Справа № 132/601/24
Провадження №1-кп/132/225/24
Вирок

Іменем України

04 квітня 2024 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000032 від 02.02.2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Лісова Лисіївка, Калинівського району Вінницької області, українки, громадянки України, освіта середня, одруженої, особи пенсійного віку, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

Прокурора Хмільницької

окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

Обвинуваченої ОСОБА_3 ,

Потерпілого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується за наступних обставин.

07.01.2024 у вечірній час ОСОБА_5 разом із співмешканкою ОСОБА_6 , малолітньою донькою співмешканки - ОСОБА_7 на двома товаришами ОСОБА_5 - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , приїхали до будинку ОСОБА_10 , який являється колишнім чоловіком ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою з`ясування обставин щодо виховання ОСОБА_11 , оскільки ОСОБА_10 та його мати ОСОБА_3 неодноразово висловлювали свої претензії до ОСОБА_6 з приводу належного виховання дитини.

Після того, як ОСОБА_10 вийшов із будинку на вулицю, у нього із ОСОБА_5 виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_5 наніс один удар головою в область обличчя ОСОБА_10 ..

Побачивши це, у матері ОСОБА_10 - ОСОБА_3 виник раптовий умисел на нанесення тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_3 , усвідомлюючи явну протиправність та суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно нанесла ОСОБА_5 декілька ударів, дерев`яною палицею, на яку вона опирається, в область голови, після чого ОСОБА_5 впав на землю.

Не зупиняючись на вчиненому, усвідомлюючи, що вона створює реальну загрозу для життя та здоров`я ОСОБА_5 , ОСОБА_3 продовжила наносити удари дерев`яною палицею в область лівої частини тулуба, а саме в область ребер ОСОБА_5 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому одинадцятого ребра зліва без зміщення, який відповідно до висновку судово-медичних експертиз №31 віл 16.02.2024 та №48 від 20.02.2024 за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які за критерієм тривалого (понад 21 де розладом здоров`я (згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.)

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження, щодо повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Враховуючи думку учасників судового процесу, суд визнав недоцільним досліджувати інші докази по кримінальному провадженню, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 правильно розуміють зміст цих обставин.

З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинувачену ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , а також дослідити докази, що характеризують обвинувачену.

Також обвинуваченій ОСОБА_3 та потерпілому ОСОБА_5 суд роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнала повністю за обставин вказаних в обвинувальному акті. Суду показала, що 07.01.2024 у вечірній час до будинку її сина ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_1 , приїхали ОСОБА_5 разом із співмешканкою ОСОБА_6 , малолітньою донькою співмешканки - ОСОБА_7 та ще двома чоловіками - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_5 позвав її сина ОСОБА_10 та почав з ним з`ясовувати обставин щодо виховання ним її внучки ОСОБА_12 . Під час спілкування між її сином ОСОБА_10 та ОСОБА_5 виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_5 наніс один удар головою в область обличчя ОСОБА_10 . Побачивши це, вона не стрималась та умисно нанесла ОСОБА_5 декілька ударів, дерев`яною палицею, на яку вона опирається, в область голови, після чого ОСОБА_5 впав на землю. Не зупиняючись на вчиненому, вона продовжила наносити удари дерев`яною палицею в область лівої частини тулуба, а саме в область ребер ОСОБА_5 . У вчиненому щиро розкаюється та просить її суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 07.01.2024 у вечірній час він разом із співмешканкою ОСОБА_6 , малолітньою донькою співмешканки - ОСОБА_7 на двома товаришами - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , приїхали до будинку ОСОБА_10 , який являється колишнім чоловіком ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою з`ясування обставин щодо виховання ОСОБА_11 , оскільки ОСОБА_10 та його мати ОСОБА_3 неодноразово висловлювали свої претензії до ОСОБА_6 з приводу належного виховання дитини. Після цього він позвав ОСОБА_10 на вулицю та почав з ним з`ясовувати обставин щодо виховання ним ОСОБА_12 . Під час спілкування між ними виникла словесна суперечка, в ході якої він наніс один удар головою в область обличчя ОСОБА_10 . Побачивши це, до них вибігла мати ОСОБА_10 ОСОБА_3 та умисно почала наносити йому удари дерев`яною палицею в область голови, після чого він впав на землю. Після цього вона, не зупиняючись на вчиненому, продовжила наносити йому удари дерев`яною палицею в область лівої частини тулуба, а саме в область ребер. Згодом приїхала швидка медична допомога та доставила його до лікарні, де у нього було виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому одинадцятого ребра зліва без зміщення в зв`язку з чим він проходив тривалий курс лікування. На даний час обвинувачена ОСОБА_3 завдану кримінальним правопорушенням шкоду йому не відшкодувала, тому він планує звернутися до суду з позовом в порядку цивільного судочинства про відшкодування з ОСОБА_3 майнової та моральної шкоди. Покарання просить призначити ОСОБА_3 по закону.

На досудовому слідстві дії обвинуваченої ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є її щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

По даному кримінальному провадженню цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 на досудовому слідстві не застосовувався.

При обрані виду і міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують її покарання, а саме те, що вона щиро розкаялася у вчиненому кримінальному правопорушенні та відсутність обставин, які обтяжують її покарання.

З врахуванням наведених обставин, суд вважає, що з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, виправлення і перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства з обранням їй покарання у виді позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком із покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, що буде співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винної, а також необхідним і достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначити їй покарання у виді 2 (два) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Початок строку відбування покарання засудженій ОСОБА_3 обчислювати з дня проголошення вироку 04.04.2024 року.

Вирок може бути оскарженим до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1