Справа № 177/1700/23
Провадження № 1-кп/177/18/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кривому Розі, кримінальне провадження, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000664 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, працює менеджером ТОВ «Спартак Плюс», не одруженого, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, перебуваючого на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалідності не має, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

за участі:

прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 20:20 год, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «BMW 330I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , здійснював рух у світлий час доби по сухому дорожньому покриттю автодороги Н-23 «Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя» Криворізького району Дніпропетровської області, з перевищенням допустимої швидкості, а саме 139,7…146,3 км/год, з боку м. Кривий Ріг у напрямку с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, проїзна частина якої має по одній смузі для руху в кожному напрямку, з двома пасажирами у салоні автомобіля.

В процесі руху, водій ОСОБА_3 , 30.06.2022 близькоо 20:20 год, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи злочинну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, не врахував дорожню обставноку, внаслідок чого в районі з`їзду на зупинку «Зарічний», на ділянці автодороги Н-23 «Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя», що на території Криворізького району Дніпропетровської області, на заокругленні дороги ліворуч по напрямку його руху, не впорався з керуванням автомобілю «BMW 330I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті чого, виїхав за межі проїзної частини праворуч на узбіччя та в подальшому виїхав за межі проїзної частини ліворуч, де здійснив зіткнення керованого ним автомобіля з деревом.

Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «Б», 12.1, 12.6 «Ґ», 12.9 «Б» Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

П. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`зяані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

П. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоди для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

П. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

Б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

П. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійного контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

П. 12.6 Ґ «поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населенні пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю:

«Ґ» іншими транспортними засобами: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год»;

П. 12.9 «Б» водієві забороняється:

Б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п. 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»;

Порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої пасажир автомобіля ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: множинні забійні рани голови, крововиливи у м`які покривні тканини голови, крововилив під окістя верхньої стінки лівого даху піраміди скроневої кістки, лінійна тріщина, крововиливи під оболонки головного мозку. Закрита травма грудної клітки: крововиливи у м`язи грудної клітини, множинні локально-конструкційні переломи ребер, крововиливи на поверхні та у корені легень, крововиливи у параорбітальну клітковину, розрив міжхребцевого диску на рівні 9-10 грудного хребця з ушкодженням цілісності спинного мозку, гемоторакс, закрита травма живота: крововиливи у навколониркову клітковину, ворота печінки та селезінки, розрив паренхіми печінки, множинні садна та рвано-забійні рани тулубу та кінцівок.

Виявлені при судово-медичній експертизі трупа ушкодження, які входять до комплексу «Сполучена травма голови, тулубу та кінцівок», в сукупності, стосовно живих осіб, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення та мають причинний зв`язок зі смертю ОСОБА_8 . Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно о 20:20 год від сполученої травми голови, тулуба та кінцівок, на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав. Суду пояснив, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_3, після спільного відпочинку з товаришами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перевозив останіх на автомобілі «BMW 330I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить його матері, за кермом якого перебував він - ОСОБА_3 . Зазначав, що повністю визнає обставини кримінального правопорушення викадені в обвинувальному акті. Пояснював, що під час керування транспортним засобом, в салоні якого перебувало два пасажири, зокрема загиблий перебував на передньому пасажирському сидінні, він не контролював швидкість руху керованого ним транспортного засобу, перевищив її та керований ним автомобіль занесло, він вдарився об дерево на узбіччі. Від удару, пасажир ОСОБА_11 був травмований та помер. ОСОБА_3 вказував, що відпочиваючи з друзями він алкоголь не вживав. Вказував, що керував транспортним засобом маючи посвідчення на право керування транспортним засобом, отримане ним 21.12.2021, тимчасово на два роки. ОСОБА_3 вказав, що загиблий був його близьким товаришем, він щиро жалкує про вчинене, розкаюється у скоєному, повністю відшкодував шкоду, заподіяну матері загиблого - потерпілій по справі.

ОСОБА_3 просив суд, за можливості, не застосовувати до нього суворе покарання.

Потерпіла ОСОБА_12 до суду не з`явилася, забезпечила участь у справі представника - адвоката ОСОБА_5 , яка надала суду заяву про розгляд справи за відсутності потерпілої та відсутність претензій до обвинуваченого. Представник потерпілої, висловлюючи позицію останньої в судовому засіданні, вказала, що потерпіла претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, шкода їй повністю відшкодована, просила призначити ОСОБА_3 покарання не пов`язане з позбавленням волі, застосувавши положення ст. 75 КК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд за клопотанням учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження інших доказів по даному кримінальному провадженню щодо обставин здійснення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки ці обставини ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 , суду пояснив, що він розуміє зміст цих обставин та позбавлення права оскаржити їх в апеляційному порядку, крім того у суду немає сумніву щодо добровільності позиції обвинуваченого.

Представник потерпілої та прокурор, не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, усвідомлюючи наслідки такого розгляду.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, оцінюючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази щодо речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження, суд дійшов висновку щодо підтвердження поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, з необережною формою вини, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, що ґрунтується на критичній оцінці ОСОБА_3 своєї протиправної поведінки, її осуді, готовності нести кримінальну відповідальність за вчинене, надав суду правдиві покази, чим сприяв здійсненню судочинства, добовільно відшкодував завдану потерпілій матеріальну та моральну шкоду, що свідчить про бажання обвинуваченого, в міру можливого, спокутувати вину та зменшити негативні наслідки свого діяння. Суд враховує й те, що ОСОБА_3 має соціальні зв`язку, не одружений, але перебуває у цивільному шлюбі, офіційно працевлаштований, приймає участь у наданні допомоги тимчасово переміщеним особам та військовослужбовцям, що підтверджено довідкою ГО «Щира справа» (а.с.206), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 69, 71), раніше не судимий (а.п. 72).

Також судом приймається до відома досудова доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, відповідно до якої, враховуючи низький рівень ризику повторного вчинення кримінальних правпорушень та небезпеки для суспільства, виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (а.с. 88-91).

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, повне відшкодування матеральної та моральної шкоди потерпілому.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Беручи до уваги обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що є тяжким, спричинило смерть потерпілого, враховуючи дані про особу ОСОБА_3 , зокрема те, що він раніше не судимий, вперше вчинив кримінальне правопорушення, повністю визнав свою вина та надав правдиві покази, працює та має міцні соціальні зв`язки, вжив заходів щодо відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушення, враховуючи наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті, а саме п`яти років позбавлення волі.

Разом з тим, беручи до уваги те, що обвинувачений є особою молодого віку, лише починає своє життя, вчинив тяжкий злочин з необережною формою вини, що спричинив загибель людини, при цьому вину визнав, розкаюється у вчиненому, критично оцінює вчинене, добровільно відшкодував шкоду завдану кримінальним правопорушенням потерпілій - матері загиблого, проявляючи прагнення зменшити негативні наслідки вчиненого кримінального правопорушення, наскільки це можливо, що має наслідком відсутність претензій потерпілої до нього, є офіційно працевлаштованим, має міцні соціальні зв`язки, приймає участь у громадському житті, надаючи допомогу тим, хто її потребує, а тому, з урахуванням позиції потерпілої щодо призначення покарання, викладеної в письмовій заяві (а.с. 73) та підтриманій представником потерпілого в судовому засіданні, позиції прокурора, кожен з яких просили суд призначити покарання з застосуванням ст. 75 КК України, приймаючи до уваги зміст досудової доповіді органу пробації, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, у зв`язку з чим вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавленні волі з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

На переконання суду, іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання за ч.2 ст. 286 КК України, суд виходить з наступного.

Одною із основних засад права, одним із загальнолюдських вимірів права, є справедливість. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК мають враховуватися не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Отже, при вирішенні питання щодо необхідності призначення ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке передбачене санкцією ч.2 ст. 286 КК України, можливість застосування якого визначена ст. 77 КК України, суд виходить з принципу справедливості та мети покарання, а також враховує обставини кримінального правопорушення, зокрема характер та сукупність допущених ОСОБА_3 порушень правил дорожнього руху, наслідки вчиненого злочину у виді смерті людини, особу обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував завдану потерпілій шкоду. Разом з тим, суд акцентує увагу й на тому, що ОСОБА_3 отримавши посвідчення на право керування транспортним засобом лише 21.12.2021, тобто маючи посвідчення водія що видано вперше та згідно чинного законодавства через два роки підлягає заміні на постійне, допустив значну сукупність порушень Правил дорожнього руху, значно перевищив дозволену йому швидкістю для руху керованого ним транспортного засобу, чим грубо порушив правила дорожнього руху, за відсутності будь-яких сторонніх факторів, які могли сприяти сприченню вказаного кримінального правопорушення (стан покриття, погодні умови, стан транспортного засобу чи дії інших учасників дорожнього руху, тощо), допустив сукупність порушень ПДР, піддаючи ризику не лише себе, а й життя і здоров`я пасажирів, оточуючих його учасників дорожнього руху, що призвело до зіткнення автомобілю з деревом, наслідком чому є загибель людини. Тому, суд приходить до висновку, що за встановлених судом обставин, обвинуваченому ОСОБА_3 має бути призначено додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції інкримінованої статті, а саме строком на три роки.

Призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, на переконання суду, за встановлених обставин правопорушення та його наслідків, не відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, не буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

На переконання суду, у відповідності до ст. 50 КК України, саме основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті, від відбування якого обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню на підставі ст. 75 КК України, та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме принципу справедливості та індивідуалізації покарання.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт на речовий доказ - автомобіль марки «BMW 330 I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 (а.п. 107) застосований ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2023 з метою збереження вказаного майна як доказу вчинення кримінального правопорушення (а.п. 112-114), підлягає скасуванню в силу ч.4 ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.

Оскільки ОСОБА_3 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України (а.п. 28), період його затримання (з 30 червня 2023 по 24.07.2023 (а.п. 28, 90-95)), як період попереднього ув`язнення, підлягає зарахуванню у строк основного покарання у виді позбавленні волі, в силу ч.5 ст. 72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 - нічний домашній арешт, застосований ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_13 від 24.07.2023, востаннє продовжений ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.10.2023 на строк до 26.12.2023, припинив свою дію, клопотань про його продовження, або про застосування іншого запобіжного заходу до суду не надходило, відповідно судом не розглядалося.

Керуючись ч.3 ст. 349, ч.2 ст. 373, ст. 374, ст. 376, п. 1 ч.2 ст. 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк основного покарання у виді позбавленні волі, строк попереднього ув`язнення з 30.06.2023 по 24.07.2023 (а.п. 28, 90-95).

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїзжати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Речові докази:

-автомобіль марки «BMW 330I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_7 , що зберігається на території автоколони Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області (вул. Танкістів, 2А, м. Кривий Ріг), після набрання вироком законної сили, повернути законному володільцю - ОСОБА_7 .

Арешт на автомобіль марки «BMW 330 I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 (а.п. 107), застосований ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2023 (а.п. 112-115), після набрання вироком законної сили - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 (05.10.2001), судові витрати на користь держави за залучення експерта для проведення судових інженерно-технічних експертиз № СЕ-19/104-23/22462-ІТ від 21.07.2023 в розмірі 1195 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять) гривень 00 копійок (а.п. 119) та № СЕ-19/104-23/22463-ІТ від 21.07.2023 в розмірі 1195 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять) гривень 00 копійок (а.п. 126); судових автотехнічних експертиз № СЕ-19/104-23/26159-ІТ від 14.08.2023 в розмірі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривень 00 копійок (а.п. 200) та № СЕ-19/104-23/28374-ІТ від 18.08.2023 в розмірі 1195 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять) гривень 00 копійок (а.п. 211), а всього 5975 (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Матеріали кримінального провадження за № 0000664 від 30.06.2023 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 177/1700/23 (провадження № 1-кп/177/18/24).

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді, особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1