Дата документу 13.05.2024 Справа № 335/4695/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/4695/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/317/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2024 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Писарівка Волочиського району Хмельницької області, громадянина України, маючого повну середню освіту, неодруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 червня 2024 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий в ОВС ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з начальником відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, за наступних обставин.

24 квітня 2024 року, приблизно о 09 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець ЗСУ військова частина НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_2 (іноземна реєстрація), здійснював рух по проїзній частині автодороги «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь», зі сторони м. Оріхова у напрямку м. Запоріжжя. В салоні вказаного автомобіля на передньому пасажирському сидінні перебувала ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Попереду, у зустрічному автомобілю «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_2 (іноземна реєстрація), напрямку, здійснював рух автомобіль «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в салоні якого перебували пасажири: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на передньому пасажирському сидінні та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на задньому пасажирському сидінні.

Під час руху по вказаній автодорозі на 549 км., на території Запорізького району, Запорізької області, водій ОСОБА_7 , у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушення координації дії, викликаних вживанням алкогольних напоїв, діючи із злочинною недбалістю, змінив напрямок свого руху вліво, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Своїми діями водій ОСОБА_7 , порушив вимоги п.п. 2.9 а), 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- п. 2.9. «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

- п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_13 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, а пасажир цього ж автомобіля ОСОБА_12 була доставлена до лікарні, де в цей же день померла під наглядом лікарів.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель кількох осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

24 квітня 2024 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000210 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

24 квітня 2024 року о 12 год. 50 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

25 квітня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваного більш м якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що ані слідчий, ані прокурор не довели наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не обґрунтували мету застосування такого суворого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Зазначає, що наявність ризику впливу на свідків є лише припущенням сторони обвинувачення, оскільки жодних доказів існування такого ризику суду не надано, свідки, які встановлені, вже надали свої показання слідчому, що зафіксовано відповідними процесуальними документами, з ним проведено слідчі експерименти, а твердження щодо встановлення інших свідків є також припущенням, адже ці свідки можуть бути і не встановлені.

Вказує, що підозрюваний повністю визнав свою провину, надав свої показання слідчому, а тому не існує ані сенсу, ані необхідності якогось тиску на свідків.

Крім того, зазначає, що твердження того, що ОСОБА_7 може ухилятись від явки до органу досудового розслідування та суду також не підтверджуються фактичними обставинами справи та не мають жодного доказу, незважаючи на те, що підозрюваний після скоєння ДТП вийшов з автомобілю та покинув місце події, проте він знаходився в посадці поруч з цим місцем і перебував в шоковому стані від того, що сталося, а через деякий час, після опанування свого стану підозрюваний вийшов до працівників поліції, які перебували на місці ДТП.

Вказує, що доказів того, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення також немає, кримінальне правопорушення, яке вчинено ОСОБА_7 , не містить прямого умислу, а є результатом збігу багатьох факторів.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 є не судимим, до адміністративної відповідальності не притягувався, свою провину повністю визнав, готовий відшкодувати завдану ним матеріальну та моральну шкоду потерпілому та родичам загиблого, бажає продовжити проходити військову службу, він є військовослужбовцем, займає посаду командира, раніше приймав участь в АТО, є соціально свідомою людиною та може належним чином виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.

Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого і обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що незважаючи на тяжкі наслідки, підозрюваний зробив для себе висновки та бажає продовжити приймати участь в бойових діях.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, рішення слідчого судді вважав законним, обґрунтованим та просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, що в апеляційній скарзі і не оспорюється.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в частині наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводиться відповідними доказами.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином проти безпеки руху та експлуатації транспорту, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 10 років, у зв`язку із чим, враховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні підтверджується тим, що наразі жоден із потерпілих та свідків не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, у той час як КПК встановлена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК), а тому будучі обізнаним про анкетні дані потерпілого та свідків, підозрюваний ОСОБА_7 може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Відтак, на переконання апеляційного суду, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та підтвердженими, а доводи сторони захисту з приводу їх відсутності спростовуються вищевикладеним.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи сторони захисту щодо відсутності наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими, оскільки підстав вважати, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення на даний час немає.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_7 визнає свою провину, раніше не судимий, бажає продовжити проходження військової служби, є військовослужбовцем та займає посаду командира, не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Колегія суддів вважає, що ці обставини не є безумовними підставами для відмови в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Між тим, посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_7 є соціально свідомою людиною не можуть бути враховані судом на користь позитивної характеристики підозрюваного, адже останньому інкримінується порушення правил безпеки дорожнього руху, керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель двох осіб.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, врахувавши обґрунтованість пред`явленої останньому підозри, наявність вказаних ризиків, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2024 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 червня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4