Справа № 185/2555/24
Провадження № 1-кс/185/327/24
14 березня 2024 року слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого повну середню освіту, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, який проходить військову службу за призивом за мобілізацією в Збройних Силах України, на посаді водія- радіотелефоніста 3 піхотного відділення 1 піхотного взводу 1 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат» -
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -
Клопотанням слідчого, яке надійшло до суду 14 березня 2024 року, погодженим прокурором, порушується питання про застосування до підозрюваного в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Відповідно до матеріалів, якими слідчий обґрунтовує клопотання, ОСОБА_5 , 28 лютого 2024 року, приблизно о 05 годині 35 хвилин, рухаючись вздовж вулиці Преображенської, м. Павлограда, Дніпропетровської області, побачив раніше незнайому жінку, яка йшла попереду нього. У цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, а саме на заволодіння майном, що належить ОСОБА_7 .
Надалі, 28 лютого 2024 року, приблизно о 05 годині 45 хвилин ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, усвідомлюючи те, що даний злочин він скоює в умовах очевидності, із корисних спонукань, підійшов впритул до потерпілої та, погрожуючи їй застосуванням фізичного насильства, почав вимагати у неї майно, на що потерпіла ОСОБА_7 , побоюючись за своє життя і здоров`я, дістала з гаманця грошові кошти в сумі 200 гривень, які ОСОБА_5 вирвав у неї з рук.
У цей час потерпіла почала кликати на допомогу, а ОСОБА_5 , відразу швидко відійшов від неї та направився в напрямку будинку АДРЕСА_3 з грошовими коштами в сумі 200 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на вказану суму, після чого з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Умисні протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Крім того, ОСОБА_5 , 01 березня 2023 року, приблизно о 23.30 годині (більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим), у період запровадженого в Україні воєнного стану, перебувючи у приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , де також перебували інші малознайомі особи, та всі разом вживали спиртні напої, у приміщенні зальної кімнати квартири, звернув увагу на чоловічу сумку чорного кольору, яка перебувала у користуванні потерпілого ОСОБА_8 та розуміючи, що у ній можуть перебувати грошові кошти та майно, яке становить матеріальну цінність, визначив її як об`єкт свого злочинного посягання. У цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.
Надалі, ОСОБА_5 , 02 березня 2024 року, у невстановлений досудовим слідством точний час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи вільний доступ до майна, перебуваючи в приміщенні зальної кімнати квартири АДРЕСА_5 , скориставшись відсутністю контролю зі сторони власника майна, а саме тим, що всі особи, які знаходились в приміщенні квартири, перебували у стані алкогольного сп`яніння та збирались виходити з приміщення квартири, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і він діє ніким не поміченим, шляхом вільного доступу взяв чоловічу шкіряну сумку марки «GUESS», вартістю 2 254,00 грн. у якій був шкіряний чоловічий гаманець виробника «Timberland», вартістю 1 130,78 гривень та грошові кошти в сумі 6 000 гривень, чим вчинив таємне, повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 9 384,78 грн., після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.
Умисні протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
14 березня 2024 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.
На думку слідчого, що погоджено з прокурором, відносно підозрюваного ОСОБА_6 має бути застосований запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою у зв`язку з обґрунтованою підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення, враховуючи що ОСОБА_10 вчинив тяжкі злочини, за один з який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років, перебуваючи під загрозою застосування до нього суворого покарання, у разі доведеності його вини у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цих же кримінальних провадженнях, оскільки ОСОБА_5 , ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, у тому числі з текстом повідомлення про підозру, отримав дані про потерпілих у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим останній може незаконно впливати на даних осіб з метою зміни ними показів на свою користь, крім того, враховуючи той факт, що ОСОБА_5 хоча і є військовослужбовцем, але у зв`язку з тим, що він 26 грудня 2023 року самовільно залишив військову частину та відповідно до витягу з наказу № 158 від 26 грудня 2023 року знятий з усіх видів забезпечення, не має постійного джерела прибутку, а отже є підстави вважати, що останній може вчиняти інші корисливі злочини.
Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_10 в судовому засіданні провину свою визнав, просив застосувати до нього домашній арешт.
Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, проаналізувавши та зіставивши результати розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.
Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.
14 березня 2024 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.
14 березня 2024 року підозрюваним було отримано копію клопотання з доданими матеріалами про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих по даному кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Так статтею 178 КПК України зазначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
На виконання вказаних вимог Закону, відповідно до матеріалів клопотання відносно ОСОБА_11 , останній є особою, яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, за одно з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше неодноразово судимий, останній раз Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 09 березня 2023 року за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки, маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість знову вчинив ряд корисливих тяжких злочинів. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 на всі види забезпечення та призначено на посаду водія-радіотелефоніста 3 піхотного відділення 1 піхотного взводу 1 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 . 26 грудня 2023 року ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину та відповідно до витягу з наказу № 158 від 26 грудня 2023 року знятий з усіх видів забезпечення, не має постійного джерела прибутку.
Суд вважає цілком доведеним існування як ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на потерпілих та свідків по даному кримінальному провадженню так і ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.
Враховуючи те, що обґрунтованість підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю вагомих доказів, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений слідчим суддею, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються.
Відтак, приходжу до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим не може бути застосованим відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.
У чинність ч. 4 с. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи, що злочини у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 згідно ст. 12 КК України належать до тяжких злочинів, обставини вчинених злочинів, майновий стан підозрюваного та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, суд вважає за необхідне застосувати до нього розмір застави 80розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків, що передбачено ч. 3 ст. 182 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 372, 395 КПК України
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого повну середню освіту, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,який проходить військову службу за призивом за мобілізацією в Збройних Силах України, на посаді водія - радіотелефоніста 3 піхотного відділення 1 піхотного взводу 1 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту оголошення ухвали, а саме з 18.30 год. 14 березня 2024 року до 18 год. 30 хв. 12 травня 2024 року.
Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ. Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.
У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 з - під варти у зв`язку з внесенням застави. Після внесення застави підозрюваний ОСОБА_5 буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;
2) не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, суду з м. Павлоград Дніпропетровської області.
3) здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України.
У разі внесення застави, строк дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків не може перевищувати двох місяців.
У випадку невиконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених обов`язків, застава буде звернута в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ст. 194 КПК України.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Cлідчий суддя: ОСОБА_1