ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , подану на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року, якою щодо підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, який має вищу освіту, не одружений, працює на посаді директора ТОВ «ЕЛІБІЛДІНГ», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 01 червня 2024 року включно, із призначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп.,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року клопотання слідчого Слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратори м. Дніпра ОСОБА_6 задоволено частково та застосовано щодо підозрюваного за ч. 5 ст. 191 КК України ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 01 червня 2024 року включно.

Одночасно обрано ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп..

Відповідно до положень ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на ОСОБА_8 обов`язки:

- без поважних причин не відлучатись з місця постійного проживання та повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця перебування;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду.

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Досудовим розслідуванням встановлено, що директор ТОВ «ЕЛІБІЛДІНГ» ОСОБА_8 , разом з працівниками ТОВ «РЕМС-СТРОЙ», в особі директора ОСОБА_10 та КП «ДМЕСКО» ДМР, в особі заступника директора ОСОБА_11 за попередньою змовою під час дії на території України воєнного стану з квітня по вересень 2023 року за місцем розташування ТОВ «ЕЛІБІЛДІНГ» за адресою: м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 11, офіс 89 здійснювали розтрату грошових коштів КП «ДМЕСКО» ДМР в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовим становищем, із внесенням неправдивих відомостей в офіційні документи, в межах укладеного між ТОВ «РЕМС-СТРОЙ» та ТОВ «ЕЛІБІЛДІНГ» договору підряду №1904-1 на виконання робіт з утеплення фасадів в Комунальних закладах освіти, в т.ч.: КЗО «ДНЗ №278» ДМР; КЗО «ДНЗ №208» ДМР, КЗО «ДНЗ №308» ДМР.

Внаслідок умисних дій вказаних учасників групи КП «ДМЕСКО» заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 1 243 676,69 гривень.

02.04.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах, тобто на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, який є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

Крім того, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні та на свідків у даному кримінальному провадженні.

В той же час, слідчий суддя зробив висновок про не доведеність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у зв`язку з чим такі доводи сторони обвинувачення ґрунтуються лише на припущеннях.

Слідчим суддею також встановлено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Користуючись своїм правом, передбаченим ч.5 ст.182 КПК України, слідчим суддею, з урахуванням виключних обставин - тяжкості інкримінованого злочину, негативних наслідків від злочину, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки, та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які є обґрунтованими та доведеними, визначено підозрюваному заставу в граничному розмірі, передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240,00 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок грн.. 00 коп.).

Не погодившись із рішенням слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року скасувати в частині розміру застави та постановити в цій частині нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 927 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор зазначає, що в ході судового розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 слідчий суддя належним чином не врахував вагомість наявних доказів за ч.5 ст.191 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, особу підозрюваного, поведінку, специфіку та суспільну небезпеку кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 ..

Крім того, прокурор вказує, що слідчим суддею не враховано суму спричиненої державі майнової шкоди, яка складає 1 243 676,69 гривень.

Під час апеляційного перегляду:

- прокурор ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити;

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просили залишити її без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи прокурора, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, який є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК дає підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно з наданими матеріалами ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, вчиненого за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В матеріалах справи відсутні відомості про нові обставини, які б спростовували обґрунтованість цієї підозри або не причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому злочину.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому злочинів.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні та на свідків у даному кримінальному провадженні.

Покарання, передбачене санкцією інкримінованої ОСОБА_8 статті позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисник.

Крім того апеляційний суд погоджується з існуванням ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України.

На теперішній час органом досудового розслідування не встановлені всі докази, які можуть підтвердити причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а отже ОСОБА_8 безпосередньо, або через інших осіб, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ще не завершено, що вказує на те, що свідки у справі не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний ОСОБА_8 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками слідчого судді щодо недоведеності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, з огляду на те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім того, слідчим суддею враховано відомості про особу ОСОБА_8 , який одружений, має постійне місце роботи та проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у зв`язку з чим обґрунтовано застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в граничному розмірі, передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240,00 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок грн.. 00 коп.).

Розмір застави визначено у відповідності до ч.4 ст.182 КПК України та є таким, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.

Враховуючи відомості про особу підозрюваного, колегія суддів приходить до висновку, що розмір застави 927 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на якому наполягає сторона обвинувачення, буде завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_8 , в той час як сума застави повинна бути такою, аби забезпечити стримуючий фактор, а не носити каральний характер для підозрюваного.

При цьому, колегія суддів також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022 (заява № 23312/15), відповідно до якого застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім - забезпечення явки особи на судове засідання.

Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

ЄСПЛ наголосив на тому, що суд повинен так само обережно і ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями - серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч. 5 ст. 191 КК України ОСОБА_8 строком до 01 червня 2024 року включно із призначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп. - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4