Справа №463/3925/24
Провадження №1-кс/463/3495/24
У Х В А Л А

09 травня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, ОСОБА_4 від 20.03.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова зі скаргою на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, ОСОБА_4 від 20.03.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000089 від 23.02.2024 за ознакою кримінального правопорушення, пердбаченого ч.2 ст.357 КК України.

ОСОБА_3 звернувся слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові із заявою від 26.01.2024 про вчинення злочину та визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Вказані вімості не були внесенні до ЄРДР, лише за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого відомості внесенно за №0000089 від 23.02.2024. Окрім цього ОСОБА_3 повторно подав клопотання про визнанян його потерпілим, про результати розгляду якого його також не повідомлено. Враховуючи наведедене ухвалою суду 463/2083/24 зобов`язано уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові розглянути клопотання. За результатами розгляду винесено оскаржувану постанову. Вказану постанову, вважає необґрунтованою та незаконною, оскільки не містить обґрунтованих мотивів відмови у клопотанні та не враховано обставин, викладених у заяві, тому просить скаргу задовольнити та скасувати постанову слідчого.

В судовому засіданні скаржник подану скаргу підтримав, просив таку задовольнити.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений. Матеріалів кримінального провадження не представив. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Дослідивши матеріали скарги приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000089 від 23.02.2024 за ознакою кримінального правопорушення, пердбаченого ч.2 ст.357 КК України.

Так ОСОБА_3 звертався до слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові із заявою про вчинення злочину від 26.01.2024 та визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. За результатами розгляду повторного клопотання винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.

Як вбачається зі змісту постанови старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, ОСОБА_4 від 20.03.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у задоволенні клопотання відмовлено з тих підстав, що на даний час відсутні докази, що йому завдано майнової чи моральної шкоди.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Положеннями частин 1 та 2 ст.55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, діючий КПК України не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст.220 КПК України може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки.

У той же час, за змістом ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим. В такому випадку, оскарженню підлягає саме така постанова на підставі п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Відповідно до вимог ч.3 ст.110 КПК України рішення слідчого приймається виключно у формі постанови.

Постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають можливість визнання особи потерпілою, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

В постанові про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання потерпілим слідчим ОСОБА_4 зазначено, що на теперішній час відсутні підстави вважати, що заява подана особою, якій завдано шкоди.

Проте, всупереч положеннямст.110 КПК України вказана постанова не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у задоволенні клопотання про залучення ОСОБА_3 в якості потерпілого у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає постанову слідчого від 20.03.2024 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 передчасною та не вмотивованою, оскільки постанова не містить конкретних фактичних обставин із посиланням на докази, які дають підставу дійти висновку, що заявнику не завдано кримінальним правопорушенням фізичної, майнової або моральної шкоди.

Таким чином, неналежне мотивування постанови про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

За таких обставин постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

Керуючись вимогами статей 303, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, ОСОБА_4 від 20.03.2024 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 кримінальному провадженні №0000089 від 23.02.2024 за ознакою кримінального правопорушення, пердбаченого ч.2 ст.357 КК України.

Зобов`язати старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, ОСОБА_4 або іншого слідчого в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000089 від 23.02.2024.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.05.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1