Справа №:755/3011/24
Провадження №: 1-кс/755/716/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилучене в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 12.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ

До слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання прокурора про накладення арешту на майно, у рамках цього провадження, у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у ньому та необхідністю встановлення обставин визначених ст.ст. 2, 91 КПК України при наявності передумов визначених ст.ст. 132, 170 того ж Кодексу.

Клопотання мотивовано тим, що 15.04.1991 введено в дію Закон УРСР «Про власність», яким розмежовано державну та комунальну власність (ст. 31 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 32 зазначеного Закону суб`єктами права комунальної власності є адміністративно-територіальні одиниці в особі обласних, районних, міських, селищних, сільських Рад народних депутатів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» затверджено Перелік державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності).

Згідно з розділом 2 вказаного Переліку до власності територіальної громади міста Києва передано житловий та нежитловий фонд міської Ради народних депутатів, житлово-експлуатаційні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду.

Рішенням Київської міської ради № 284/5096 від 02.12.2010 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста» буд. АДРЕСА_1 включений до переліку об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва (додатку 4 таблиця 6, п. 712) вказаного рішення, а отже належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) №1112 від 10.12.2010 «Про питання організації управління районами у місті Києві» (п. 611, таблиці 5, додатку 4) будинок АДРЕСА_1 віднесено до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

Позицію щодо підтвердження права власності територіальної громади міста Києва на нерухоме майно відповідними рішеннями Київради викладено в постановах Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 754/14094/17, від 04.11.2020 у справі № 761/46240/16.

Крім того, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Відповідно до ст. 5 Житлового кодексу України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Разом з тим, Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва встановлено факт протиправного вибуття квартири АДРЕСА_2 з власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Так, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 , 11.11.2021 прийнято рішення за індексним номером 61527615 про реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав, підставою для прийняття рішення про реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на квартиру АДРЕСА_2 став дублікат Свідоцтва про право власності від 05.09.2012, виконаний на бланку САК 729706 що виданий Органом приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, згідно з розпорядженням № 33-49/Д від 05.09.2013 на підставі первинного свідоцтва, виданого на підставі розпорядження № 62-681 від 11.12.2012.

Цього ж дня, 11.11.2021 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , що також посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 2249.

Разом з тим, у відповідь на запит прокурора, Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація своїм листом від 16.02.2024 № 103-1355 повідомила, що відповідно до розпорядження голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.05.2013 №263 «Про передачу функцій з приватизації державного житлового фонду від відділу приватизації та обліку житла КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва до сектору приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації» функції з приватизації державного житлового фонду Дніпровського району м. Києва, починаючи з 01.06.2013 здійснює сектор приватизації житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

При цьому, Орган приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, створений у грудні 1992 року.

Станом на 15.02.2024 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 за № 109/17404, Орган приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації не здійснював оформлення документів на приватизацію квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до журналу реєстрації вхідних заяв на отримання дубліката свідоцтва про право власності на житло, який розпочато 01.06.2013 заява від ОСОБА_5 не надходила.

Дублікат свідоцтва про право власності на спеціальному бланку документів інформаційної системи Міністерства юстиції України в двох примірниках (вид бланка Свідоцтво про право власності, серія НОМЕР_1 , номер НОМЕР_2 ) на ім`я ОСОБА_5 не видавалося.

При цьому, з 01.06.2013 по 31.12.2013 було подано 35 заяв на оформлення дублікату свідоцтва про право власності на житло.

Більш того, згідно вказаної відповіді, розпорядження Органу приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за № 33-49/Д від 05.09.2013 не видавалося.

Крім того, що починаючи з червня 2013 року спеціальні бланки документів інформаційної системи Міністерства юстиції України від постачальника ДП «Національні інформаційні системи» Орган приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації отримував по видатковим накладним серії: САЕ, САК та СТЕ з зазначенням номерів бланків та їх кількості.

На підставі акту від 07.06.2013 до сектору приватизації житлового фонду управління житлового-комунального господарства Дніпровської районної державної адміністрації було передано спеціальні бланки документів інформаційної системи Міністерства юстиції України (вид бланка - Свідоцтво, серія бланків САЕ, номери бланків з 753731 по 754000 загальної кількістю 270 шт.).

Згідно акту про приймання-передавання спеціальних бланків документів інформаційної системи Міністерства юстиції України від 17.10.2013 ДП «Національні інформаційні системи» передано, а Органом приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації прийнято бланки серії САК, номери бланків 00 в кількості 1000 шт.

Більш того, розпорядженням Дніпровської районної державної адміністрації № 699 від 29.10.1996 створений Орган по оформленню права власності на об`єкти нерухомого майна і житла, який займався оформленням документів по приватизації житла.

Згідно розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації № 910 від 13.08.2007 «Про створення Органу приватизації житла Дніпровської районної у місті Києві» розпорядження № 699 від 29.10.1996 визнане таким, що втратило чинність.

Згідно розпорядження № 395 від 20.09.2011 «Про внесення змін до розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.01.2011 № 12 «Про створення Органу приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації» та розпорядження «Про Орган приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації» № 378 від 12.07.2013 з відповідними додатками, керівником Органу приватизації була заступник голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_7 .

Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 244 від 04.06.2014 «Про склад Органу приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації» був затверджений склад Органу приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, де керівником Органу приватизації житла був затверджений перший заступник голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_8 .

Перший заступник голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_9 затверджений керівником Органу приватизації відповідно до розпорядженням № 387 від 08.09.2014 «Про склад Органу приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації».

Підсумовуючи викладене можна зазначити наступне, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 11.11.2021 прийнято рішення за індексним номером 61527615 про реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на квартиру АДРЕСА_2 на квартиру, яка у встановленому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» не передавалась у власність будь-яким фізичним особам.

Правовстановлюючий документ дублікат Свідоцтва про право власності від 05.09.2013, виконаний на бланку САК 729706 не передавався Органу приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, розпорядження на підставі якого виданий дублікат не приймалося, особа, що нібито його підписувала на той час не працювала керівником органу приватизації.

Так, за нормами ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Разом з тим, з огляду на те, що Свідоцтво про право власності так само як і дублікат на нього не видавалось, останнє не породжує правових наслідків та є нікчемним за своєю правовою природою (вказана правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 18.12.2019 у справі №755/9182/17).

Таким чином, враховуючи що спірна квартира є комунальною власністю та належить територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради, правомочності щодо володіння, користування та розпорядження нею може здійснювати від імені та в інтересах держави виключно уповноважені на те органи та посадові особи.

Разом з тим, на теперішній час Київська міська рада позбавлена правомочностей власника щодо належного їх майном, у зв`язку з його незаконною реєстрацією за третіми особами.

При цьому, основою будь-якої держави є нормативно-правові акти, які є обов`язковими до виконання. Без права і законодавства держава не спроможна ефективно управляти суспільством, забезпечувати здійснення прийнятих нею рішень, охороняти і захищати права своїх громадян. Створюючи систему органів державної влади та визначаючи свободу кожного у реалізації права на власність, держава жодним чином не мала на меті, щоб будь-який суб`єкт правовідносин міг обійти встановлений законом порядок набуття певних прав. Саме тому врегульовуючи відносини набуття права на власність, законодавець унормував їх шляхом встановлення відповідних процедур, з чіткою вимогою недопущення порушення прав інших осіб. При цьому кожному без винятку не надано право на зловживання чи нівелювання закону.

Набуття ОСОБА_5 права власності на спірний об`єкт нерухомості має лише видимість законного, що фактично можна віднести до зловживання правом, а саме особливого виду юридично значущої поведінки, яка полягає у соціально шкідливих вчинках суб`єкта права, у використанні недозволених конкретних форм у межах дозволеного законом загального типу поведінки, що суперечить цільовому призначенню права. Наведене підриває правові основи держави та авторитет законодавця, створює у суспільстві видимість правової нерівності.

Таким чином, ОСОБА_5 , достеменно знаючи про відсутність у нього права власності на спірну квартиру, не будучи її належним власником, використовуючи неіснуючий документ - свідоцтво про право власності, подав документи державному реєстратору для проведення її реєстрації та внесення відомостей до Реєстру речових прав, а в подальшому, цього ж дня, реалізував її ОСОБА_6 шляхом укладення договору купівлі-продажу.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, виключно власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, лише Київській міській раді належить право розпоряджатися спірною квартирою, що належить територіальній громаді міста Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Тому, відчуження спірної квартири ОСОБА_5 є порушенням ч. 1 ст. 321 ЦК України.

Враховуючи те, що Київська міська рада не відчужувала спірну квартиру, право власності територіальної громади на квартиру не припинилося, та саме вона є її дійсним законним власником.

Так, статтею 228 ЦК України визначено правові наслідки вчинення правочинів, що порушують публічний порядок, вважаються серйозними порушеннями законодавства, мають антисоціальний характер і посягають на істотні громадські та державні (публічні) інтереси, та встановлено перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок.

Відповідно до цієї статті, по-перше, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; по-друге, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину.

При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку.

З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що публічний порядок це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави.

Враховуючи те, що бланк дубліката Свідоцтва про право власності від 05.09.2013 НОМЕР_3 не передавався Органу приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, розпорядження на підставі якого він виданий не приймалося, особа, що нібито його підписувала на той час не працювала керівником органу приватизації, останнє не є та не може бути законною підставою для набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Постановою прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва від 19.02.2024 квартира АДРЕСА_2 (номер об`єкту нерухомого майна 000), що на даний час зареєстрована за ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 визнана речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Вказав, що з метою збереження речового доказу є необхідність у накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_2 (номер об`єкту нерухомого майна 000), яка на даний час зареєстрована за ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відмова в державній реєстрації прав з підстав наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно, не застосовується у разі: 1) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 2) державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в державному реєстрі права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав за особою, щодо якої або щодо майна якої наявні обтяження у спеціальному розділі Державного реєстру прав, чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав; 3)державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації прав на нерухоме майно (крім іпотеки); 5) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за наявності згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна у разі якщо обтяженням є заборона відчуження нерухомого майна, що виникла на підставі договору, або податкова застава; 6) державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину; 7) державної реєстрації права власності на нерухоме майно Іпотекодержателем фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України «Про іпотеку». Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за Іпотекодержателем; 8) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі нотаріально посвідченого договору у разі якщо обтяженням є вимога нотаріального посвідчення договору, встановлена власником майна.

Таким чином, наявність накладеного арешту на квартиру АДРЕСА_2 (номер об`єкту нерухомого майна 000), яка на даний час зареєстрована за ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , не буде перешкодою для державної реєстрації прав на них у випадках, зазначених у ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

Таким чином, необхідно заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав, в тому числі, приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно вказаного нерухомого майна та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо квартири АДРЕСА_2 (номер об`єкту нерухомого майна 000), яка на даний час зареєстрована за ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує та просить задовольнити.

Володілець майна про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився. Проте його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовими доказами, згідно постанови від 19.02.2024 року.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідження матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення злочину.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

При цьому, в судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Тож, слідчий суддя погоджується з клопотанням прокурора про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що квартира АДРЕСА_2 (номер об`єкту нерухомого майна 000), яка на даний час зареєстрована за ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частини другої статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилучене в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 12.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_2 (номер об`єкту нерухомого майна 000), яка на даний час зареєстрована за ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , шляхом заборони розпорядження, в тому числі, заборони укладання будь-яких договорів купівлі-продажу, міни, дарування, іпотеки, застави, тощо із забороною державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на даний об`єкт нерухомого майна, в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно вказаного нерухомого майна та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури мю Києва ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: