Справа №592/9032/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/894/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 лютого 2024 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

У рамках даного кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується 10 лютого 2024 року, мотивуючого його тим, що раніше заявлені ризики, передбачені п. 1, п. 5 ст. 177 КПК України, існують та не зменшились і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку останнього.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 лютого 2024 року, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , по 31.03.2024 включно, із визначенням розміру застави.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 лютого 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт, в тому числі зі застосуванням електронних засобів фіксації, що дозволить продовжувати курс лікування від наркотичної залежності та ймовірно наявної психіатричної хвороби.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України, оскільки не зазначено жодних підстав, ризиків та обставин для продовження даного запобіжного заходу. Так, стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, судом першої інстанції не було прийнято до уваги перебування обвинуваченого на лікуванні програми замісної підтримуючої терапії лікування наркотичної залежності та контрольованого прийняття наркотичних лікувальних препаратів «Methadone ZN», що підтверджується листом призначення препаратів. Також, відносно обвинуваченого призначено судова психіатрична експертиза, через систематичне вживання наркотичних засобів.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 (шляхом направлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення) та прокурор повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення обвинуваченому та захиснику.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та існують з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, а саме, що обвинувачений є особою молодого віку, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за час перебування на розгляді вказаного кримінального провадження, був засуджений за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 69 КК України. Крім того, до Ковпаківського районного суду м. Суми скерований обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України. Також обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має сталих джерел заробітку, розлучений, не має на утриманні неповнолітніх та/або не працездатних осіб, не є особою з інвалідністю, отримує замісну терапію.

Відповідно, висновок суду про те, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є вмотивованим і з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Крім того, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 є особою, яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, проте на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність. Так, судом першої інстанції встановлено, що за час перебування на розгляді вказаного кримінального провадження, обвинувачений вже є засудженим за вироком суду від 20.03.2023, окрім цього відносно останнього скеровано до суду ще один обвинувальний акт за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Існування ризику переховування обвинуваченого від суду підтверджується тим, що під час розгляду даного кримінального провадження у суді, останній неодноразово не з`являвся на судові засідання, будучи обізнаним про наявність відносно нього обвинувального акту.

Також необхідно враховувати, що в умовах воєнного стану питання щодо забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого набуває особливого значення, оскільки здійснення правосуддя в особливих умовах ускладнюється наявністю певних перешкод, які не існують у мирний час (оголошення тривоги, відсутність електропостачання, недофінансування та неналежне кадрове забезпечення, і т.п.) та вимагає від учасників судового розгляду відноситись до виконання своїх обов`язків та реалізації наданих прав з більшою відповідальністю і зобов`язує суд діяти більш ефективно та організовано.

Крім того, з огляду на відсутність у обвинуваченого сталого джерела до існування, заробітку, наявність судимостей за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, є об`єктивні підстави вважати, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 має асоціальну спрямованість. Останній може вчинити нове кримінальне правопорушення за умови обрання стосовно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Твердження апелянта про те, що прокурор у клопотанні не навів обставини, якими він обґрунтовував свої доводи про продовження існування зазначених у клопотанні ризиків, не узгоджуються із матеріалами провадження та змістом клопотання.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Доводи захисника про те, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги перебування ОСОБА_6 на лікуванні програми замісної підтримуючої терапії лікування наркотичної залежності та контрольованого прийняття наркотичних лікувальних препаратів «Methadone ZN», колегія суддів вважає не обґрунтованими та такими, що не тягнуть за собою скасування оскаржуваної ухвали, оскільки даний факт був врахований судом першої інстанції у попередній ухвалі про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, колегія суддів бере до уваги те, що стороною захисту не було надано доказів підтвердження про неможливість перебування обвинуваченого під вартою у зв`язку зі своїм станом здоров`я.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою, не є доцільним, оскільки наведені захисником обставини, не є тими визначальними, які б давали можливість обрати останньому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою і суттєво не впливають на існуючі ризики.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 лютого 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4