ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/923/24 Справа № 182/7336/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2023 року у кримінальному провадженні №0000302 від 08.09.2023 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Нікополь Дніпропетровської області, громадянки України, вдови, із вищою освітою, не працюючої, на утриманні нікого не маючої, не є особою з інвалідністю, пенсіонером чи депутатом, зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-16.10.2023 року Нікопольським міськрайонний судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненої від відбуття покарання з випробуванням на 1 рік,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2023 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання покарань за цим вироком та вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.10.2023 року остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень 00 копійок та у виді обмеження волі на строк один рік із випробуванням строком на один рік, які на підставі ч. 3 ст. 72 КК України ухвалено виконувати самостійно.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що ОСОБА_8 30.05.2023 року приблизно о 17:00 годині знаходилася поблизу будинку АДРЕСА_2 , де в ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_9 , на ґрунті особистих неприязних відносин, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , в той же день та час, перебуваючи в тому самому місці, діючи умисно, незаконно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, нанесла ОСОБА_9 кулаками обох рук п`ять ударів по голові та в область надбрівної дуги з лівої сторони, чим спричинила потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді - синців, поверхносної забитої рани та садна обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно з пунктом 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Доводи апеляційної скарги:

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.12.2023 року відносно обвинуваченої ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України в частині призначеного покарання скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.10.2023 року відносно засудженої ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України виконувати самостійно. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обгрунтування апеляційної скарги прокурор зазначив, що суд 1-ї інстанції визначив ОСОБА_8 остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Позиції сторін в суді :

Прокурор під час судового розгляду просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній.

Обвинувачена та її захисник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора з підстав, наведених в ній.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції слід змінити в частині призначеного покарання, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду 1-ї інстанції про фактичні обставини провадження, кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України та призначене судом за цією нормою покарання прокурором в апеляційному порядку не оскаржуються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Як встановлено оскарженим вироком, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1ст.125 КК України, було вчинено ОСОБА_8 30.05.2023 року.

В той же час, згідно матеріалів провадження ОСОБА_8 була засуджена вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.10.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, із звільненням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

В той же час згідно правовому висновку, викладеному у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 15.02.2021 р. (справа № 760/26543/17), якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

За приписами ч.6 ст.13 Закону Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Проте, суд 1-ї інстанції вирішуючи питання про обрання остаточного покарання в порушення вимог ч.4ст. 70 КК України та вказаного правового висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду в резолютивній частині оскарженого вироку зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання покарань за цим вироком та вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.10.2023 року остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень 00 копійок та у виді обмеження волі на строк один рік із випробуванням строком на один рік, які на підставі ч. 3 ст. 72 КК України ухвалено виконувати самостійно.

Тобто, вирок суду 1-ї інстанції в частині призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень є незаконним, ухваленим із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

В той же час, за приписами ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:

1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Цей перелік підстав ухвалення апеляційним судом свого вироку є виключним. В апеляційній скарзі прокурора не наводиться жодної з цих підстав на обґрунтування вимоги прокурора про ухвалення апеляційним судом нового вироку відносно ОСОБА_8

Припущена судом 1-ї інстанції помилка при вирішенні питання про обрання покарання за сукупністю злочинів відповідно до ст.ст. 408, 413 КПК України може бути усунена шляхом відповідної ухвали апеляційного суду. Тому, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів вважає за необхідне в частині призначеного покарання змінити оскаржений вирок.

Керуючись ст.ст. 376, 404-419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.12.2023 року відносно обвинуваченої за ч. 1 ст. 125 КК України ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.10.2023 року відносно засудженої за ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_8 виконувати самостійно.

В іншій частині вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.12.2023 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4