В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1421/23

Провадження № 1-кп/348/107/24

10 травня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Надвірна кримінальне провадження № 0000165 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коломия Івано-Франківської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який утриманців не має, раніше засудженого 09.09.2022 року вироком Коломийською міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 296 КК України до 1 року обмеження волі та звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.1 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч.1 ст.28 ч. 4 ст. 186, ч.1 ст. 28 ч. 1 ст. 357, ч.1 ст.28 ч. 2 ст. 146 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сандомир Республіки Польща, громадянина України, із загальною середньою освітою, не одруженого, який утриманців не має, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації в Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, раніше засудженого 22.01.2024 вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 125, 128, КК України на підставі ч.1 ст.70, ч.4 ст.70,72 КК України до покарання у виді 1 року 4 місяців позбавлення волі, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.1 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч.1 ст.28 ч. 4 ст. 186, ч.1 ст. 28 ч. 1 ст. 357, ч.1 ст.28 ч. 2 ст. 146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, перебуваючи 23.04.2023 о 16 год. 50 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , пред`явили неповнолітній ОСОБА_8 , 2007 р.н., незаконну усну вимогу передати на їх користь чуже майно - собаку породи «Пітбуль» по кличці «Кай», вартість якого становить 5167 гривень, при цьому погрожуючи знищенням майна її родичів у разі невиконання їх вимог, а саме підпалом квартири АДРЕСА_4 , що на праві власності належить її матері ОСОБА_9 , у зв`язку із чим неповнолітня ОСОБА_8 , 2007 р.н., побоюючись реалізації даних погроз з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів, сприйняла вимагання вказаних осіб як реальне.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_5 групою осіб з ОСОБА_6 , без попередньої змови між собою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою незаконного заволодіння чужим майном - собакою породи « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по кличці «Кай», 23.04.2023 о 16 год. 50 хв., застосовуючи психологічне насильство, що полягало у психологічному тиску відносно неповнолітньої ОСОБА_8 , 2007 р.н., незаконно проникли до її житла, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_9 .

Надалі обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 групою осіб, без попередньої змови між собою, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення в умовах воєнного стану, 23.04.2023 о 16 год. 55 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 , без застосування насильства, відкрито викрали у неповнолітньої ОСОБА_10 , 2009 р.н., та малолітнього ОСОБА_11 , 2010 р.н., мобільний телефон марки «Хіаоmі» серії «Redmi 9А» моделі М2006СЗLG, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , вартістю 2167 гривень, та телефон марки «HUAWEI» серії « НОМЕР_4 » моделі «JAТ-L41», IMEI 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , вартістю 2729 гривень, а також у малолітньої ОСОБА_12 , 2010 р.н., мобільний телефон марки «Хіаоmі» серії «Redmi Note 11» моделі « НОМЕР_7 », IMEI 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 , вартістю 5000 гривень, якими розпорядилися в подальшому на власний розсуд.

Надалі, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 групою осіб без попередньої змови між собою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення офіційних документів, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що банківська картка є офіційним документом, який містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, з метою подальшого збагачення, 23.04.2023 о 16 год. 55 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 , без застосування насильства, відкрито викрали у неповнолітньої ОСОБА_10 , 2009 р.н., та малолітнього ОСОБА_11 , 2010 р.н., дві банківські картки АТ «КБ ПриватБанк» № НОМЕР_10 та № НОМЕР_11 , якими в подальшому розпорядилися на власний розсуд.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_5 групою осіб з ОСОБА_6 , без попередньої змови між собою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі неповнолітньої ОСОБА_13 , 2007 р.н., з корисливих мотивів, з метою передачі на їх користь чужого майна - собаки породи « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по кличці Кай», 23.04.2023 о 17 год. 00 хв. примусили неповнолітню ОСОБА_8 , 2007 р.н., сісти в автомобіль марки «НОNDA» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_12 , де утримували останню проти її волі протягом приблизно 20 хвилин, позбавивши її таким чином змоги вільно залишити вказане місце до моменту переміщення вказаного транспортного засобу до місця проживання ОСОБА_14 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , де останнім було викликано працівників поліції, після чого неповнолітній ОСОБА_8 вдалося вийти із вказаного автомобіля,

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що шкодує про вчинене, засуджує свою поведінку, просить його суворо не карати, обіцяв, що подібного більше вчиняти не буде. Суду пояснив, що мотивом вчинення ним злочинів було велике бажання повернути собаку, з якою він раніше проводив дуже багато часу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся, зазначив, що шкодує про вчинене, засуджує свою поведінку, зробив для себе висновки та подібного більше вчиняти не буде, просить призначити мінімальне покарання.

Покази обвинувачених є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінального правопорушення.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 ОСОБА_15 , у судове засідання не з`явилася, однак, подала до суду дві заяви аналогічного змісту, в яких зазначила, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 повністю відшкодували їм шкоду, завдану неправомірними діями, жодних претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не має і мати в подальшому не буде. Цивільний позов заявляти не буде. Просить не застосовувати щодо обвинувачених сувору міру покарання. Також долучила дві розписки від 17.06.2023 аналогічного змісту.

Законний представник неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 ОСОБА_10 та ОСОБА_8 ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилася, однак, подала до суду дві заяви аналогічного змісту, в яких зазначила, що вона є потерпілою та законним представником своїх неповнолітніх дітей, які є потерпілими у кримінальному провадженні. Вказала, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю відшкодували їм шкоду, завдану неправомірними діями, жодних претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не має і мати в подальшому не буде. Цивільний позов заявляти не буде. Просить не застосовувати щодо обвинувачених покарання, пов`язане з позбавленням волі. Також долучила дві розписки від 17.06.2023 аналогічного змісту.

Суд відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнів у добровільності їх позиції не має, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особи обвинувачених, дійшов до висновку, що винуватість обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

При цьому, суд вважає, що дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою знищення майна близьких родичів потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану;

за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України, як проникнення до житла, вчинене групою осіб;

за ч.1 ст. 28, ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно групою осіб в умовах воєнного стану;

за ч.1 ст. 28, ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційних документів, вчинене групою осіб з корисливих мотивів;

за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 146 КК України, як незаконне позбавлення волі, вчинене групою осіб з корисливих мотивів.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації їх дій сторонами не оспорюються.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Міра покарання встановлюється судом з урахуванням вищезазначених обставин справи, з врахуванням позиції державного обвинувачення.

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, в ухвалі Верховного Суду від 30 квітня 2021 року в справі № 325/1421/18 зазначено, що питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер скоєних ним кримінальних правопорушень, два з яких відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких (ч.4 ст. 186 КК України та особливо тяжких злочинів (ч.4 ст. 189 КК України), нетяжкого злочину (ч.2 ст.146 КК України) та кримінальних проступків ( ч.1 ст. 162 та ч.1 ст. 357 КК України), обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, його сімейний стан, молодий вік, позитивні характеристики за місцем проживання, навчання та попереднім місцем роботи, те що він на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Також суд враховує те, що обвинувачений раніше судимий за злочин проти громадського порядку та моральності.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття у вчиненому, оскільки обвинувачений повністю визнає свою провину, щиро розкаявся перед судом, в суді давав послідовні визнавальні показання, та добровільне відшкодування завданих потерпілим збитків, про що свідчать відповідні заяви та розписки потерпілих.

Обставинами, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та у присутності дитини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу.

Конкретні обставини вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень оцінені судом повно та всебічно, при цьому також враховується наведені вище дані, що характеризують обвинуваченого.

Отже, у відповідності до положень ч.1 ст.69 КК України, приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме дійсне щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, позицію потерпілих, які просили обвинуваченого суворо не карати, беручи до уваги думку державного обвинувачення та позицію захисника, суд приходить до переконання про можливість призначення ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкціями ч.4 ст.189 та ч.4 ст. 186 КК України.

Крім того, на підставі ч.2ст. 69 КК України, суд враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень: дійсного щирого каяття, добровільного відшкодування заподіяної шкоди, вважає за можливе не застосовувати додаткове стягнення у виді конфіскації майна, передбачене санкцією ч.4 ст. 189 КК України.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи позицію сторони обвинувачення та сторони захисту, відношення обвинуваченого до вчиненого, беручи до уваги думки потерпілих, з урахуванням фактичних обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, який раніше був судимий за злочин проти громадського порядку та моральності, однак на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти злочини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 189 із застосуванням ч.1,2 ст. 69, ч.1 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч.1 ст.28 ч. 4 ст. 186 із застосуванням ч.1 ст. 69, ч.1 ст. 28 ч. 1 ст. 357, ч.1 ст.28 ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна.

Також судом встановлено, що згідно вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.09.2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, яке останнім на даний час не відбуто. Вказаний вирок набрав законної сили 11.10.2022. (а.с. 102-105 т.2).

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 епізоди від 23.04.2023 вчинив після постановлення вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.09.2022 року, покарання за яким не відбув, а тому покарання слід призначити за правилами ч.1 ст.70 КК України, а при визначенні остаточного покарання слід застосувати положення ст. 71 КК України.

Зваживши на вказані обставини, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, дійшовши при цьому до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого повинно відбуватися в умовах ізоляції від суспільства.

На думку суду дане покарання є справедливим, необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і що цілком відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 24.04.2023 року, тобто з часу його фактичного затримання, відповідно до протоколу затримання особи від 24.04.2023 (а.с.61-62).

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд враховує характер скоєних ним кримінальних правопорушень, два з яких відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких (ч.4 ст. 186 КК України та особливо тяжких злочинів (ч.4 ст. 189 КК України), нетяжкого злочину (ч.2 ст.146 КК України) та кримінальних проступків ( ч.1 ст. 162 та ч.1 ст. 357 КК України), обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, його сімейний стан, молодий вік, позитивні характеристики за місцем проживання, навчання та попереднім місцем роботи, те що він на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем за мобілізацією та під час проходження служби отримав вибухову травму. Також суд враховує те, що обвинувачений раніше судимий за злочини проти громадського порядку та моральності та проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає щире каяття у вчиненому, оскільки обвинувачений повністю визнає свою провину, щиро розкаявся перед судом, в суді давав послідовні визнавальні показання, та добровільне відшкодування завданих потерпілим збитків, про що свідчать відповідні заяви та розписки потерпілих.

Обставинами, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та у присутності дитини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу.

Конкретні обставини вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень оцінені судом повно та всебічно, при цьому також враховується наведені вище дані, що характеризують обвинуваченого.

Таким чином, у відповідності до положень ч.1 ст.69 КК України, приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме дійсне щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, позицію потерпілих, які просили обвинуваченого суворо не карати, беручи до уваги думку державного обвинувачення та позицію захисника, суд приходить до переконання про можливість призначення ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкціями ч.4 ст.189 та ч.4 ст. 186 КК України.

Крім того, на підставі ч.2 ст.69 КК України, суд враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень: дійсного щирого каяття, добровільного відшкодування заподіяної шкоди, вважає за можливе не застосовувати додаткове стягнення у виді конфіскації майна, передбачене санкцією ч.4 ст. 189 КК України.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи позицію сторони обвинувачення та сторони захисту, відношення обвинуваченого до вчиненого, беручи до уваги думки потерпілих, з урахуванням фактичних обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, який раніше був судимий за злочини проти громадського порядку та моральності та проти життя та здоров`я особи, однак на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти злочини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 189 із застосуванням ч.1,2 ст. 69, ч.1 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч.1 ст.28 ч. 4 ст. 186 із застосуванням ч.1 ст. 69, ч.1 ст. 28 ч. 1 ст. 357, ч.1 ст.28 ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна.

Також судом встановлено, що згідно вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.01.2024 року ОСОБА_16 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128 та ч.1 ст. 125 КК України та на підставі ч.1 ст.70, ч. 4 ст. 70, 72 КК України призначено покарання у виді 1 року 4 місяців позбавлення волі, яке останнім на даний час не відбуто. Вказаний вирок набрав законної сили 22.02.2024. (а.с. 106-111 т.2).

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_16 епізоди від 23.04.2023 вчинив до постановлення вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.01.2024 року, покарання за яким не відбув, а тому покарання слід призначити за правилами ч.1 ст.70 КК України, а при визначенні остаточного покарання слід застосувати положення ч.4 ст.70 КК України.

Зваживши на вказані обставини, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, дійшовши при цьому до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого повинно відбуватися в умовах ізоляції від суспільства.

На думку суду дане покарання є справедливим, необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і що цілком відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з 24.04.2023 року, тобто з часу його фактичного затримання, відповідно до протоколу затримання особи від 24.04.2023 (а.с.68-70 т.2).

Обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14.06.2024, підстав для зміни чи скасування вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає, а тому його слід залишити обвинуваченим до набрання вироком законної сили.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати в справі на залучення експерта складають за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-23/5388-ТВ від 08.05.2023 в розмірі 1195,00 грн., за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-23/5387-ТВ від 05.05.2023 в розмірі 1434,00 грн., за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-23/5389-ТВ від 05.05.2023 в розмірі 1434,00 грн., за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-23/6236-ТВ від 31.05.2023 в розмірі 1195,00 грн., на загальну суму 5258,00 грн. та підлягають стягненню з двох обвинувачених згідно з положеннями ст.124 КПК України в рівних частинах, тобто по 2629,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.1 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч.1 ст.28 ч. 4 ст. 186, ч.1 ст. 28 ч. 1 ст. 357, ч.1 ст.28 ч. 2 ст. 146 КК України та призначити йому покарання:

за ч.4 ст.189 КК України із застосуванням ч.1, ч.2 ст.69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч.1 ст. 28 ч. 2 ст. 162 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

за ч.1 ст.28 ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 1 (одного) року 10 (десяти) місяців позбавлення волі;

за ч.1 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

за ч.1 ст.28 ч. 2 ст. 146 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.09.2022 у виді 2 (двох) місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 24 квітня 2023 року, зарахувавши у строк покарання відповідно до положень ст.72 КК України один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-23/5388-ТВ від 08.05.2023 в розмірі 597,50 грн., за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-23/5387-ТВ від 05.05.2023 в розмірі 717,00 грн., за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-23/5389-ТВ від 05.05.2023 в розмірі 717, 00 грн., за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-23/6236-ТВ від 31.05.2023 в розмірі 597,50 грн., а всього стягнути витрати у сумі 2629 (дві тисячі шістсот двадцять дев`ять) гривень 00 коп.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.1 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч.1 ст.28 ч. 4 ст. 186, ч.1 ст. 28 ч. 1 ст. 357, ч.1 ст.28 ч. 2 ст. 146 КК України та призначити йому покарання:

за ч.4 ст.189 КК України із застосуванням ч.1, ч.2 ст.69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч.1 ст. 28 ч. 2 ст. 162 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

за ч.1 ст.28 ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 1 (одного) року 10 (десяти) місяців позбавлення волі;

за ч.1 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

за ч.1 ст.28 ч. 2 ст. 146 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.01.2024 у виді 2 (двох) місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 24 квітня 2023 року, зарахувавши у строк покарання відповідно до положень ст.72 КК України один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-23/5388-ТВ від 08.05.2023 в розмірі 597,50 грн., за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-23/5387-ТВ від 05.05.2023 в розмірі 717,00 грн., за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-23/5389-ТВ від 05.05.2023 в розмірі 717, 00 грн., за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/109-23/6236-ТВ від 31.05.2023 в розмірі 597,50 грн., а всього стягнути витрати у сумі 2629 (дві тисячі шістсот двадцять дев`ять) гривень 00 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.04.2023.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі:

- собаку породи «Пітбуль», яка знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_14 повернути власнику ОСОБА_14 ;

-міжнародний ветеринарний паспорт, виписаний на собаку породи « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по кличці « ОСОБА_17 », який знаходить на зберіганні у ОСОБА_18 повернуту ОСОБА_14 ;

- навісний замок із написом «GUSAMI» та пляшку з-під пива «Перша приватна броварня», об`ємом 1,8 літра зі штрихкодом НОМЕР_13 знищити;

- банківську карту банку «Приватбанк» із номером « НОМЕР_10 » - повернути ОСОБА_9 ;

-мобільний телефон марки «Хiaomi» серії «Rеdmі 9А» моделі «М2006СЗLG», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 повернути законному представнику неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_15 ;

- мобільний телефон марки «HUAWЕІ» серії «Y6s» моделі «JАТ-L41», ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 - повернути законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 - ОСОБА_9 ;

- мобільний телефон марки «Хiaomi» серії «Rеdmі Notе 11» моделі « НОМЕР_7 », ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 - повернути законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_9 ;

-оптичний DVD-R диск з маркувальними позначеннями «Verbation» № НОМЕР_14 , з відеоінформацією, яка міститься на ньому залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження № 0000165;

-оптичний диск з інформацією протоколу огляду 13.06.2023 мобільного телефону марки Galaxy S8, що належить ОСОБА_18 - залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження № 0000165;

-оптичний диск з інформацією протоколу огляду 14.06.2023 планшету марки «Lenovo» з додатку Instagram, що належить ОСОБА_8 - залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження № 0000165;

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченими, які перебувають під вартою, з часу отримання копії вироку.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1