Справа №293/837/24
Провадження №1-кп/293/150/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в селищі Черняхів кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001090 від 10.04.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високе Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, навчається в Житомирському агротехнічному фаховому коледжі, неодруженого, дітей неповнолітніх на утриманні не має, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

ОСОБА_5 , будучи ознайомлений з постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.11.2022 по справі № 357/9291/22, яка набрала законної сили 21.11.2022 визнаним винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, ОСОБА_5 діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.

Крім цього, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на умисне невиконання постанови суду водій ОСОБА_5 близько 17 год. 45 хв. 16.02.2023 в АДРЕСА_2 , будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, повторно протягом року керував транспортним засобом, марки «ВАЗ 21011» номерний знак НОМЕР_1 без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області 01.05.2023 у справі №293/284/23 що набрала законної сили 12.05.2023 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім цього, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на умисне невиконання постанови суду, від 11.05.2023 у справі № 293/440/23 що набрала законної сили 23.05.2023, о 23 год. 40 хв. 04.03.2023 в АДРЕСА_3 , водій ОСОБА_5 , будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, повторно протягом року керував транспортним засобом, без права керування транспортним засобом, ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, нестійка хода, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на умисне невиконання постанови суду, від 21.11.2023 у справі №293/1674/23 що набрала законної сили 02.12.2023, у невстановлений слідством час 22.09.2023 в смт Черняхів по АДРЕСА_4 , водій ОСОБА_5 , будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, повторно протягом року керував транспортним засобом, без права керування транспортним засобом, марки ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_2 , скоїв адміністративне правопорушення, передбачені ч. З ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на умисне невиконання постанови суду, від 12.02.2024 у справі № 293/127/24 що набрала законної сили 23.02.2024, ОСОБА_5 23.01.2024 о 12 год. 40 хв. в АДРЕСА_5 , будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, повторно протягом року керував транспортним засобом, без права керування транспортним засобом, марки ВАЗ-21063 номерний знак НОМЕР_2 чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Надалі, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на умисне невиконання постанови суду, від 20.02.2024 у справі №293/74/24 що набрала законної сили 02.03.2024, ОСОБА_5 близько о 22 год. 55 хв. 13.01.2024 в АДРЕСА_2 , будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, повторно протягом року керував транспортним засобом, без права керування транспортним засобом, марки ВАЗ 21093, номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці, що не реагують на світло, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачені ч.3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел направлений на умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили 09.04.2024, близько 11 год. 59 хв ОСОБА_5 керував автомобілем марки «ВАЗ 21093» номерний знак НОМЕР_3 в АДРЕСА_2 , де був зупинений працівниками поліції СРПП ВПД №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, тим самим умисно не виконав постанови суду.

Таким чином ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, а саме умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.

ІІ. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

29 травня 2024 між прокурором Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001090 від 10.04.2024, з однієї сторони, та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 , з іншої сторони, у присутності захисника ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст. 468, 469,470 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст.382 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, підтвердив зобов`язання беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні; виконувати обов`язки, які будуть покладені на нього судом.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчиненене кримінальне правопорушення. Сторони врахували обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання та особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий.

За умовами вказаної угоди сторони дійшли згоди щодо правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 382 КК України.

Сторони погодились на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 382 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України дійшли згоди про можливе звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з установленням іспитового строку, тривалість якого визначає суд, та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження щодо угоди

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст. 382 КК України, погодився на призначення йому узгодженого покарання та просить затвердити укладену з прокурором угоду.

Захисник в судовому засіданні просив укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_5

ІV. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Розглядаючи питання про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів без будь-яких умов.

Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. У разі недосягнення згоди щодо укладення угоди факт її ініціювання і твердження, що були зроблені з метою її досягнення, не можуть розглядатися як відмова від обвинувачення або як визнання своєї винуватості (ч.ч.5,6 ст. 469 КПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 473 КПК України роз`яснив обвинуваченому наслідки укладення та затвердження цієї угоди про визнання винуватості, якими є для прокурора та обвинуваченого обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого наслідком укладення та затвердження цієї угоди є також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Обвинуваченому роз`яснено обмеження щодо оскарження вироку суду першої інстанції, ухваленого, на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості визначені ст. 394 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд з`ясував у обвинуваченого, чи цілком розуміє:

1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, враховуючи заслухані доводи учасників кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд уважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 не виконав постанову суду, що набрала законної сили, а тому такі його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 382 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, що відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України та санкції ч. 1 ст. 382 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Беручи до уваги вищенаведене, суд уважає можливим прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження, призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробувальним терміном на 1 (один) рік.

Вказане покарання відповідає принципу індивідуалізації покарання та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Цивільний позов у справі не заявлений.

V. Вирішення питання щодо запобіжного заходу

У кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування та під час розгляду справи у суді запобіжний захід не застосовувався

Підстав передбачених ст. 177, 178 КПК України для обрання обвинуваченому будь-якого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

VІ. Рішення щодо речових доказів

Арешт на майно не накладався.

Долю речових доказів суд уважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, у відношенні тих доказів по яким було надано суду відповідні постанови про їх визнання такими.

VІІ. Процесуальні витрати

Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 травня 2024 року між прокурором Хорошівського відділу Коростишівської оружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001090 від 10.04.2024.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29 травня 2024 року покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме з 26.06.2024.

Речові докази: диск з відеозаписами з бодікамери СРПП ВПД № 1 Житомирського РУП за 09.04.2024 з місця події за адресою: АДРЕСА_2 , під назвою: "0001090", - залишити в матеріалах справи.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_6