Справа № 203/1163/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000469,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання, заявлене в рамках кримінального провадження №0000469, про арешт майна.

В призначене судове засідання слідчий не з`явився. В наданій заяві просив розглядати справу без його участі, в зв`язку із зайнятістю по роботі.

Перевіривши викладені в клопотанні доводи, дослідивши надані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.п.6,7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є тимчасове вилучення та арешт майна.

Частинами 1,3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.ч.1,2 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частинами 1 та 2 ст.168 КПК України встановлено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207,208,298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.2 ст.170 КПК України).

В свою чергу ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно ч.ч.10,12 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000469, відомості за яким внесено до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.368, ч.3 ст.302, ч.2 ст.303, ч.1 ст.307 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 07.03.2024 року в порядку ст.208 КПК України було затримано ОСОБА_4 та в цей же день останнього повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України, у сутенерстві (діях по забезпеченню заняття проституцією іншою особою), вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Також 07.03.2024 року в порядку ст.208 КПК України було затримано ОСОБА_5 та в цей же день останнього повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КК України, у сутенерстві (діях по забезпеченню заняття проституцією іншою особою), вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб; а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, за фактом незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збуті психотропної речовини.

07.03.2024 року за згоди ОСОБА_6 слідчим було проведено огляд ноутбуку марки «Samsung» SF510, серійний номер ZVK693CZA00665Р, який за результатами огляду було вилучено.

Постановою слідчого від 08.03.2024 року вказаний ноутбук було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В наданому клопотанні слідчим, з метою збереження речових доказів, поставлено питання про арешт ноутбуку, як такого, що був знаряддям вчиненого злочину, містить у собі його сліди та відомості, що мають значення для кримінального провадження.

Перевіряючи доводи клопотання та дослідивши долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що останні в достатній мірі свідчать про факт вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.303,307 КК України.

Згідно заяви ОСОБА_6 про добровільне надання для огляду належного їй ноутбуку марки «Samsung» SF510, серійний номер ZVK693CZA00665Р, вбачається, що остання зазначила в заяві, що вказаний ноутбук містить інформацію щодо публікації нею оголошень на інтернет ресурсах про надання сексуальних послуг за грошову винагороду.

За вказаних обставин, ноутбук, як знаряддя вчиненого злочину, що може містити в собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.303 КК України, відповідає критеріям речових доказів, визначеним ст.98 КПК України.

З урахуванням цього, слідчий суддя приходить до висновку про наявність передбачених п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, в зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення необхідних слідчих та процесуальних дій, на даному етапі досудового розслідування слід накласти арешт на ноутбук марки «Samsung» SF510, серійний номер ZVK693CZA00665Р, з позбавлення права відчуження, розпорядження та користування останнім.

Керуючись ст.ст.98,131,132,170-172,175,309,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000469 - задовольнити.

Накласти арешт на ноутбук марки «Samsung» SF510, серійний номер ZVK693CZA00665Р, що належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування останнім.

Ухвала підлягає негайному виконанню відповідно до ч.1 ст.175 КПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1