Справа № 201/5013/24
Провадження № 1-кс/201/1689/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі клопотання слідчого слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Донецької обласної прокуратури, ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кіровське, Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, внесене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001809 від 20 жовтня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернулася до суду з клопотанням, погодженим із прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказала на те, що 17 грудня 2019 року самопроголошеним головою так званої «днр» виданий указ № 354, згідно з яким утворене незаконний правоохоронний орган так званої «днр» так звана «Государственная служба исполнения наказаний Министерства Юстиции Донецкой народной республики». Відповідно до вказаного «указу» Державна служба виконання покарань Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки є органом виконавчої влади, який здійснює правозастосовні, правоохоронні функції, функції контролю та нагляду у сфері виконання кримінальних покарань щодо засуджених, функції за утримання осіб, підозрюваних або обвинувачених у скоєнні злочинів, та підсудних, які перебувають під вартою, їх охорону та конвоювання, а також функції з контролю за поведінкою умовно засуджених та засуджених, яким судом надано відстрочення відбування покарання.

Зокрема, вказане формування здійснює незаконне затримання та утримання ув`язнених громадян, всупереч законам України на тимчасово окупованій території Донецької області та сприяє діяльності окупаційної адміністрації Російської Федерації в цілому.

Вказане формування має організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, його учасники озброєні вогнепальною зброєю та іншими спеціальними засобами. В зазначеному формуванні визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставляться завдання щоденної діяльності, що полягає в незаконному затриманні громадян та придушення організованого опору затриманих та ув`язнених осіб на території так званих виправних колоній та слідчих ізоляторів так званої «Донецької народної республіки».

Відповідно указу № 354, виданого так званим «головою Донецької народної республіки», «ГСИН МЮ ДНР осуществляет свою деятельность непосредственно и (или) через свои структурные подразделения, подчиненные учреждения, исполняющие наказания, следственные изоляторы, а также подведомственные ему специально созданные для обеспечения выполнения задач уголовно-исполнительной системы государственные предприятия.

Одним з яких є створений у березні 2022 року, більш точна дата не встановлена, підрозділ правоохоронного органу, який не передбачений законами України так зване «Государственное бюджетное учреждение «Мариупольский следственный изолятор Государственной службы исполнения наказаний Министерства юстиции Донецкой народной республики», з місцем постійної дислокації: АДРЕСА_2 . Вказаному підрозділу було доручено виконувати функції у сфері виконання кримінальних покарань щодо засуджених, функції за утриманням осіб, підозрюваних або обвинувачених у скоєнні злочинів, та підсудних, які перебувають під вартою, їх охорону та конвоювання, а також функції з контролю за поведінкою умовно засуджених та засуджених, яким судом надано відстрочення відбування покарання, всупереч вимогам законодавства України та Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року.

У подальшому, не пізніше березня 2022 року (більш точні дату та час органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи громадянином України, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, добровільно зайняв посаду так званого «начальника Государственного бюджетного учреждения «Мариупольский следственный изолятор Государственной службы исполнения наказаний Министерства юстиции Донецкой народной республики» у незаконно створеному правоохоронному органі.

Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у колаборацiйнiй діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

На початку травня 2022 року (більш точні дату та час органом досудового розслідування не встановлено) громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території м. Маріуполь Донецької області, діючи умисно, з метою пособництва державі-агресору, вирішив створити та очолити організовану групу у вигляді стійкого угрупування декількох осіб, об`єднаних єдиним планом, з дотриманням суворої дисципліни, розподіленням функцій між учасниками групи, направлених на забезпечення виконання рішень окупаційної адміністрації держави-агресора кожним учасником групи за визначеним ним особисто напрямком протиправної діяльності.

Злочинний план ОСОБА_6 полягав у пособництві державі агресору, шляхом вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництві), з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора у вигляді запровадження та реалізації незаконної політики у сфері виконання покарань на тимчасово окупованій території.

З цією метою, ОСОБА_6 на початку травня 2022 року (більш точні дату та час органом досудового розслідування не встановлено) довів до раніше знайомих йому громадян України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вказаний план, який останні схвалили та надали свою згоду на участь у організованій групі та реалізацію даного плану, визнавши лідерство ОСОБА_6 , та вступивши до її складу.

Таким чином, на початку травня 2022 року (точна дата не встановлена) ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 зорганізувались у стійке об`єднання організовану групу для вчинення злочинів, об`єднану єдиним планом, з розподілом функцій між учасниками групи, направлених на досягнення цього плану, відомого всім учасникам, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як організатор та так званий начальник Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР, керував діями інших учасників, розподіляв між ними виконання конкретних функцій злочинного плану, координував та планував здійснення злочинної діяльності, як керівник та організатор, зокрема безпосередньо вирішував питання щодо організації та керівництвом місцем утримання, визначенням осіб, які підлягають допитам, конвоюванню, звільненню з-під варти та у який строк, здійснював допити, ув`язнених осіб, нав`язував возвеличення Російської Федерації та так званої «ДНР», її історичної ролі та відповідно заперечував існування культурних цінностей українського народу, його історико-культурних надбань та традиції, української мови, що має своєю кінцевою метою пробуджувати агресію та ненависть до України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який займав так звану посаду заступника начальника Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який займав так звану посаду заступника начальника Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який займав так звану посаду начальника оперативного відділу Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який займав так звану посаду інспектора відділу режиму та охорони Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР на виконання спільного злочинного плану здійснювали утримання, конвоювання, допити, ув`язнених осіб, нав`язував возвеличення Російської Федерації та так званої «ДНР», її історичної ролі та відповідно заперечували існування культурних цінностей українського народу, його історико-культурних надбань та традиції, української мови, що має своєю кінцевою метою пробуджувати агресію та ненависть до України.

Так, у період з початку травня 2022 року по листопад 2023 року включно (більш точні дати органом досудового розслідування не встановлено) організована група у складі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обіймаючи посади у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, з метою завдання шкоди Україні, реалізовували рішення держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора в частині реалізації так званих функцій у сфері виконання покарань на території тимчасово окупованого м. Маріуполь Донецької області вчинила ряд кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи умисно, реалізовуючи спільний злочинний план, спрямований на реалізацію рішень держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, зокрема, щодо реалізації так званих функцій у сфері виконання покарань на території тимчасово окупованого м. Маріуполь Донецької області утримували, охороняли, конвоювали, допитували у Державній бюджетній установі «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР громадянина України, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який будучи засудженим вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.03.2020 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, станом на 24.02.2022 року знаходився у Державній установі «Маріупольський слідчий ізолятор», розташованій у с-щі Каменськ м. Маріуполь Донецької області.

На території так званої Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР ОСОБА_13 утримувався до 29.11.2023 року.

Окрім того, утримуючись у вказаній установі, ОСОБА_13 був неодноразово допитаний учасниками організованої групи, які під час допиту нав`язували возвеличення Російської Федерації та так званої «ДНР», її історичної ролі та відповідно заперечували існування культурних цінностей українського народу, його історико-культурних надбань та традиції, української мови, що має своєю кінцевою метою пробуджувати агресію та ненависть до України.

Окрім того, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи умисно, реалізовуючи спільний злочинний план, спрямований на реалізацію рішень держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, зокрема, щодо реалізації так званих функцій у сфері виконання покарань на території тимчасово окупованого м. Маріуполь Донецької області утримували, охороняли, конвоювали, допитували у Державній бюджетній установі «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР громадянина України, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який будучи обвинуваченим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 357 КК України, згідно ухвал Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою станом на 24.02.2024 року утримувався у Державній установі «Маріупольський слідчий ізолятор», розташованій у с-щі Каменськ м. Маріуполь Донецької області.

На території так званої Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР ОСОБА_14 утримувався до 09.11.2022 року.

Окрім того, утримуючись у вказаній установі, ОСОБА_14 був неодноразово допитаний учасниками організованої групи, які під час допиту нав`язували возвеличення Російської Федерації та так званої «ДНР», її історичної ролі та відповідно заперечували існування культурних цінностей українського народу, його історико-культурних надбань та традиції, української мови, що має своєю кінцевою метою пробуджувати агресію та ненависть до України.

Окрім того, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи умисно, реалізовуючи спільний злочинний план, спрямований на реалізацію рішень держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, зокрема, щодо реалізації так званих функцій у сфері виконання покарань на території тимчасово окупованого м. Маріуполь Донецької області утримували, охороняли, конвоювали, допитували у Державній бюджетній установі «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР громадянина України, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який згідно вироку Томаковського районного суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 року, постановленого за ст. 126-1 КК України, станом на 24.02.2022 року відбував покарання у вигляді 4 місяців арешту в Державній установі «Маріупольський слідчий ізолятор», розташованій у с-щі Каменськ, м. Маріуполь Донецької області.

На території так званої Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР ОСОБА_15 утримувався до 03 червня 2022 року.

Окрім того, утримуючись у вказаній установі, ОСОБА_15 був неодноразово допитаний учасниками організованої групи, які під час допиту нав`язували возвеличення Російської Федерації та так званої «ДНР», її історичної ролі та відповідно заперечували існування культурних цінностей українського народу, його історико-культурних надбань та традиції, української мови, що має своєю кінцевою метою пробуджувати агресію та ненависть до України.

Окрім того, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи умисно, реалізовуючи спільний злочинний план, спрямований на реалізацію рішень держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, зокрема, щодо реалізації так званих функцій у сфері виконання покарань на території тимчасово окупованого м. Маріуполь Донецької області утримували, охороняли, конвоювали, допитували у Державній бюджетній установі «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР громадянина України ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який згідно вироку Запорізького апеляційного суду від 06.09.2021 року, постановленого за ч. 1 ст. 309 КК України, станом на 24.02.2022 року відбував покарання у вигляді 3 місяців арешту в Державній установі «Маріупольський слідчий ізолятор», розташованій у с-щі Каменськ м. Маріуполь Донецької області.

На території так званої Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР ОСОБА_16 утримувався до 20 травня 2022 року.

Окрім того, утримуючись у вказаній установі, ОСОБА_16 був неодноразово допитаний учасниками організованої групи, які під час допиту нав`язували возвеличення Російської Федерації та так званої «ДНР», її історичної ролі та відповідно заперечували існування культурних цінностей українського народу, його історико-культурних надбань та традиції, української мови, що має своєю кінцевою метою пробуджувати агресію та ненависть до України.

Таким чином, будучи громадянами України, які добровільно зайняли посади у незаконно створеному на тимчасово окупованій території правоохоронному органі, з метою завдання шкоди Україні, вищевказані учасники організованої групи реалізовували рішення держави-агресора та окупаційної адміністрації держави.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництві), з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації рішень держави-агресора та окупаційної адміністрації держави агресора, вчинених у складі організованої групи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

З 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації розпочато збройне вторгнення збройних сил Російської Федерації, яке керівники Російської Федерації назвали переміщенням військових підрозділів у межах звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту Російської Федерації та іншими підрозділами збройних сил Російської Федерації здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечили військову окупацію території АРК і м. Севастополя. 18 березня 2014 року Російської Федерації оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно з цим протягом березня та на початку квітня 2014 року під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та збройних сил Російської Федерації представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російської Федерації, взяли під контроль будівлі, у яких були розташовані органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» а 27 квітня 2014 року в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка», у складі яких утворені незаконні збройні формування, які досі функціонують.

Внаслідок військових дій у період із травня по серпень 2014 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. АРК та м. Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2024 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (зокрема окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 07 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII та з цього моменту перебувають під ефективним контролем Російської Федерації.

Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, Конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Таким чином, з 19 лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни.

За вищенаведених обставин з початку березня 2022 року по 10 серпня 2022 року громадянин України, ОСОБА_6 , перебуваючи на території с-ща Каменськ м. Маріуполь Донецької області, обіймаючи посаду так званого начальника Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР, діючи умисно, порушуючи закони та звичаї війни, у групі осіб з ОСОБА_7 (так званим заступником начальника Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР), ОСОБА_8 (так званим заступником начальника Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР), ОСОБА_9 (так званим начальником оперативного відділу Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР) та ОСОБА_10 (так званим інспектором відділу режиму та охорони Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР) вчиняв дії, пов`язані із жорстоким поводженням з цивільним населенням з числа громадян України, утримуваних на території так званого Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР, та іншим порушенням законів та звичаїв війни, а також віддавав накази вищевказаним особам про вчинення таких дій.

Громадянин України, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , будучи засудженим вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.03.2020 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, станом на 24.02.2022 року утримувався в Державній установі «Маріупольський слідчий ізолятор», розташованій у с-щі Каменськ м. Маріуполь Донецької області.

Після окупації території м. Маріуполя та переходу вказаної пенітенціарної установи під контроль окупаційної влади Російської Федерації, ОСОБА_6 , обійнявши посаду так званого начальника Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР, діючи умисно, усвідомлюючи, що цивільні особи, які утримувались у вказаній установі, зокрема ОСОБА_13 , перебувають під захистом норм міжнародного гуманітарного права, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 55, 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 69 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року, встановив санітарний та харчовий режими, що є недостатніми для підтримання здоров`я утримуваних осіб та не відповідають режимам в`язниць окупованої країни.

Так, у період березня липня 2022 року ОСОБА_13 було позбавлено достатньої кількості продуктів харчування, оскільки раціон складався з каші, яка надавалась один раз на добу у кількості до 100 г, та нефільтрованої води у кількості 500 мл на добу, яка була майже не придатна до вживання. Крім того у вказаний період часу ОСОБА_13 був позбавлений можливості підтримувати належну гігієну тіла, внаслідок обмеженої кількості технічної води на особу та відсутності опалення у камері, дихати свіжим повітрям та здійснювати прогулянки по території установи.

У порушення ст. ст. 25, 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року ОСОБА_13 був позбавлений можливості будь-якого спілкування з членами своєї сім`ї та права на отримання посилки.

Також, протягом квітня серпня 2022 року (більш точні дати та час не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи в одному з адміністративних приміщень установи, до якого спеціально приводили ув`язненого ОСОБА_13 , діючи умисно, в порушення вимог ст. ст. 27, 31 32, 37, 47, 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. ст. 11, 75, 85 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року, ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, демонструючи особисту владу та з метою отримання від потерпілого інформації щодо Збройних Сил України, та як особисто, так і віддаючи наказ, у групі зі своїми підлеглими ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 неодноразово наносили ОСОБА_13 множинні удари руками та ногами по різних частинах тіла, голові, животу, в області нирок, зокрема, використовуючи приклад автомату. При цьому під час побиття, погрожуючи, пересмикували затвор на зброї.

Як наслідок, ОСОБА_13 завдано фізичних та моральних страждань. Водночас, в порушення ст. 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року медичною допомогою, яку вимагав стан здоров`я ув`язненого, ОСОБА_6 останнього не забезпечив.

На території так званої Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР ОСОБА_13 утримувався до 29 листопада 2023 року.

З 01 листопада 2018 року громадянин України ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , будучи обвинуваченим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 357 КК України, згідно ухвал Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою утримувався в Державній установі «Маріупольський слідчий ізолятор», розташованій у с-щі Каменськ м. Маріуполь Донецької області.

Після окупації території м. Маріуполя та переходу вказаної пенітенціарної установи під контроль окупаційної влади Російської Федерації, ОСОБА_6 , обійнявши посаду так званого начальника Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР, діючи умисно, усвідомлюючи, що цивільні особи, які утримувались у вказаній установі, зокрема ОСОБА_14 , перебувають під захистом норм міжнародного гуманітарного права, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 55, 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 69 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року, встановив санітарний та харчовий режими, що є недостатніми для підтримання здоров`я утримуваних осіб та не відповідають режимам в`язниць окупованої країни.

Так, у період березня липня 2022 року ОСОБА_14 було позбавлено достатньої кількості продуктів харчування, оскільки раціон складався з каші, яка надавалась один раз на добу у кількості до 100 г, та нефільтрованої води у кількості 500 мл на добу, яка була майже не придатна до вживання. Інколи їжу не давали протягом 3 4 днів поспіль. Крім того у вказаний період часу ОСОБА_14 був позбавлений можливості підтримувати належну гігієну тіла, внаслідок обмеженої кількості технічної води на особу та відсутності опалення у камері, дихати свіжим повітрям та здійснювати прогулянки по території установи.

Також, протягом квітня 2022 року (більш точні дати та час не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи у камері, в якій утримувався ОСОБА_14 , діючи умисно, в порушення вимог ст. ст. 27, 31 32, 37, 47, 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. ст. 11, 75, 85 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року, ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, демонструючи особисту владу та з метою викорінення всього проукраїнського в ув`язнених осіб, як особисто, так і віддаючи наказ, у групі зі своїми підлеглими ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 неодноразово наносили ОСОБА_14 множинні удари по різних частинах тіла, зокрема, використовуючи резинові кийки. При цьому ОСОБА_7 , стоячи на нозі ОСОБА_14 , який в цей час лежав на підлозі, викручував ногу останнього, спричиняючи фізичний біль.

Також всі вищевказані особи погрожували потерпілому зрізати з тіла наявне у нього тату із зображенням герба України та вимагали вивчати і співати гімн Російської Федерації, а при відмові наносили удари по різних частинах тіла.

Як наслідок, ОСОБА_14 завдано фізичних та моральних страждань. Водночас, в порушення ст. 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року медичною допомогою, яку вимагав стан здоров`я ув`язненого, ОСОБА_6 останнього не забезпечив, та одночасно порушив ст. 27 вказаної Конвенції, ч. 1 ст. 75 Протоколу I щодо поводження з усіма особами однаково, без жодної дискримінації, зокрема стосовно політичних переконань, національного походження.

На території так званої Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР ОСОБА_14 утримувався до 09 листопада 2022 року.

Приблизно з 22 лютого 2022 року (точну дату не встановлено) громадянин України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , згідно вироку Томаковського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2021 року, постановленого за ст. 126-1 КК України, відбував покарання у вигляді 4 місяців арешту в Державній установі «Маріупольський слідчий ізолятор», розташованій у с-щі Каменськ м. Маріуполь Донецької області.

Після окупації території м. Маріуполя та переходу вказаної пенітенціарної установи під контроль окупаційної влади Російської Федерації, ОСОБА_6 , обійнявши посаду так званого начальника Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР, діючи умисно, усвідомлюючи, що цивільні особи, які утримувались у вказаній установі, зокрема ОСОБА_15 , перебувають під захистом норм міжнародного гуманітарного права, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 55, 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, ст. 69 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року, встановив санітарний та харчовий режими, що є недостатніми для підтримання здоров`я утримуваних осіб та не відповідають режимам в`язниць окупованої країни.

Так, протягом березня червня 2022 року ОСОБА_15 було позбавлено достатньої кількості продуктів харчування, оскільки раціон складався з каші, яка надавалась один раз на добу у кількості до 100 г, та нефільтрованої води у кількості 500 мл на добу, яка була майже не придатна до вживання. Крім того у вказаний період часу ОСОБА_15 був позбавлений можливості підтримувати належну гігієну тіла, внаслідок обмеженої кількості технічної води на особу та відсутності опалення у камері, дихати свіжим повітрям та здійснювати прогулянки по території установи.

Також, навесні 2022 року (більш точні дату та час не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи в одному з адміністративних приміщень вказаної установи, до якого спеціально приводили ОСОБА_15 , в порушення вимог ст. ст. 27, 31 32, 37, 47, 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. ст. 11, 75, 85 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року, ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, демонструючи особисту владу та з метою покарання за вживання українських слів під час спілкування, діючи умисно, у групі осіб, за особистої мовчазної згоди надав можливість своїм підлеглим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 нанести ОСОБА_15 множинні удари по різних частинах тіла, зокрема, використовуючи резинові кийки. При цьому сам ОСОБА_6 також умисно наніс декілька ударів потерпілому.

Як наслідок, ОСОБА_15 завдано фізичних та моральних страждань. Водночас, в порушення ст. 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року медичною допомогою, яку вимагав стан здоров`я ув`язненого, ОСОБА_6 останнього не забезпечив.

На території так званої Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР ОСОБА_15 утримувався до 03 червня 2022 року.

З 17 січня 2022 року громадянин України ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , згідно вироку Запорізького апеляційного суду від 06 вересня 2021 року, постановленого за ч. 1 ст. 309 КК України, відбував покарання у вигляді 3 місяців арешту в Державній установі «Маріупольський слідчий ізолятор», розташованій у с-щі Каменськ м. Маріуполь Донецької області.

Після окупації території м. Маріуполя та переходу вказаної пенітенціарної установи під контроль окупаційної влади Російської Федерації, ОСОБА_6 , обійнявши посаду так званого начальника Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР, діючи умисно, усвідомлюючи, що цивільні особи, які утримувались у вказаній установі, зокрема ОСОБА_16 , перебувають під захистом норм міжнародного гуманітарного права, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 55, 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, ст. 69 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року, встановив санітарний та харчовий режими, що є недостатніми для підтримання здоров`я утримуваних осіб та не відповідають режимам в`язниць окупованої країни.

Так, протягом березня травня 2022 року ОСОБА_16 було позбавлено достатньої кількості продуктів харчування, оскільки раціон складався з каші, яка надавалась один раз на добу у кількості до 100 г, та нефільтрованої води у кількості 500 мл на добу, яка була майже не придатна до вживання. Крім того у вказаний період часу ОСОБА_16 був позбавлений можливості підтримувати належну гігієну тіла, внаслідок обмеженої кількості технічної води на особу та відсутності опалення у камері, дихати свіжим повітрям та здійснювати прогулянки по території установи.

Також, у кінці березня 2022 року на початку квітня 2022 року (більш точні дату та час не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи у камері, в якій утримувався ОСОБА_16 , в порушення вимог ст. ст. 27, 31 32, 37, 47, 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. ст. 11, 75, 85 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року, ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, демонструючи особисту владу, під час спілкування з потерпілим умисно наніс останньому удар рукою в область голови, після чого мовчазною згодою надав можливість своїм підлеглим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , діючи умисно, в групі осіб, нанести ОСОБА_16 удари по різних частинах тіла. При цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 наносили удари ногами та руками, а ОСОБА_9 та ОСОБА_12 використовували резинові кийки.

Як наслідок, ОСОБА_16 завдано фізичних та моральних страждань. Водночас, в порушення ст. 76 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року медичною допомогою, яку вимагав стан здоров`я ув`язненого, ОСОБА_6 останнього не забезпечив.

На території так званої Державної бюджетної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції ДНР ОСОБА_16 утримувався до 20 травня 2022 року.

Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у жорстокому поводженні з цивільним населенням й інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, що виразилось у порушенні вимог ст. ст. 25, 27, 31 32, 37, 47, 55, 76, 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. ст. 11, 69, 75, 85 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року, ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та віданні наказу про вчинення таких дій, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

За сукупністю ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням деяких територій Донецької області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_15 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_6 на 13.04.2024 року, 14.04.2024 року та 15.04.2024 року за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0001809 від 20.10.2022 року, для отримання письмового повідомлення про повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Проте, жодного разу у призначений час ОСОБА_6 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим, за погодженням із прокурором, 29 березня 2024 року, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру та повістки про виклик на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від 29 березня 2024 року, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

В подальшому, постановою слідчого від 16 квітня 2024 року підозрюваного, ОСОБА_6 , було оголошено у міжнародний розшук.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про обрання запобіжного заходу, стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, з урахуванням положень ч. 6 ст. 193 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території, вчинив, зокрема, особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, у зв`язку з чим, може переховуватись від органів досудового слідства та суду; а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_4 заперечував стосовно задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вислухавши думки прокурора та захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя, приходить до наступних правових висновків.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 (затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-ІХ) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введений воєнний стан. Указом Президента України від 05 лютого 2024 року № 49/2024 (затверджений Законом України від 07.02.2023 року № 2916-ІХ), в Україні продовжено строк дії воєнного стану із 05.30 години 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до Наказу № 197 від 20 липня 2022 року визначено тимчасове місце дислокації слідчих підрозділів ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, а саме слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь, Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях та 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк, Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях на території Соборного району в м. Дніпрі, на період дії воєнного стану, або до прийняття окремого рішення Головою Служби безпеки України.

З матеріалів клопотання встановлено, що 20 жовтня 2022 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001809, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Слідчим, за погодженням із прокурором, 29 березня 2024 року, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру та повістки про виклик на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від 29 березня 2024 року, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

В подальшому, постановою слідчого від 16 квітня 2024 року підозрюваного, ОСОБА_6 , було оголошено у міжнародний розшук.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри, щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, про що свідчать, зокрема, протоколи допиту учасників кримінального провадження, а також протоколи огляду, проведені в ході досудового розслідування.

Також, на думку слідчого судді, доведеними є ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, жодного разу за викликом у встановленому КПК України порядку до слідчого не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив, що може свідчити про бажання підозрюваного уникнути відповідальності за інкриміноване йому діяння, а також останній може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, в яких підозрюється, враховуючи, що ОСОБА_6 в теперішній час перебуває на території України, яка перебуває під контролем окупаційної адміністрації, активно співпрацює з представниками держави агресора та фактично своїми діями підтверджує намір продовжити скоєне ним кримінальне правопорушення, що надає йому можливість скоїти інше кримінальне правопорушення за відсутності контролю з боку влади України.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - далі Закон, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 вся територія Маріупольського району Донецької області є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.

Таким чином, факт тимчасової окупації території Маріупольського району Донецької області є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження Радою національної безпеки і оборони України та Президентом України, крім того він визнаний Кабінетом Міністрів України.

Також, стороною обвинувачення доведено факт перебування підозрюваного ОСОБА_6 на зазначеній тимчасово окупованій території України, що підтверджується зібраними матеріалами в ході досудового розслідування.

Виходячи з вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання сторони обвинувачення про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Разом з цим, слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до якого, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Крім того, положеннями частини 4 ст. 197 КПК України, встановлено, що у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395, 615 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Донецької обласної прокуратури, ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Повний текст ухвали суду буде складений і оголошений о 14.40 годині 07 травня 2024 року.

Ухвала, щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1