Справа № 369/3089/24
Провадження №1-кс/369/750/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 07 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 07 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що слідчими СВ Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000010 від 07 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Києво-Святошинською окружною прокуратурою Київської області.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №049390 від 16.12.1999 року ОСОБА_4 , на праві приватної власності, передано земельну ділянку площею 0,1176 га., що розташована за адресою АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконкому Гореницької сільської Ради народних депутатів від 22.07.1999 року № 34/2, відомості про що, внесено до Книги записів державних актів на право приватної власності на землю №631.

Також встановлено, що виконавчим комітетом Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району рішенням №30/23 від 26.11.1998 року, ОСОБА_4 надано земельну ділянку для присадибного землекористування та дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку і господарським споруд в АДРЕСА_1 , площею 0,1176 га.

30.12.1998 року рішенням Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області № 34/64 ОСОБА_5 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та господарським споруд за типовим проектом №144-24-255.13.878. земельну ділянку розміром 0,1176 га. в АДРЕСА_2 , для присадибного землекористування будівництва індивідуального житлового будинку.

Поряд з цим встановлено, що рішенням 9 сесії 8 скликання №285.4/13 від 21.05.2021 року Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області ОСОБА_6 , на підставі заяви від 18.05.2021 року, надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарським, будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,125 га, що розташована в АДРЕСА_1 .

В подальшому, рішенням 13 сесії 8 скликання Білогоросдької сліської ради від 27.07.2021 № 408.2/02 затверджено проект землесутрою щодо відведення землеьної ділянки, загальною площею 0,1250 га (кадастровий номер :01:007:0544) у власність ОСОБА_6 для будівництва та облуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована на території АДРЕСА_1 .

29.07.2021 до реєстру речових прав внесено відомості щодо права власності на вказану ділянку за ОСОБА_6 .

Після чого між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 02.09.2021 року укладено договір купівлі продажу вказаної вище земельної ділянки, відомості про що внесено до реєстру речових прав.

В свою чергу ОСОБА_7 07.10.2023 року відчужила вказану земельну ділянку ОСОБА_8 , відопості про що, внесено до реєстру речових прав.

Таким чинном, у звязку із неналежним виконанням службовими особами білогородської сілської ради, незаконно здійсненно передачу в приватну власність ОСОБА_6 землеьної ділянки, що за адресою АДРЕСА_1 , яка фактично належить, на підставі державного акту на право власності ОСОБА_4 .

Таким чином, земельна ділянка за кадастровим номером :01:007:0544, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктами кримінально протиправних дій та набута кримінально протиправним шляхом, тобто в розумінні статті 98 Кримінального процесуального кодексу України є речовим доказом.

21 лютого 2024 року вказаний об`єкти нерухомості визнано речовим доказом у кримінаьному провадженні.

Так, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, з метою недопущення подальшої неправомірної зміни власника земельної ділянки, прокурор просив накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :01:007:0544, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 яка, відповідно до інформаційної довідки, на даний час належить ОСОБА_8 , із встановленням заборони внесення змін до Державних реєстрів щодо зміни права власності, а також заборони їх відчуження (продажу, дарування, тощо), зміни, проведення її забудови.

В судове засідання прокурор не з`явився, в клопотанні просить розгляд проводити у його відсутність. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх учасників, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а при вирішенні питання про арешт майна повинен враховуючи: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Судом встановлено, що слідчими СВ Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000010 від 07 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Києво-Святошинською окружною прокуратурою Київської області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку із неналежним виконанням службовими особами білогородської сілської ради, незаконно здійсненно передачу в приватну власність ОСОБА_6 землеьної ділянки, що за адресою АДРЕСА_1 , яка фактично належить, на підставі державного акту на право власності ОСОБА_4 .

Так, слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, вважає, що у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити, оскільки прокурор не довів необхідність накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :01:007:0544 та, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до перетворення, відчуження майна.

Так, хоча в клопотанні прокурор вказує на необхідність накласти арешт на майно, як на речові докази у кримінальному провадженні, але при цьому не приводить жодного належного доказу на підтвердження вказаного і мети накладення арешту на майно.

Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання.

Більш того, у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, а це, в свою чергу, підтверджує, що у цій справі орган досудового розслідування на даному етапі кримінального провадження не зібрав достатньої сукупності доказів, які б в тій чи іншій мірі доводили існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Враховуючи зазначене, а також те, що в матеріалах, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази, що зазначене в клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення, то на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

На підставі вищевикладеного, клопотання про накладення арешту на майно задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 07 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Наталія ПІНКЕВИЧ