Справа № 507/1238/24
Провадження № 1-кп/507/49/2024
Номер рядка звіту 93
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.06.2024 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Любашівка Одеської області, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працюючої, не одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на утриманні маючої троє малолітніх дітей, в силу ст..89 КК України не маючої судимість,
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачена ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
23 квітня 2024 року близько 13 години 15 хвилин, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , переслідуючи протиправний умисел та корисливий мотив спрямований на таємне викрадення чужого майна, задля власного збагачення, вирішила вчинити крадіжку з будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 .
В цей же день та час, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, переконавшись у відсутності сторонніх осіб та що її дії залишаються ніким не помічені, діючи з урахуванням сприятливої для неї обстановки, яка на її переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, через незамкнуту на замикаючі пристрої хвіртку зайшла на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , а далі через незамкнуті на замикаючі пристрої вхідні двері проникла до житлового будинку, де в одній із кімнат таємно викрала 2000 гривень належних ОСОБА_6 , чим спричинила їй матеріальну шкоду на вказану суму, а викраденими грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд.
Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 винною у вчиненні протиправних дій визнала себе повністю , щиро розкаялася та підтвердила, що злочин було скоєно нею при обставинах, які вказані в обвинувальному акті, зокрема розповіла, що через хвіртку зайшла на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , а далі зайшла у будинок, через вхідні двері, які не були зачинені, де в одній із кімнат викрала 2000 гривень належних ОСОБА_6 .
Показання ОСОБА_3 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.
Потерпіла ОСОБА_6 згідно заяв просила кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 розглянути у її відсутність.
Обвинувачена окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнала кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченою своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання нею кваліфікації її дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченої, показання якої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються та дослідженням документів, що її характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.4 ст.185 КК України, за ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка є громадянкою України, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружена, має на утриманні трьох малолітніх дітей, отримує державну соціальну допомогу, одна дитина є інвалідом дитинства, раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться. Поряд із тим, суд враховує пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин.
Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
З урахуванням обставин кримінального провадження і даних про особу обвинуваченого, суд приходить до переконання про необхідність призначити обвинуваченій покарання в межах мінімальної санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.
Під час судового розгляду судом проаналізовано поведінку обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення, її щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_3 на утриманні має трьох малолітніх дітей та одна дитина є інвалідом дитинства, також потерпіла не має до неї будь-яких претензій, також суд враховує думку потерпілої, яка просила суворо не карати ОСОБА_3 та не позбавляти її волі. За таких обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне застосувати ст.75 КК України, тобто звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням.
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченої обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Запобіжний захід , який обраний відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту, слід скасувати після набрання вироком законної сили
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.
Процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта в розмірі 2271 грн. 84 коп. відповідно до вимог ст. ст.118, 122, 124 ч. 2 КПК України, підлягають стягненню із обвинуваченої на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
ухвалив :
Визнати винною ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити її покарання - 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід, який обраний відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту, скасувати після набрання вироком законної сили.
Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 2271 грн. 84 коп. на користь держави.
Речові докази: грошові кошти в сумі 2000 гривень передані на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_6 , залишити її за належністю.
Накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 17 травня 2024 року арешт на майно, яке визнано речовими доказами - скасувати.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1