ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/1704/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1406/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст. 185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000073 від 20.01.2021, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, працездатного, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.03.2020 Комінтернівським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 15 частиною 3 статті 186 КК України до покаранням у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі частини 1 статті 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання, частково приєднано основне покарання, невідбуте за вироком Комінтернівського районного суду Харківської області від 03 березня 2020 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Термін відбуття покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту його затримання в порядку виконання вироку. Згідно вироку, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

20 січня 2021 року, близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , діючи повторно, із заздалегідь виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна та подальше обернення його на свою користь, проник до території філії «Агрегатний завод» ДП «Завод ім. В.О. Малишева», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 13.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, переліз через паркан, яким огороджена територія підприємства, після чого проник на територію підприємства, де біля приміщення цеху за №357, з метою викрадення чужого майна побачив фрагменти металевих труб у кількості 2 штук, загальною вагою 61 кг, вартість яких склала 437 гривень 37 копійок, після чого направився до паркану філії «Агрегатний завод» ДП «Завод ім. В.О. Малишева», через отвір в якому, перекинув вказані фрагменти труб, переліз через паркан та направився на пункт прийому металобрухту.

20 січня 2021 року близько 11 години 10 хвилин ОСОБА_7 був затриманий оперуповноваженими СКП ВСП ГУНП в Харківській області у дворі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Не погоджуючись із вироком, захисник обвинуваченого подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити, призначивши ОСОБА_7 за частиною 3 статті 185 КК України покарання із застосуванням частини 1 статті 69-1 КК України. В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом призначено занадто суворе покарання та не застосовано положення статті 69-1 КК України. Суд не взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Призначаючи покарання на строк 3 роки позбавлення волі, суд не мотивував свого рішення, не застосував статтю 69-1 КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Висновки суду відносно фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого апелянтом не заперечуються, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції на підставі частини 1 статті 404 КПК України переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги. Надаючи оцінку вироку в частині правильності призначення покарання обвинуваченому, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, встановив обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття та не вбачав обтяжуючих покарання обставин. З оскаржуваного вироку вбачається, що ОСОБА_7 неодружений, не є особою з інвалідністю, офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Захисник в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що суд не врахував обставину, що пом`якшує покарання - відшкодування майнової шкоди потерпілому. Однак матеріали судового провадження не містять доказів саме добровільного відшкодування обвинуваченим спричиненої шкоди. Відповідно до заяви представника потерпілого ДП «Завод ім В.О. Малишева» - ОСОБА_9 підприємству шкоди не завдано, просить проводити подальший розгляд справи без його участі. Відповідно до змісту постанови слідчого від 17.02.2021 вилучений під час огляду місця події металобрухт передано на відповідальне зберігання. Таким чином, викрадене майно було повернуто співробітниками поліції, інших даних про добровільне відшкодування обвинуваченим завданих збитків матеріали провадження не містять, а тому відсутні підстави вважати наявною вказану обставину як таку, що пом`якшує покарання. Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що судом за частиною 3 статті 185 КК України обвинуваченому призначене покарання, що відповідає мінімальній межі санкції даної норми. Підстав для застосування положення статті 69-1 КК України не вбачається.

Колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_7 вже був засуджений вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.02.2020 до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та звільнений від його відбування з іспитовим строком, однак новий корисливий злочин ОСОБА_7 вчинив під час іспитового строку, що є підставою для призначення йому остаточного покарання на підставі статті 71 КК України. Відповідно до частини 4 статті 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. З огляду на наведене, підстав для застосування положень статті 69 КК України, яка вимагає врахування не лише пом`якшуючих обставин, але й даних про особу винного, не встановлено. Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до норм статті 65 КК України та роз`яснень, наведених в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Суд першої інстанції з урахуванням положень статтей 50, 65 КК України, з дотриманням вимог статті 71 КК України призначив той вид та розмір покарання, який є співмірним з тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та відповідає принципам індивідуалізації. У зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції мотивованими. Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені статтею 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419 КПК України,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення. Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2023 року - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: