справа № 208/489/13- к
№ провадження 1-кп/208/3/24
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії: головуючого, судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , його представника, адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисників, адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000047 відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштований, одружений, на утриманні має малолітню дитину 2020 року народження, зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, при невстановлених слідством обставинах у ОСОБА_8 виник протиправний умисел, спрямований на вчинення нападу на раніше незнайомого йому ОСОБА_6 з метою заволодіння його майном, поєднаного із застосуванням до останнього насильства, небезпечного для його життя та здоров я.

Реалізуючи зазначений протиправний корисливий умисел, приблизно о 10.00 годині 04.06.2012 року, ОСОБА_12 знаходячись на першому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , дочекався ОСОБА_13 , який зайшов до під`їзду тримаючи в руках поліетиленовий пакет з майном.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного корисливого умислу, з метою придушення волі ОСОБА_13 до спротиву, Миргород наніс останньому кілька ударів кулаком в область голови, шиї, тулуба, лівої руки, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я.

Застосувавши до ОСОБА_13 насильство, небезпечне для життя та здоров`я, Миргород продовжуючи реалізацію свого протиправного корисливого умислу, скориставшись тим, що внаслідок його дій потерпілій впав на підлогу та не міг чинити опір, заволодів належним останньому поліетиленовим пакетом, в якому знаходилися ювелірні вироби в асортименті 585 проби загальною вагою 64,50 грам, загальною вартістю 19 350 грн.

Заволодівши зазначеним майном, Миргород утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на зазначену суму.

ОСОБА_8 обвинувачується у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК країни.

Про справі досліджені всі докази сторони обвинувачення та захисту.

Під час судового засідання, сторона захисту враховуючи змінене обвинувачення, заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_12 внаслідок спливу строків давності.

Обвинувачений Миргород підтримав клопотання адвоката. Йому зрозуміло його право на повний судовий розгляд кримінального провадження та ухвалення у справі вироку. Нереабілітуючий характер закриття кримінального провадження з підстав спливу строків давності, йому роз`яснено та є зрозумілим. Просив провадження у справі закрити.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що йому зрозуміло його право підтримувати обвинувачення в раніше встановленій кваліфікації дій Миргород. Підтримує нове обвинувачення за ст. 187 ч.1 КК України. Проти клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження внаслідок спливу строків давності, він не заперечує. Будь-яких претензій до Миргорода, він не має.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження з визначених у клопотанні підстав.

Вислухав клопотання, учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

В п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначається:

«…звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст. 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом»

Відповідно ст. ст. 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Ці умови є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Загальною частиною КК України зокрема передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Передбачений законом інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ним своєї вини у вчиненні злочину, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення зазначено як обов`язкове.

Кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 187 КК України, у вчиненні якого на теперішній час обвинувачується ОСОБА_12 , відповідно до ст. 12 зазначеного Кодексу віднесено до тяжких злочинів.

Статтею 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня скоєння тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної чинності сплило 10 років.

На теперішній час з дня вчинення кримінального правопорушення за яким обвинувачується Миргород, сплив строк більше 10-ти років. Миргород від суду не ухилявся, до кримінальної відповідальності за вчинення інших злочинів не притягувався, і таким чином строк давності притягнення обвинуваченого до відповідальності не переривався.

Відповідно з п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності підсудного, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

З`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, впевнившись у добровільності позиції Миргород та усвідомленні ними наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає, що умови та підстави звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності відповідають вимогам КК та КПК України, а клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, підлягає задоволенню.

Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Питання речових доказів вирішується судом згідно ст. 100 КПК України.

Великою Палатою Верховного Суду вказано на необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях, однак не визначено які саме витрати необхідно стягувати з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, а які відносити на рахунок держави.

Постановою об`єднаної палати ККС у складі Верховного Суду від 12.09.2022 року в справі № 203/241/17 зроблено відступ від правової позиції ВП та зазначено, що у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Беручи до уваги зазначену правову позицію, суд відносить процесуальні витрати по проведенню у справі судових експертиз на рахунок держави.

Відповідно до заяви потерпілого - цивільного позивача ОСОБА_6 , заподіяна йому злочином матеріальна та моральна шкода відшкодована Миргород у повному обсязі і ніяких претензій до останнього він не має.

Враховуючи викладене та керуючись нормами КПК та ЦПК України щодо питань розв`язання цивільного позову в кримінальному провадженні, суд залишає позовні вимоги ОСОБА_6 без розгляду.

Арешт на майно Миргород накладений в цілях забезпечення цивільного позову, підлягає скасуванню.

На стадії досудового розслідування відносно ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Стаття 203 КПК України передбачає, що ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 128, 203, 284 ч.2 п.1, 350 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.1 ст. 187 КК України, на підставі ст. 49 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строку давності.

Кримінальне провадження № 0000047 по обвинуваченню ОСОБА_11 , за ч.1 ст. 187 КК України, на підставі ст. 284 ч.2 п.1 КПК України закрити, у зв`язку звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати по проведенню у кримінальному провадженні експертиз в загальній сумі 3 587,6 гривень, віднести на рахунок держави.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_8 залишити без розгляду, у зв`язку з їх добровільним відшкодуванням.

Речові докази по справі ДВД-диск з записом камер відео спостереження 04.06.2012 року, зберігати при справі, золотий ланцюжок який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , залишити у власника.

Арешт накладений на майно ОСОБА_8 в цілях забезпечення цивільного позову, скасувати.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання обраний відносно ОСОБА_8 , скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, протягом 7-ми днів з дня її оголошення. Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Головуючий Суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3