Справа № 461/748/24
Провадження № 1-кс/461/1382/24
УХВАЛА

04.03.2024 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в :

01.03.2024 до Галицького районного суду м. Львова надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в якому просить повернути ОСОБА_5 , як законному володільцю, мобільний телефон «Арple ХР» чорного кольору, вилучений під час обшуку 24.01.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , зняти арешт з автомобіля «CITROEN BERLINGO», номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , накладений в межах кримінального провадження №0001234 від 26.12.2023 .

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2024 надано дозвіл на проведення обшуку у приміщені за адресою АДРЕСА_2 . В даній квартирі, яка належить ОСОБА_6 , проживає її син ОСОБА_5 . Вказану квартиру він надав також у користування ОСОБА_8 . Під час проведення обшуку у квартирі було вилучено особисте майно ОСОБА_5 - мобільний телефон марки «Арple ХР» чорного кольору. Окрім цього, було проведено обшук в автомобілі «CITROEN BERLINGO», номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , під час проведення якого не виявили жодних слідів та речових доказів у вказаному кримінальному провадженні. Згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25.01.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави. Однак ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_6 статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні не мають, ОСОБА_5 було допитано виключно як свідка. Вилучений у ОСОБА_5 мобільний телефон зберігається у слідчого без будь-якої мети, а арешт накладений на автомобіль виключно по його реєстраційних даних, а тому вважає, що необхідно повернути власнику мобільний телефон та зняти арешт з автомобіля. Вилучений у ОСОБА_5 телефон не має жодного відношення до кримінального провадження, порушеного відносно ОСОБА_8 , та не є речовим доказом. Відтак, у зв`язку з тим, що в застосуванні арешту майна відпала потреба, не проводяться слідчі дії, а майно зберігається без належних правових підстав, на підставі викладеного, просить клопотання задоволити.

До судового засідання представником власників майна адвокатом ОСОБА_4 подано заяву про розгляд клопотання про скасування арешту майна без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі, просить таке задоволити.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 проти задоволення клопотання про скасування арешту майна заперечив. Зазначив, що мобільний телефон та автомобіль визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, а рішення у справі ще не прийняте. Окрім цього, долучив до матеріалів справи акт прийому-передачі транспортного засобу «CITROEN BERLINGO», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 на відповідальне зберігання. З приводу мобільного телефону додатково пояснив, що інформацію з такого органом досудового розслідування ще не отримано, оскільки він заблокований.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 26.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001234, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Відповідно до долученого до клопотання протоколу обшуку від 24.01.2024, старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_10 в період з 12:03 год. по 13:42 год. провів обшук в квартирі АДРЕСА_3 , де проживають ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено речі та предмети, зокрема, особистий мобільний телефон ОСОБА_5 марки «iPhone», який заблокований.

Згідно протоколу обшуку від 24.01.2024 вбачається, що старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_10 в період з 14:01 год. по 14:41 год. провів обшук в автомобілі марки «CITROEN BERLINGO», номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_8 , в ході якого виявлено та вилучено, зокрема, автомобіль марки «CITROEN BERLINGO», р.н. НОМЕР_1 .

Постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 від 24.01.2024 вищезазначені речі, вилучені під час проведення обшуків у кримінальному провадженні, внесеному 26.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001234, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25.01.2024 у справі №461/748/24, провадження №1-кс/461/579/24, накладено арешт на майно, що полягає у забороні користування, розпорядження та відчуження, яке було вилучене 24.01.2024 в ході проведення обшуків у кримінальному провадженні, внесеному 26.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001234, зокрема, на особистий мобільний телефон ОСОБА_5 марки «iPhone», який заблокований. Накладено арешт на майно, що полягає у забороні відчуження та розпорядження, яке було вилучене 24.01.2024 в ході проведення обшуків у кримінальному провадженні, внесеному 26.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001234, зокрема, на: автомобіль марки «CITROEN BERLINGO», р.н. НОМЕР_1 . Зобов`язано слідчих відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області, які входять до складу слідчої групи у кримінальному провадженні, внесеному 26.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001234, майно вилучене 24.01.2024 в ході проведення обшуків у вказаному кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки «CITROEN BERLINGO», р.н. НОМЕР_1 , - передати на відповідальне зберігання власникам чи належним користувачам.

Як вбачається із вказаної ухвали, метою накладення арешту на вищевказане майно є те, що таке майно відповідає критеріям, наведеним у ст.98 КПК України, має ознаки зазначені у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, а саме як засіб вчинення злочину та предмет, який зберіг на собі сліди правопорушення, тобто має значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно акта прийому-передачі транспортного засобу від 30.01.2024 вбачається, що старшим слідчим СУ ГУНП у Львіській області ОСОБА_3 передано ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25.01.2024 на відповідальне зберігання автомобіль марки «CITROEN BERLINGO», р.н. НОМЕР_1 , та ключ до вказаного автомобіля.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Щодо скасування арешту майна на особистий мобільний телефон ОСОБА_5 марки «iPhone», який заблокований, слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_5 підозри в рамках кримінального провадження, внесеного 26.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001234, не оголошено.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24.10.1986, серія А, №108. п.52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Доказів, які б спростовували доводи клопотання заявника та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з забороною користування мобільного телефону, слідчому судді не надано.

При цьому слідчий суддя враховує, що положеннями ст.100 КПК України передбачена можливість передання на відповідальне зберігання речових доказів власнику, тому вбачається можливим в подальшому застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, скасувати накладений на нього арешт в частині заборони користування даним майном та передати це майно його власнику на відповідальне зберігання.

Виходячи з наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що обставини, які були враховані слідчим суддею при накладені арешту на майно, на даний час частково перестали існувати, а тому слід скасувати арешт на особистий мобільний телефон ОСОБА_5 марки «iPhone», який заблокований, в частині заборони користування.

Разом з тим, беручи до уваги, що у кримінальному провадженні, внесеному 26.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001234, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, триває досудове розслідування, а вказаний мобільний телефон визнаний речовим доказом, оскільки не виконані всі необхідні слідчі дії, для яких була необхідність накладення арешту на вилучене майно, тому питання щодо скасування арешту майна може бути вирішене слідчим при постановленні на досудовому слідстві постанови про закриття кримінального провадження або суддею під час судового розгляду при ухваленні вироку по справі, а тому клопотання про скасування арешту майна підлягає частковому задоволенню, в частині скасування заборони користування мобільним телефоном.

Щодо скасування арешту на автомобіль марки «CITROEN BERLINGO», номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , слідчий суддя зазначає наступне.

Слідчим суддею встановлено, що вказаний автомобіль відповідає вимогам ч.1 ст.98 КПК України, визнаний речовим доказом, та може бути використаний як доказ факту і обставин вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що за приписами статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, зокрема щодо події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, покладається на слідчого, прокурора.

Сторона обвинувачення відповідно до положень статті 93 КПК України здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.

Одним із видів доказів, які можуть бути використані для доведення факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є речові докази відповідно до положень статті 98 КПК України. До речових доказів згідно із указаною статтею належать також матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди.

При цьому відповідно до ч.ч.2, 9 ст.100 КПК України, речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Відповідно до ст.357 КПК України, речові докази оглядаються судом, а також подаються для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження. Особи, яким подані для ознайомлення речові докази, можуть звернути увагу суду на ті чи інші обставини, пов`язані з річчю та її оглядом. Огляд речових доказів, які не можна доставити в судове засідання, за необхідності проводиться за їх місцезнаходженням.

Згідно пояснень слідчого вбачається, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, остаточне рішення у провадженні ще не прийняте.

В той же час, враховуючи те, що в разі направлення кримінального провадження до суду, вказаний автомобіль як речовий доказ, відповідно до ст.357 КПК України, повинен бути безпосередньо досліджений судом (оглянутий судом) в ході судового розгляду, вважаю, що підстав для скасування арешту на автомобіль відсутні, оскільки в такому разі скасування арешту може привести до приховування, зникнення, знищення чи передачі самого речового доказу загалом.

Тому, в задоволенні клопотання в частині скасування арешту на автомобіль «CITROEN BERLINGO», номерний знак НОМЕР_1 , слід відмовити.

Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження щодо заборони розпорядження майном є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Керуючись ст.2, 7, 98, 100, 131, 132, 170-174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт в частині заборони користування, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25.01.2024 на особистий мобільний телефон ОСОБА_5 марки «iPhone», який заблокований.

Особистий мобільний телефон ОСОБА_5 марки «iPhone», який заблокований, - передати на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 05.03.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1