Дата документу 06.05.2024 Справа № 332/2317/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/2317/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/295/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 травня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у закритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2024 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, студента Національного університету «Запорізька політехніка», не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 червня 2024 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ відділення поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з керівником Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, за наступних обставин.

15 квітня 2024 року, в денний час доби, близько 14 години 00 хвилин, у ОСОБА_7 , який перебував за місцем свого фактичного мешкання, а саме за адресою - АДРЕСА_2 , виник умисел на зґвалтування малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із застосуванням безпорадного стану ОСОБА_11 , що зумовлено малолітнім віком останньої.

Реалізовуючи свій злочинний намір на зґвалтування, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, у денний час, використовуючи фізичну та вікову перевагу, усвідомлюючи, що малолітня ОСОБА_11 , не до кінця розуміє характер та значення вчинюваних відносно неї протиправних дій, без добровільної згоди, достовірно знаючи, що ОСОБА_11 є особою, яка не досягла 14-річного віку, яка у тому числі через свій вік не здатна фізично чинити опір та уникнути злочинного посягання через свою фізичну та психічну слабкість, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним та оральним проникненням в тіло потерпілої, з використанням геніталій, а саме - силою посадив малолітню потерпілу на пральну машину у ванній кімнаті вищевказаної квартири, зняв з малолітньої ОСОБА_11 спідню білизну та проник своїм статевим органом до її піхви. Після, одразу після цього, силою поставив малолітню потерпілу на коліна та проник своїм статевим органом до ротової порожнини ОСОБА_11 .

Таким чином ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинених щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

16 квітня 2024 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000291 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України (а.с. 8).

16 квітня 2024 року о 22 год. 00 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 21-22).

17 квітня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України (а.с. 82-87).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, а саме на особисте зобов`язання.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що він не судимий та не вчиняв кримінальних правопорушень, провину не визнає, його місце проживання знаходиться неподалік від відділу поліції, прокуратури та суду, тому він буде з`являтися за першим викликом, є студентом механічного коледжу, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має міцні соціальні зв`язки.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину зібраними доказами не підтверджується, а ризики, на які посилається слідчий суддя, не відповідають дійсності, застосований запобіжний захід до ОСОБА_7 невмотивовано жорсткий.

Звертає увагу на те, що у судовому засіданні ОСОБА_7 показав, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення він не вчиняв, був впевнений, що ОСОБА_11 виповнилось 16 років, свою вину в інкримінованому йому кримінальному провадженні не визнає, запевнив, що у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання він буде з`являтись за першим викликом до слідчого, прокурора або суду і не буде відлучатись за межі міста, не має наміру вчиняти будь-які кримінальні правопорушення та впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні.

Зазначає, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, його місце проживання знаходиться недалеко від відділу поліції, прокуратури та суду, що не буде перешкодою з`являтись за першим викликом, підозрюваний є студентом, що фактично є його основним зайняттям, на обліку у наркологічному диспансері та психоневрологічному диспансері не перебуває, має стійкі соціальні зв`язки, а саме матір, з якою він підтримує тісні стосунки, закордонного паспорту, який б дав змогу виїхати за межі України ОСОБА_7 не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційні скарги без доповнень та просив їх задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційні скарги та зазначив, що має місце проживання.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді вважав законною, обґрунтованою та просив залишити її без змін.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32; у рішенні в справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175) термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України підтверджуються: медичною довідкою щодо проведення обстеження ОСОБА_11 (а.с. 19); свідоцтвом про народження ОСОБА_11 (а.с. 28); протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 16 квітня 2024 року (а.с. 36-45).

Із наведених матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що вказані докази можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується.

Оцінюючи твердження захисту щодо неналежності певних документів, так як вони не підтверджують викладених у повідомленні про підозру обставин, слід зазначити, що саме сукупність наявних в матеріалах провадження доказів свідчить про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри та формують внутрішнє переконання причетності підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість поданих стороною обвинувачення доказів, а остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, наявні у матеріалах провадження докази у своїй сукупності є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Разом із тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність у діях ОСОБА_7 вини у вчиненні злочинів, оскільки питання винуватості у судовому порядку вирішується після надходження обвинувального акту до суду.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в частині наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводиться відповідними доказами.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, у зв`язку із чим, враховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні підтверджується тим, що наразі жоден із вказаних осіб не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, у той час як КПК встановлена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК), а тому будучі обізнаним про анкетні дані потерпілої та свідків, ОСОБА_7 може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Більш того, колегія суддів враховує і те, що підозрюваний ОСОБА_7 знайомий з потерпілою, яка є малолітньою особою, а тому в силу її віку, підозрюваний може вчинити на неї психологічний тиск з метою схилити її не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Також є обґрунтований і ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак, на думку апеляційного суду, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та підтвердженими.

Доводи апеляційних скарг про те, що підозрюваний ОСОБА_7 є студентом механічного коледжу, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не має паспорту для виїзду за кордон, раніше не судимий, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів не враховує посилання на наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, оскільки матір ОСОБА_7 не проживає разом з ним.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, врахувавши обґрунтованість пред`явленої останньому підозри, наявність вказаних ризиків, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційних скаргах доводів, апеляційний суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2024 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 червня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4