ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7732/23 Номер провадження 11-кп/814/1528/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського

апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

законного представника

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9

представників потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження №0000617 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 на вирок Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07 березня 2024 року відносно

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля Донецької області, українця, громадянина України, має статус ВПО, освіта вища, ФОП, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_13 засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_13 а та ПАТ «Страхова компанія «ТАС» про стягнення моральної шкоди задовольно частково.

Стягнуто з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_8 300000 ( триста тисяч) грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ТАС» ( код в ) на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 80400 (вісімдесят тисяч чотириста) грн.. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, 22.08.2023 о 22 годині 09 хвилин, у темний час доби, за сухої погоди, при увімкненому міському електроосвітленні, по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини дороги АДРЕСА_3 , в межах крайньої лівої смуги руху, зі сторони перехрестя просп. Л. Українки та вул. Героїв України в напрямку перехрестя просп. Л. Українки та вул. Т. Бульби, з увімкненим ближнім світлом фар та покажчиком лівого повороту, наближаючись до перехрестя з вул. Т. Бульби, рухався автомобіль марки «Skoda» моделі «Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який в`їхавши в межі регульованого перехрестя, порушив вимоги п. 10.1 та п. 16.6 «Правил дорожнього руху України», не переконався у безпеці виконуваного маневру, не надав дорогу мотоциклу марки «HYOSUNG» моделі «GT 250RC», який рухався в зустрічному напрямку, розпочав виконувати маневр повороту ліворуч в напрямку проїзної частини вул. Т. Бульби, виїхав на зустрічні смуги руху, чим створив небезпеку для руху мотоциклу, де в межах крайньої правої смуги руху по напрямку руху мотоцикла, допустив своєю правою передньою боковою частиною, з передньою частиною мотоцикла.

У результаті недотримання водієм ОСОБА_13 вимог п. 10.1 та п. 16.6 «Правил дорожнього руху України», водій мотоцикла неповнолітній ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув, а пасажир мотоцикла неповнолітня ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

В поданій апеляційній скарзі захисник просить вирок суду відносно ОСОБА_13 змінити в частині призначення покарання, звільнивши від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, застосувавши до обвинуваченого ст.75 КК України та не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Зазначає, що обвинувачений є особою молодого віку, вину визнав, розкаявся, не заперечує проти задоволених судом позовних вимог, а сама дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок необачних та необережних дій обох водіїв та недостатнього освітлення дороги.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ґрунтується на належних та допустимих доказах, що були безпосередньо досліджені у судовому засіданні та отримали належну оцінку, є правильним і ніким із учасників провадження не оспорюється. Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_13 за вчинене кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Всупереч доводів сторони захисту, покарання ОСОБА_13 призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_13 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, наявність обставин що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та визнання вини, та відсутність обставин, що його обтяжують.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_13 допустив грубе порушення правил дорожнього руху, внаслідок якого настали непоправні наслідки у вигляді загибелі однієї людини та отримання тілесних ушкоджень середньої тяжкості іншою особою.

Таким чином, на переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_13 мінімальне основне покарання, за ч.2 ст. 286 КК, є справедливим, достатнім і необхідним у даному випадку для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим, а тому підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання, про що поставлено питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м.Кременчука від 07 березня 2024 року відносно ОСОБА_13 залишити без змін.

У зв`язку із набранням вироку законної сили взяти під варту обвинуваченого ОСОБА_13 в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_13 рахувати з 13.06.2024.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4