ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/586/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 січня 2024 року про звільнення від кримінальної відповідальності

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кобеляки Кобеляцького району Полтавської області, який зареєстрований у АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.286 КК на підставі ст.46 КК у зв`язку з примиренням із потерпілими та закриття кримінального провадження щодо нього,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою суду ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК на підставі ст.46 КК у зв`язку із примиренням із потерпілими та кримінальне провадження щодо нього закрито.

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу скасувати в частині стягнення із ОСОБА_7 витрат на користь держави за проведення судових інженерно-транспортних експертиз на загальну суму 14 340 грн. В іншій частині ухвалу залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що прокурор в судовому засіданні не заявляв клопотання про стягнення витрат, пов`язаних із залученням експертів, відповідно це питання в судовому засіданні не вирішувалось, думка учасників не з`ясовувалась. Послався на висновок Великої Палати Верховного суду від 17.06.2020 року, яким не визначено які саме витрати необхідно стягувати з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, а які відносити на рахунок держави. Вважав, що наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито на підставі ст.46 КК, таких витрат. Також, посилаючись на постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №203/241/17, провадження №51-4251кмо21, зазначив, що у даному кримінальному провадженні ініціатором проведення судових експертиз був орган досудового розслідування, сторона захисту не залучала жодних експертів, тому відповідно до приписів ч.2 ст.122, ст.124 КПК витрати на проведення судових інженерно-транспортних експертиз на загальну суму 14 340 грн. не підлягають стягненню з обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію захисника, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність застосування до ОСОБА_7 норм кримінального та кримінального процесуального закону в частині застосування інституту звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК та закриття кримінального провадження відносно нього на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК у апеляційній скарзі не оспорюється.

Натомість апелянтом ставиться питання неправомірності стягнення з ОСОБА_7 на користь держави судових витрат на проведення судових експертиз.

Суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК та закриваючи кримінальне провадження відносного нього на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК, вирішив питання процесуальних витрат, що повністю узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20), у якому зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі, й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Обґрунтовуючи доводи своєї апеляційної скарги, захисник ОСОБА_6 посилається на висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №203/241/17 (провадження №51-4251кмо21), як на підставу віднесення процесуальних витрат, понесених у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 на рахунок держави.

Проте, колегія суддів вважає нерелевантним посилання на вищезазначений висновок об`єднаної палати з наступних підстав.

Як зазначила об`єднана палата у своєму висновку, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі, й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

За приписами ч.4 ст.286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частина 3 статті 288 КПК передбачає, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.46 КК особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Суд першої інстанції, врахував позицію сторони обвинувачення, потерпілого, ту обставину, що діяння, передбачене ч.1 ст.286 КК, яке інкриміноване обвинуваченому, дійсно мало місце і обвинувачений винний в його вчиненні, а також те, що на теперішній час ОСОБА_7 повністю відшкодував потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спричинену шкоду, заподіяну їхньому здоров`ю внаслідок ДТП, примирився із ними, про що ОСОБА_7 зазначив під час підготовчого судового засідання, а вважав можливим звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК, відповідно до вимог ст.46 КК.

Розділ ІХ КК містить правові підстави та порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Колегія суддів зауважує, що закриття кримінального провадження на підставі звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та у зв`язку із закінченням строків давності за своєю природою є різними.

Так, як зазначила об`єднана палата у постанові, на яку посилається захисник в апеляційній скарзі, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст.62 Конституції України, ст.17 КПК).

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст.46 КК) є вчинення нею вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину.

Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди, тобто особа визнає себе винуватим та у учасників не виникає сумнівів щодо її винуватості у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження, що надає можливість оптимізувати кримінальну процесуальну діяльність та збалансувати інтереси її учасників, врегулювати кримінально-правовий конфлікт у оптимальний спосіб, не залучаючи до цього зайвих ресурсів, забезпечити у якомога стислі строки захист прав і законних інтересів потерпілого.

У разі згоди особи на завершення кримінального провадження без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Оскільки ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК, на підставі ст.46 КК у зв`язку з примиренням із потерпілими, а кримінальне провадження відносно нього закрито, суд першої інстанції правомірно ухвалив стягнути з обвинуваченого на користь держави понесені витрати на проведення судових експертиз.

Зазначене узгоджується з позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною у постановах від 01 лютого 2024 року у справі №930/497/23 (провадження №51-4798км23) та від 19 лютого 2024 року у справі №554/11426/22, провадження №51-4973км23.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були підставами для скасування ухвали місцевого суду колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26 січня 2024 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК у зв`язку з примиренням із потерпілими та закриття кримінального провадження щодо нього залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4