Справа № 545/153/24
Провадження № 1-в/545/73/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2024 2023 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації установи ОСОБА_4

засудженої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві в режимі відеоконференції між Полтавським районним судом Полтавської області та Державною установою « Надержинщинська виправвна колонія (№ 65)», клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до засудження проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньою освітою, незаміжня, непрацюючої, раніше судимої:

- 22.07.2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 850 грн.;

- 17.03.2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186 КК України, до 2 років позбавлення волі, штраф 500 грн. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.06.2016 року вирок від 17.03.2016 року приведено у відповідність до кримінального законодавства, де основне покарання у виді позбавлення волі виконувати самостійно, в іншій частині без змін;

- 04.01.2017 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, покарання у виді штрафу виконувати самостійно;

- 05.02.2018 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, покарання у виді штрафу розміром 500 грн. за вироком від 04.01.2017 виконувати самостійно;

- 04.10.2019 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 22.04.2021 року Балаглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185, 198 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 14.09.2021 року Балаглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Засуджена: 23.06.2022 року вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку 28.04.2021 року, кінець строку 28.05.2025 року.

ВСТАНОВИВ:

Засуджена ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить про застосування ст. 81 КК України - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, вказавши, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, тому засулуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання засудженої.

Представник адміністрації установи проти задоволення клопотання заперечував, вважає, що умовно-дострокове звільнення є недоцільним.

У судовому засіданні засуджена ОСОБА_5 клопотання підтримала, прохала задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, проходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч.ч.2,3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 2/3 частини строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, ОСОБА_5 засуджена 23.06.2022 року вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

За час відбування покарання засуджена ОСОБА_5 має 6 стягнень, заохочень не має.

Як вбачається із характеристик на засуджену ОСОБА_5 від 13.10.2022, 31.05.2023 року, затверджених начальником ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)», вона характеризувалася посередньо, засуджена не стала на шлях виправлення. ( а.о.с. 69-71, т. 2 а.о.с. 185-188).

Даний факт також підтверджується витягом із протоколу № 10 від 31.05.2023 року засідання комісії ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)», згідно якого вбачається, що засуджена не стала на шлях виправлення (а.о.с. 146 ) .

Як вбачається із останньої характеристики на засуджену ОСОБА_5 від 15.01.2024 вона за час відбування покарання характеризуєься задовільно. Порушувала вимоги режиму тримання, за що отримала шість стягнень, які не погашені в установленному законом порядку.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право-слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Викладене вказує на те, що ОСОБА_5 в повній мірі не довела своє виправлення, а тому застосування до неї умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Таким чином, суд враховуючи дані про особу засудженої ОСОБА_5 , її поведінку за весь період відбування покарання, в тому числі і за останній час, яка безпосередньо передує розгляду клопотання, вважає, що встановлені обставини не дають підстави вважати, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці остання довела своє виправленні і до неї може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, а тому в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 днів з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1