Справа № 471/1120/23
Номер провадження 1-кп/473/92/2024
У Х В А Л А

"04" березня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000110 за обвинуваченням

ОСОБА_10 в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.127, ч. 2 ст.146, ч.4 ст.27 ч.3 ст.152, ч. 1 ст.301 КК України,

ОСОБА_11 в скоєні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст.127, ч. 2 ст.146, ч. 3 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , так як ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились. В обгрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, а отже розуміючи тяжкість вчиненого злочину та міру покарання, яке може бути до нього застосоване, може переховуючись від суду. ОСОБА_12 офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, а отже може продовжити свою злочинну діяльність.

Що ж стосується ОСОБА_10 , то прокурор обґрунтовуючи клопотання про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначив, що відносно ОСОБА_10 продовжують існувати ризики у вигляді можливості обвинуваченого ОСОБА_10 переховуватись від суду, так як він обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину та розуміє тяжкість вчиненого злочину та міру покарання, яке може бути до нього застосоване також зазначив, що ОСОБА_10 може продовжити свою злочинну діяльність, враховуючи, що він офіційно не працює, не має постійного джерела доходів. Представник потерпілого просила продовжити обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 строк тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник просили змінити запобіжний захід ОСОБА_11 з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи це тим, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст..177 КПК України, також послався на погіршення стану здоров`я ОСОБА_11 .

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисники просили обрати ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, мотивуючи це тим, що ОСОБА_10 хворіє, а прокурорм не доведені ризики, передбачені ст..177 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження суд приходить до такого.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

28 квітня 2023 року відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були обрані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою. Після чого строк дії запобіжних заходів щодо обвинувачених продовжувався, останній раз запобіжні заходи обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були продовженні до 15 березня 2024 року. На теперішній час розгляд кримінального провадження до спливу вказаного в ухвалі строку неможливий.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Також, суд приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо вівернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_11 обвинувачується у скоєні кількох кримінальних правопорушень, один з яких є особливо тяжким злочином, проти статевої недоторканості неповнолітнього, за який, передбачене покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі та тяжкого злочину, проти життя та здоров`я особи неповнолітнього. Отже, суд вважає, що ОСОБА_11 , усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у даному кримінальному правопорушенні, може ухилитись від суду. На території України введений воєнний стан лише посилює ризик у вигляді можливості обвинуваченого переховуватись від суду. ОСОБА_11 не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не мав місця роботи, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, які б могли утримати його від залишення місця проживання з метою ухилення від суду. Дані факти свідчать про те, що ризик того, що обвинувачений ОСОБА_11 , в разі обрання йому іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою може переховуватись від суду не зменшився. Доказів того, що ОСОБА_11 , за станом здоров`я не може утримуватись під вартою суду не надано. При цьому слід зазначити, що особам, які утримуються під вартою надається медична допомога у встановленому законом порядку. Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеному ризику шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, та які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала не встановлено. Суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Що ж стосується обвинуваченого ОСОБА_10 , в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 обвинувачується в скоєні кількох кримінальних правопорушень, один з яких є особливо тяжким злочином, проти статевої недоторканості неповнолітнього, за який, передбачене покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі та тяжкого злочину, проти життя та здоров`я неповнолітньої особи. У обвинуваченого ОСОБА_10 відсутні міцні соціальні зв`язки, які б могли утримати його від залишення місця проживання, так він не одружений, неповнолітніх дітей на утримання не має, офіційно не працює. Доказів того, що ОСОБА_10 , за станом здоров`я не може утримуватись під вартою суду не надано. Відповідно до медичної довідки завідувача Миколаївської міської медичної частини стан ОСОБА_10 був контрольований, він отримував лікування, медикаментами забезпечений в повному обсязі за рахунок державного бюджету, ургентної допомоги за межами СІЗО не потребував. Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеному ризику шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, та які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала не встановлено. Суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Звідси обвинуваченому ОСОБА_11 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 травня 2024 року включно.

Обвинуваченому ОСОБА_10 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 травня 2024 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити до 03 травня 2024 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 з тримання під вартою на домашній арешт , відмовити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою продовжити до 03 травня 2024 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 та захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 з тримання під вартою на домашній арешт , відмовити. Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3