САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/232/24
Провадження № 1-кп/726/62/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці кримінальне провадження за № 0000191 від 28.10.2022 рроку по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Рибне, Косівського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який на момент вчинення інкримінованого йому злочину перебував на посаді номера обслуги 2 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2022 № 43 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_4 , призначено на посаду номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення як такого, що з 01.03.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Згодом, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.09.2022 № 248 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_4 , призначено на посаду номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом під час мобілізації, зважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту прийняття ОСОБА_4 на військову службу за призовом під час мобілізації він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного громадянина України захищати Вітчизну, суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної 5снової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно :знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати іх без дозволу командира (начальника).

24.02.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, відповідно до якого з 05 год. 30 хвилин 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, строком на 30 діб. Цього ж дня Верховною Радою України прийнято Закон України «Про ствердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який набрав чинності 24.02.2022.

14.03.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб. 15.03.2022 Верховною Радою України вийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який набрав чинності 18.03.2022.

18.04.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №259/2022, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб. 21.04.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який набрав чинності 22.04.2022.

17.05.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №341/2022, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022, строком на 90 діб, тобто до 23.08.2022. 22.05.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який набрав чинності 23.05.2022.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» 573/2022 від 12 серпня 2022 року, який затверджений Законом України № 2500-ІХ від 15 серпня 2022 року продовжено строк дії воєнного ;тану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

07.11.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №757/2022, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. 16.11.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який набрав чинності 18.11.2022.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній нєзалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання з відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід прийти до висновку, що солдат ОСОБА_4 21.09.2022 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення під час дії воєнного стану.

Так, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 у порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування вказаної військової частини 21.09.2022 близько 09.00 год. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та вибув до місця свого постійного проживання що за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби до 25.01.2024.

В подальшому, 25.01.2024 ОСОБА_4 , за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, в рамках кримінального провадження №0000009 від 05.01.2024 був затриманий працівниками Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області та в подальшому відносно нього ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що стало наслідком припинення подальшого ухилення ним від військової служби без поважних причин.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбаченийч. 5 ст. 407 КК України (в редакції статті КК України від 19.08.2022), а саме самовільне залишення військової частини в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушенння передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю, та пояснив суду, що всі обставини, викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам , обвинувачений у вчиненому щиро кається. Так, дійсно після повернення із зони бойових дій, був поранений та після проходження лікування поїхав до місця свого проживання, де дізнався, що його дружина вагітна, тому вирішив залишитись із нею. Свою поведінку усвідомлює, просить суд суворо його не карати, бажає продовжувати службу у Збройних силах України.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників процесу в порядку ч.3 ст.349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, з`ясувавши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду справи в порядку передбаченому ч. 3 ст.349 КПК, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і вважає повністю доведеною вину ОСОБА_4 в умисних діях, які вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини, в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд відносить щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом також враховуються і дані про особу ОСОБА_4 , який має постійне місце проживання, одружений, за місцем проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, згідно службової характеристики за час проходження служби зарекомендував себе з негативної сторони.

Беручи до уваги зазначене, із врахуванням суспільної небезпеки вчиненого та даних, що характеризують особу винного, суд вважає, що відносно ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити покарання у мінімальних межах, визначених санкцією ч. 5 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Враховуючи викладене, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі є пропорційним вчиненому правопорушенню та таким, що перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

При цьому суд виходить із того, що самовільне залишення військової частини або місця служби, вчинені в умовах воєнного стану - передбачають виключно один вид покарання - позбавлення волі, навіть якщо особа згодом добровільно повернулась.

Призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.5 ст.407 КК України на думку суду - є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим так і іншими військовослужбовцями, а також сприятиме стимулюванню дотримання військовослужбовцями військової дисципліни під час проходження ними військової служби.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу, суд виходить із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, тяжкість призначеного покарання, яке слід відбувати реально, з метою запобігання ризикам, визначених ч.1 ст.177 КПК України, спробам переховуватися від органів суду та ухилення від відбування покарання, що буде суперечити основному принципу відправлення правосуддя - незворотність покарання, а також з метою виключення спроб вчинення інших кримінальних правопорушень суд вважає необхідним до вступу вироку в законну силу обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту з 22:00 годин до 06:00 годин.

Згідно з ч.ч.1, 2, 6 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавленні волі.

Саме такий запобіжний захід, на думку суду, буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення й даним про особу обвинуваченого, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують, а також відповідатиме забезпеченню прав та інтересів суспільства та самого обвинуваченого.

На підставі наведеного, керуючись, ч. 5 ст. 407 КК України, ст.ст. 177, 181, 349, 368 -371, 373-374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту з 22.00 год. по 06.00 год. до набрання вироком законної сили.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддяОСОБА_1