Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

29 лютого 2024 року м. Рівне

Справа № 569/20627/21

Провадження № 11-кп/4815/217/24

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 12 січня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, строком на 60 днів до 10 березня 2024 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 зазначає, що стороною обвинувачення, на його думку, не надано належних доказів, які б підтверджували про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а слідчим суддею не обґрунтовано неможливість застосування щодо ОСОБА_5 , який має постійне місце проживання, позитивно характеризується і є учасником бойових дій, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Просить скасувати ухвалу щодо ОСОБА_5 та обрати йому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Розгляд апеляційної скарги проводиться у відповідності з положеннями ч. 4 ст.422-1 КПК України, якою визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання і продовження запобіжного заходу, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, та передбачено здійснення розгляду скарги без участі сторін провадження за відсутності відповідного клопотання.

Клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін провадження суду не подано, і такого клопотання не містить апеляційна скарга.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали клопотання й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У рішенні Європейського Суду з прав людини ( справа "Мацнеттер проти Австрії" ) зазначено, що підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність ризиків, зокрема, вчинення обвинуваченим подальших правопорушень.

При визначенні ризиків має враховуватися особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти.

Розглядаючи питання про доцільність тримання особи під вартою, судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті, соціальні обставини життя особи та зв`язки із суспільством.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, місцевим судом розглядається кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні особливо тяжкого злочину - умисного вбивства в стані алкогольного сп`яніння шляхом, завдання тілесних ушкоджень колюче-ріжучим предметом у життєво-важливий орган потерпілого, який раніше неодноразово судимий - за самовільне залишення військової частини ним, як військовослужбовцем, та хуліганських дій, судовий розгляд кримінального провадження за ч. 1 ст. 115 КК України не завершено і кінцеве рішення у провадженні не прийнято, а тому колегія суддів погоджується з твердженням сторони обвинувачення про те, що існують ризики здійснення ОСОБА_5 дій, передбачених частиною першою статі 177 КПК України, і не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції щодо утримання ОСОБА_5 під вартою до 10.03. 2024 року.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 12 січня 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 строком на 60 днів до 10 березня 2024 року включно,- залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3