У Х В А Л А

05.03.2024 колегія суддів Городоцького районного суду Львівської області в

складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого,

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України

в с т а н о в и л а :

В провадженні Городоцького районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, внесених 27.05.2022 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000077.

Прокурор ОСОБА_9 01.03.2024 подав клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 , клопотання підтримав з підстав, наведених у клопотанні та вказав, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу на досудовому розслідуванні та при продовженні судом такого, не зменшились, останній обгрунтовано обвинувачується у вчиненні, особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням вибухового предмету до потерпілих, докази, які дають підстави обвинувачувати ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого та двох тяжких злочинів є вагомими, допустимими та отриманими у встановленому КПК порядку. Вказує, що у разі застосування іншого запобіжного заходу не пов"язаного з позбавленням волі, ОСОБА_6 може вжити заходи спрямовані на доведення свого злочинного умислу до кінця, що ставить під загрозу життя потерпілих. Зазначає, що обмеження конституційних прав ОСОБА_6 є виправданим, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, потерпілі та свідки дали показання, які підтверджують вину обвинуваченого, а в разі зміни запобіжного заходу , такий може переховуватися від суду.

Захисник ОСОБА_7 в суді просить про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який домашній арешт або заставу, вказав, що жодних ризиків перелічених прокурором не існує, тиску на потерпілих, свідків та експертів останній не чинитиме, оскільки потерпілі та свідки обвинувачення вже дали пояснення, які свідчать на користь захисту. ОСОБА_6 вже близько двох років перебуває під вартою, що є порушенням його прав визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Окрім того, обвинувачений характеризується позитивно, є призовного віку, тому не зможе виїхати за межі України, також покликається на поганий стан здоров"я ОСОБА_6 і на те, що він потребує лікування, яке в умовах СІЗО є неможливим, долучив відповідь на запит щодо надання інформації на № б/н від 12.02.2024 із Філії ДУ "Центр Охорони здоров"я ДКВ служби України" у Львівській області про стан здоров"я ув"язненого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію захисника, щодо стану здоров"я пояснив, що проходив обстеження за його зверненням, особливих та негайних призначень щодо лікування, на даний час не має.

Адвокат ОСОБА_8 в суді клопотання прокурора підтримав.

Заслухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, представника потерпілих, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 29.05.2022 р. обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ухвалою колегії суддів Городоцького районного суду Львівської області, зокрема, від 09.01.2024 р. такий продовжено до 08.03.2024 року, включно, без визначення розміру застави.

За положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Стаття 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» вказує, що метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Не вдаючись до детального аналізу оцінки дій винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, суд повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у суду реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

За положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити документи, інше.

Обов`язок доведення цих обставин лежить на прокуророві.

Наведені прокурором у клопотанні доводи свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 5, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, а також про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Переконливих доказів того, що до обвинуваченого можна застосувати більш м`який запобіжний захід, з огляду на наведені ризики, в ході розгляду справи не здобуто.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого кримінальних правопорушень із застосуванням вибухових предметів, використання яких створило небезпеку для життя не тільки потерпілих, а і невизначеного кола осіб, зокрема, у вчиненні замаху на умисне вбивство двох або більше осіб вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, що свідчить про особливу небезпеку дій ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, вік і стан здоров`я ОСОБА_6 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного із позбавленням волі, таке обмеження конституційних прав, з огляду на наведені прокурором обставини, є виправданим, наведене свідчить про відсутність в обвинуваченого соціально-стримуючих факторів, які б давали підстави вважати, що він не буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, не буде незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні та не вчинить іншого кримінального правопорушення.

Покликання захисника на поганий стан здоров"я ОСОБА_6 , суд оцінює критично, оскільки, відповідно до наданої ним 05.03.2024 в судовому засідання інформації №б/н від 12.02.2024, отриманої з Філії ДУ "Центр Охорони здоров"я ДКВ служби України" у Львівській області, стан здоров"я ОСОБА_6 задовільний, активного медикаментозного лікування він не потребує, перебуває на диспансерному обліку лікаря-терапевта АПВ ЛБЛ №19, претензій до медичного персоналу не має.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Враховуючи положення передбачені ч.4 ст.182 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення насильницького характеру, вчиненого способом небезпечним для життя декількох осіб, внаслідок якого могло бути спричинено загибель людей та були спричинені тілесні ушкодження, колегія суддів, при постановленні ухвали за наслідками розгляду клопотання прокурора, вважає за необхідне не визначати розмір застави.

З огляду на наведене, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, і зокрема, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, вчинити інші кримінальні правопорушення, чи продовжити те, у якому обвинувачується, суд враховує, в тому числі, вагомість наявних доказів, вказаних прокурором у клопотанні, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, вік та стан його здоров`я, а також, враховуючи характер, ступінь суспільної небезпечності, спосіб вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються у вину ОСОБА_6 , наслідки, що настали, думку представника потерпілих та інші обставини, суд вважає, що ОСОБА_6 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 60 днів без визначення розміру застави з огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а отже, інший, більш м`який запобіжний захід, як про це просить захисник, не забезпечить в повній мірі належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_6 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, його вік і стан здоров`я дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі, з долученої довідки, він на даний час активного медикаментозного лікування не потребує, його стан здоров"я задовільний, він перебуває на обліку лікаря-терапевта, а відтак, такий запобіжний захід є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

При цьому, суд враховує доводи захисника щодо позитивної характеристики обвинуваченого, між тим, з огляду на наявні ризики, перелічені вище, які не змінились, та наявність обгрунтованої підозри, підстав для зміни запобіжного заходу, про що просить захисник, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_6 продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою до 03.05.2024 року, включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів.

Повний текст ухвали складено 07.03.2024.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3