до пункту збору за адресою: АДРЕСА_2 для відправлення у складі команди до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину з приводу пред`явленого йому обвинувачення не визнав та показав суду, що він був визнаний військово-лікарською комісією придатним для проходження військової служби по мобілізації і йому було відомо про необхідність з`явитися 10.11.2023р. на пункт збору в ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 для відправки до військової частини, однак у призначений час та місце збору не з`явився бо не бажає проходити військову службу. Просив визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Незважаючи на невизнання винуватості ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його вина в повному об`ємі підтверджується показаннями свідка та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказів.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав суду, що він працює на посаді начальника адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 . Обвинувачений ОСОБА_4 є військовозобов`язаним, пройшов військово-лікарську комісію у призначений йому час та був визнаний придатним до військової служби. Йому була вручена повістка, під розписку, про явку на 10.11.2023р. до ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправки по мобілізації до військової частини, однак без поважних причин не з`явився. Будь яких документів, які б надавали йому право на відстрочку від мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_4 не подав.

Крім показань свідка, винуватість ОСОБА_4 стверджується іншими дослідженими судом доказами.

З повідомлення про кримінальне правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_6 від 14.11.2023р. та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.11.2023р. вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений про необхідність явки на 07 год. 00хв. 10.11.2023р. до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що також стверджується розпискою з його власноручним підписом до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 для подальшої відправки у складі команди НОМЕР_1 у визначений час не з`явився, чим ухилився від призову під час мобілізації (а.с. 38, 42, 43).

Відповідно до довідки позаштатної постійно діючої військо-лікарської комісії №200/3544 від 12.10.2023 року та картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного (Додаток №13), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , визнано придатним до військової служби (а.с. 45-46).

З витягу з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №306 від 10.11.2023р. вбачається, що відповідно до Законів України «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на виконання Указу Президента України від 24.02.2022р. №65/2022 «Про загальну мобілізацію», солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , призвано на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , відповідно до поіменного списку №6382 від 10.11.2023р. (а.с. 48, 71).

З довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.12.2023р. вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_4 , перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 з 30.07.2021р. та станом на 09.11.2023р. (момент вручення бойової повістки) відстрочки на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не мав. Після звільнення з роботи наукові і науково педагогічні працівники закладів вищої та фахової перед вищою освіти, наукових установ та організацій, закладів загальної середньої освіти відстрочкою не користуються (а.с. 54).

Так, згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar vs. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.65 Конституції України захист вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Такі положення основного закону дублюються в статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року - на всій території України введено воєнний стан, дія якого відповідно до Указу Президента України №49/2024 від 05.02.2024р., затвердженим Законом України від 06.02.2024р. №3564-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні на 90 діб.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України - оголошено про проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Умисне ухилення від такого обов`язку під час війни створює негативні наслідки та тенденції в суспільстві та підриває обороноздатність держави.

Згідно з вимогами ч. 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України (ухилення від призову за мобілізацією) є відносини, що забезпечують обороноздатність України, зокрема, комплектування її Збройних Сил, на які відповідно до ч. 2 ст. 17 Конституції покладаються найважливіші функції: оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості.

Суспільна небезпечність ухилення від призову за мобілізацією обумовлена тим, що мобілізація пов`язується з умовами особливого періоду в державі - з загрозою нападу, небезпекою державній незалежності України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України є особа що підлягає мобілізації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» це є військовозобов`язані, що знаходяться в запасі, та громадяни, що підлягають на час мобілізації призову на військову службу і отримали мобілізаційні посвідчення (повістки).

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 є суб`єктом вищевказаного кримінального правопорушення.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 може нести кримінальну відповідальність за вчинене ним правопорушення, оскільки він є фізичною особою громадянином України, призовною комісією від 12.10.2023 року визнаний за станом здоров`я придатним для проходження військової служби, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 22 КК України, тобто, згідно Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відноситься до осіб, які підлягають на час мобілізації призову на військову службу і отримав мобілізаційну повістку.

При цьому, суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом - особа знає про мобілізацію, але не бажає виконувати свій обов`язок. Мотиви не мають значення для кваліфікації, але можуть впливати на ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення.

Суб`єктивна сторона правопорушення проявляється у внутрішній стороні суспільно-небезпечного діяння, яка характеризує психічне ставлення особи до вчинюваного ним суспільно небезпечного діяння та його наслідків. Вона виражається у вині в формі умислу, а також у мотиві і цілі, які в сукупності відображають зв`язок волі і свідомості особи з суспільно небезпечним діянням, яке вона вчиняє, і його наслідками.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні у їх сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність в повному об`ємі вини ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Його дії відповідають складу злочину, передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України, і вірно кваліфіковані, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке за класифікацією злочинів, передбачених ст.12 КК України, хоча й відносяться до нетяжкого злочину, але спрямоване на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, під час дії воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад; дані про особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обвинувачений ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання де проживає разом із батьками, тимчасово не працевлаштований, до 06.11.2023р. працював на посаді вчителя Липинського ліцею Підгайцівської сільської ради звідки був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Згідно досудової доповіді Луцького РВ №1 Філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області, ОСОБА_4 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення ряду правопорушень, схильний до вчинення протиправних дій та вважають, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України (а.с. 50-52, 56, 58-63, 82-86).

Обставини, які згідно зі ст. ст. 66, 67 КК України пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини по справі, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 з урахуванням загальних засад призначення покарання, зокрема законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, а також те, що обвинувачений, не маючи передбачених законодавством підстав на відстрочки від призову в період воєнного стану, при оголошеній загальній мобілізації, умисно проігнорував конституційний обов`язок по захисту Батьківщини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті закону, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.

На переконання суду, таке покарання відповідатиме меті його призначення, буде достатньою мірою відповідальності з метою його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Суд також звертає увагу на те, що як зазначила колегія суддів Верховного Суду у своїй постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 641/1067/23, з урахуванням ситуації, яка наразі склалася в країні збройною агресією рф та конституційним обов`язком кожного громадянина по захисту Батьківщини, вчинений засудженим умисний нетяжкий злочин представляє значну суспільну небезпечність, тому звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України та призначити покарання у виді 3-х (три) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: повістка про відправлення ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 , довідка позаштатної постійно діючої військово лікарської комісії №200/3544 від 12.10.2023р. щодо ОСОБА_4 , картка професійно-психологічного відбору кандидата ОСОБА_4 , поіменний список військовозобов`язаних, які призвані і відправлені ІНФОРМАЦІЯ_3 у команду № НОМЕР_1 від 10.11.2023р. за №6382, витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про призов військовозобов`язаних №306 від 10.11.2023р. повернути ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1