Справа № 452/52/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/86/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові у режимі відеоконференції апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та представника цивільного відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - ОСОБА_8 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 8 грудня 2023 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирішено питання з арештом майна, речовими доказами та процесуальними витратами.

Стягнуто із Української страхової компанії «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», , на користь ОСОБА_12 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 25 829 (двадцять п`ять тисяч вісімсот двадцять дев`ять) грн. 61 коп., моральну шкоду у розмірі 2 029 (дві тисячі двадцять дев`ять) грн. 23 коп.

Стягнуто із ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_12 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , майнову шкоду у розмірі 150 713 (сто п`ятдесят тисяч сімсот тринадцять) грн. 96 коп., моральну шкоду у розмірі 97 970 (дев`яносто сім тисяч дев`ятсот сімдесят) грн. 77 коп.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 06 жовтня 2022 року біля 22 год. 57 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «ОРЕL СОRSA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в якому перевозив пасажира ОСОБА_13 , рухаючись автодорогою Мостиська-Самбір-Борислав-Дрогобич в напрямку до м. Мостиська Львівської області, в межах населеного пункту по вул. Ярослава Мудрого, поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , порушив вимоги Р 1 п.п.1.2, 1.5; Р 2 п.п.2.3 б), д), п.2.9 а); Р 10 п.10.1, Р 11 п. 11.3 та Р 12 п.п.12.1, 12.6 та вимоги дорожніх знаків 1.12, 1.37, 3.29 Додатку 2 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, які виразились в тому, що він керуючи вищезазначеним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку судової токсикологічної експертизи - в крові виявлено етиловий спирт в кількості 2,07 проміле, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перевищив дозволену на даній ділянці швидкість руху до 40 км/год., не маючи перешкод для руху в межах своєї правої смуги руху, допустив виїзд на смугу зустрічного транспорту, де допустив зіткнення із автомобілем марки «ОРЕL VIVARO», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_12 , яка рухалась зустрічною смугою в напрямку до м. Самбір та перевозила в салоні керованого нею автомобіля пасажирів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_10 .

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_7 вищезазначених вимог правил дорожнього руху, потерпілі:

- ОСОБА_12 отримала, згідно з висновком судово-медичної експертизи, перелом клубової кістки зліва в ділянці вертлугової западини, без зміщення кісткових ушкоджень, забійне садно нижньої губи, травматичну ампутацію верхнього медіального різця, синець на задній поверхні лівої руки, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;

- ОСОБА_14 отримала, згідно з висновком судово-медичної експертизи, закритий перелом дистального мета епіфізу лівої променевої кістки без зміщення кісткових уламків, струс головного мозку, забійну рану нижньої губи, повний травматичний вивих 41 зуба, розриви слизової нижньої губи, забійні садна лобної ділянки голови, садно на передній поверхні правого колінного суглобу, садно на передній поверхні правої гомілки, садно на передній поверхні лівої гомілки, синець на лівій молочній залозі, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;

- ОСОБА_15 отримала, згідно з висновком судово-медичної експертизи, перелом правої клубової і правої сідничної кісток без зміщення кісткових уламків, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;

- ОСОБА_16 отримала, згідно з висновком судово-медичної експертизи, верхній вивих правої стегнової кістки, перелом заднього краю правої вертлюжної западини правої клубової кістки, скісний перелом н/з правої ліктьової кістки з кутовим зміщенням кісткових відламків, перелом правого наколінника без зміщення кісткових відламків, синець на передній поверхні лівого колінного суглобу на фоні якого два садна, синець на зовнішній поверхні лівого передпліччя в середній третині, синець на передній поверхні лівого передпліччя в середній третині, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;

- ОСОБА_10 отримала, згідно з висновком судово-медичної експертизи, злам поперечного відростка 4-го хребця поперекового відділу хребта із зміщенням на товщину кортикального шару, злам остистого відростка 3-го хребця поперекового відділу хребта зі зміщенням, злам поперечного відростка справа без зміщення, злам дужки фасеткового суглоба зліва без зміщення на рівні 2-го поперекового хребця, злам поперечного відростка справа 1-го поперекового хребця без зміщення, закритий перелом проксимального мета епіфізу правої ліктьової кістки зі зміщення кісткових уламків, забійну рану правої гомілки, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;

які із вказаними тілесними ушкодженнями госпіталізовані в медичні установи.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, а саме нетяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Не погоджуючись із цим вироком, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та представник ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - ОСОБА_8 звернулися з апеляційними скаргами.

У своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 8 грудня 2023 року змінити в частині призначеного покарання; пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до штрафу розміром 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що призначене ОСОБА_7 покарання є занадто суворим і таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Зокрема, вказує, що суд не визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, те, що ОСОБА_7 добровільно частково відшкодував заподіяну шкоду, що підтвердили у судовому засіданні потерпілі. Також обвинувачений повністю визнав позов, заявлений до нього потерпілою ОСОБА_12 . При цьому обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Як зазначає апелянт, за час проведення досудового слідства та судового розгляду ОСОБА_7 багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканням оточуючих людей. Він усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, визнав свою вину та проявив щиросердне розкаяння, яке є дійсним, а не уявним. ОСОБА_7 частково відшкодовані потерпілим завдані злочином збитки та визнано позов, що свідчить про те, що він і в подальшому буде їх відшкодовувати. Станом на сьогодні обвинувачений повністю не відшкодував заподіяну шкоду лише тому, що у нього відсутні кошти.

На переконання сторони захисту, вказані обставини, а також дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, його молодий вік, фактичне проживання з мамою-пенсіонером, яка потребує його допомоги, те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, часткове відшкодування заподіяної потерпілим шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання, є такими, що істотно знизили ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому у цьому конкретному випадку призначення ОСОБА_7 основного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік є занадто суворим. Водночас, до обвинуваченого можливо застосувати ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України.

У своїй апеляційній скарзі представник ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» ОСОБА_8 просить вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 8 грудня 2023 року в частині вирішення цивільного позову змінити; стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_12 9 813,72 грн шкоди, заподіяної здоров`ю, та 490,69 грн моральної шкоди, а всього 10 304,41 грн; в решті позовних вимог до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відмовити.

Подану апеляційну скаргу представник цивільного відповідача мотивує тим, що оскаржений вирок в частині вирішення цивільного позову ухвалений з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує, що згідно з вимогами законодавства, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним лікуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Згідно з наданими позивачем до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» документів та заяви про страхове відшкодування від 15 лютого 2023 року, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 17 835,17 грн, що включає документально підтверджені витрати на лікування 16 985,88 грн (в тому числі медичні послуги з реставрації верхнього медіального різця на суму 13 000 гривень та проведення КТ кісток тазу на суму 785 грн) та моральну шкоду в розмірі 849,29 грн. Дата виплати страхового відшкодування позивачу підтверджується платіжним дорученням №ЗР 019931 від 13 березня 2023 року.

Вказує, що позивач разом з позовом подала виписку з медичної карти амбулаторного хворого КНП СМР «Самбірська ЦРЛ» №346 від 17 лютого 2023 року, згідно з якою строк перебування позивача на амбулаторному лікуванні становив 122 дні. При цьому згідно з п. 24.2 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Таким чином, мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням позивача, становить 26 799,60 грн (6700 мін. з/п * 1/30 * 120 днів лікування). При цьому закон не передбачає одночасного відшкодування і розміру мінімального страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, і розміру витрат, зазначених у п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як зазначає апелянт, у цій ситуації відшкодуванню підлягає тільки мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням позивача (26 799 грн.), всього 28 139,58 грн, а з урахуванням вже виплаченого страхового відшкодування в розмірі 17 835,17 грн розмір відшкодування має становити 10 304,41 грн. Однак суд першої інстанції не врахував вказаних норм спеціального закону та відзиву ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», з огляду на що зі страхової компанії необґрунтовано було стягнуто розмір страхового відшкодування у розмірі 25 829,61 грн.

Крім цього, неправильно визначено розмір стягнутого страхового відшкодування моральної шкоди 2029,23 грн, оскільки цей розмір не становить 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, та не враховує сплачений ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» розмір моральної шкоди 849,29 грн, включений у виплату страхового відшкодування 17 835,17 грн.

У судове засідання обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з`явились. 9 квітня 2024 року адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про проведення апеляційного розгляду у його відсутності та відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 .

Прокурор ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційних скарг.

Потерпіла ОСОБА_10 та представник потерпілої ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_11 просили відмовити у задоволенні апеляційних вимог.

Потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення судового засідання, у таке не з`явились, про поважність причин своєї неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подали.

Представник цивільного відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - ОСОБА_8 9 квітня 2024 року скерувала до суду заяву про проведення судового засідання у її відсутності. Зазначила, що апеляційну скаргу підтримує та просить таку задовольнити.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності учасників, що не з`явились.

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

В апеляційних скаргах захисник та представник цивільного відповідача не оспорюють висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин, кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 286-1 КК України, а тому вирок у цій частині в апеляційному порядку не перевіряється.

За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичних обставин кримінального правопорушення, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, перебуваючи в стані сп`яніння, що спричинило потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Стосовно доводів апеляційної скарги сторони захисту про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, то такі, на переконання колегії суддів, в ході апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності та особі винного. Пропорційність покарання вищезазначеним складовим є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Положення ст. 65 КК України визначають загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння, особи винного та обставин, що впливають на покарання.

Із вироку слідує, що суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, його характер, обставини та наслідки у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень п`яти потерпілим; те, що злочин вчинений обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння; особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має позитивну характеристику за місцем проживання; частково відшкодував потерпілим заподіяну шкоду; позицію потерпілої ОСОБА_12 , яка просила позбавити обвинуваченого волі; позицію потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , які щодо призначення покарання обвинуваченому поклались на розсуд суду; щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшують покарання; відсутність обставин, що його обтяжують.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень ОСОБА_7 слід призначити мінімальне покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме у виді 1 року позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, місцевий суд в повній мірі дослідив матеріали провадження та надав правильну оцінку особі обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім окремих випадків, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, за це кримінальне правопорушення.

Частина 1 цієї норми надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину». Таке формулювання призводить до висновку, що застосування статті 69 КК України можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним у законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України, й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2019 року у справі №744/884/17 зазначав, що обставини, що пом`якшують покарання, чи сукупність цих обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою, у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця.

На переконання апеляційного суду, хоча встановлені у справі обставини пом`якшують покарання обвинуваченого, проте істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та ступінь його суспільної небезпеки та не є достатніми для застосування положень ст. 69 КК України, оскільки вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння не може знижувати ступінь суспільної небезпеки особи винуватого, який грубо порушив правила дорожнього руху, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, наражаючи на небезпеку оточуючих, в тому числі і учасників дорожнього руху.

Покликання апелянта на те, що ОСОБА_7 є особою молодого віку та проживає з матір`ю-пенсіонером, не є тими обставинами, які тісно пов`язані із вчиненим злочином і такими обставинами, які істотно знижують ступінь його тяжкості.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що дорожньо-транспортна пригода, в якій п`яти потерпілим завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження, виникла внаслідок того, що ОСОБА_7 своїми діями порушив відразу декілька норм правил дорожнього руху, які регламентують безпечне управління транспортним засобом.

Хоча обвинувачений вчинив злочин з необережності, проте його дії призвели до негативних наслідків для значної кількості потерпілих, які були змушені тривалий час перебувати на лікуванні та проходити реабілітацію, через що їхній звичний спосіб життя зазнав суттєвих змін.

При цьому ОСОБА_7 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, тим самим грубо знехтував правилами дорожнього руху, пов`язаними з імперативною забороною керувати транспортним засобом у такому стані, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого.

Тому наведені захисником обставини не можна визнати такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Стосовно добровільного відшкодування заподіяної шкоди, то ця обставина, всупереч апеляційних вимог, правильно не врахована судом першої інстанції як обставина, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , оскільки шкоду потерпілим обвинувачений відшкодував лише частково. При цьому потерпіла ОСОБА_12 у суді першої інстанції зазначила, і ця позиція була підтримана її представником ОСОБА_11 в апеляційному суді, що ОСОБА_7 не хоче відшкодовувати їй повністю усе лікування.

Доводи про те, що в обвинуваченого відсутні кошти на відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі не можуть братися до уваги, оскільки лікування та реабілітація потерпілих після дорожньо-транспортної пригоди є невідкладними.

Більше того, як слідує з матеріалів справи, зокрема, потерпіла ОСОБА_12 була змушена звертатись з цивільним позовом до суду для захисту своїх прав. При цьому визнання обвинуваченим цього цивільного позову також не доводить того, що ОСОБА_7 мав намір добровільно та в повному обсязі відшкодувати спричинену ним шкоду.

Водночас, викладені в апеляційній скарзі доводи були повною мірою враховані судом першої інстанції, який, врахувавши, у тому числі обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , його ставлення до вчиненого, визнання вини та часткове відшкодування заподіяної потерпілим шкоди, призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у розмірі, що відповідає мінімальній межі санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Погоджується з таким висновком місцевого суду й апеляційний суд.

При цьому обставини, на які покликається в апеляційній скарзі захисник щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості не є безумовними і достатніми для зміни вироку в частині призначеного покарання.

Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність вироку суду першої інстанції, вмотивованість його висновків з питання призначення обвинуваченому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу, апелянт не навів.

Водночас, суд навів переконливі мотиви свого рішення в частині призначення покарання, а тому доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_7 у повній мірі відповідає статтям 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, суд не вбачає.

Перевіряючи доводи представника цивільного відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - ОСОБА_8 стосовно вирішення цивільного позову, колегія суддів дійшла такого висновку.

За змістом приписів статей 55, 124 Конституції України права і свободи людини та громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також визначити порядок її відшкодування.

На переконання колегії суддів, ці вимоги закону під час вирішення цивільного позову судом першої інстанції дотримано не в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, адвокат ОСОБА_11 в інтересах потерпілої ОСОБА_12 звернулася з цивільним позовом, у якому просила стягнути, зокрема, з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_12 шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 40 584,60 грн, моральну шкоду в розмірі 2029,23 грн.

Розмір матеріальної шкоди цивільний позивач оцінила у 40 584,60 грн, оскільки ОСОБА_12 проходила лікування у травматолого-ортопедичному відділенні КНП СМР «Самбірська ЦРЛ» протягом 122 днів, відтак сума, яка підлягає відшкодуванню за перебування позивача на лікуванні становить 26 799,60 грн. Крім цього, позивач понесла витрати за медичні послуги з реставрації верхнього медіального різця на суму 13 000 грн, а також за проведення КТ кісто тазу на суму 785 грн. Таким чином, в сумі шкода, заподіяна здоров`ю потерпілої, становить 40 584,60 грн.

Розмір моральної шкоди цивільний позивач оцінила в 100 000 гривень, з яких 2 029,23 грн підлягає стягненню з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Під час розгляду справи у суді першої інстанції адвокат ОСОБА_11 конкретизувала суми стягнень щодо матеріального відшкодування та просила стягнути зі страхової компанії на користь потерпілої ОСОБА_12 25 829,61 грн шкоди, завданої здоров`ю.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, стягнув з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_12 25 829,61 грн шкоди, заподіяної здоров`ю, та 2029,23 грн моральної шкоди.

Втім, з такими висновками суд апеляційної інстанції погодитись не може.

Так, згідно з п. 24.1, п. 24.2 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону), у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Як слідує з виписки з медичної карти амбулаторного хворого КНП СМР «Самбірська ЦРЛ» №346 від 17 лютого 2023 року (а.с. 59), потерпіла ОСОБА_12 перебувала на амбулаторному лікуванні 122 дні - з 19 жовтня 2022 року до 17 лютого 2023 року.

Таким чином, мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілої ОСОБА_12 , становить 26 799,60 грн (6700 грн мін. з/п * 1/30 * 120 днів лікування).

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування (а.с. 75-76) та платіжної інструкції №ЗР019931 (а.с. 77), ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування ОСОБА_12 у розмірі 17 835,17 грн, що включає витрати на лікування 16 985,88 грн (в тому числі медичні послуги з реставрації верхнього медіального різця на суму 13 000 грн та проведення КТ кісток тазу на суму 785 грн) та моральну шкоду в розмірі 849,29 грн.

Пунктом 24.3 ст. 24 Закону установлено: якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Тобто закон не передбачає одночасного відшкодування і розміру мінімального страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, і розміру витрат, зазначених у п. 24.1 ст. 24 Закону.

У цьому випадку мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілої ОСОБА_12 (26 799,60 грн), перевищує документально підтверджений розмір витрат на лікування, зазначених у ст. 24.1 ст. 24 Закону (16 985,88 грн). Тому згідно з п. 2.43 ст. 24 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодуванню підлягає тільки мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням позивачки (26 799,60 грн).

Враховуючи вже виплачене ОСОБА_12 страхове відшкодування в розмірі 16 985,88 грн, на її користь з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за шкоду, заподіяну здоров`ю, слід стягнути 9 813,72 грн.

У свою чергу, відповідно до ст. 26-1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Виходячи з розміру страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (26 799,60 грн), розмір моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я ОСОБА_12 становить 1339,98 грн (26 799,60 грн х 5%).

З огляду на те, що ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відшкодовано потерпілій моральну шкоду в розмірі 849,29 грн, на її користь з цивільного відповідача слід стягнути 490,69 грн моральної шкоди.

За таких обставин, загальна сума, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь потерпілої ОСОБА_12 становить 10 304,41 грн.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що доводи представника страхової компанії є обґрунтованими, а суд першої інстанції, задовольняючи цивільний позов частково, необґрунтовано стягнув з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відшкодування шкоди, завданої здоров`ю, та моральної шкоди на загальну суму, яка перевищує розмір мінімального страхового відшкодування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Приписами п. 3 ч.1 ст. 408 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

За таких обставин, у задоволенні апеляційної скарги захисника слід відмовити, апеляційну скарга представника цивільного відповідача - задовольнити, а оскаржений вирок підлягає зміні в частині вирішення цивільного позову.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

у задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити, апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 8 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову змінити.

Стягнути із Української страхової компанії «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» () на користь ОСОБА_12 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 9 813 (дев`ять тисяч вісімсот тринадцять) гривень 72 копійки, моральну шкоду у розмірі 490 (чотириста дев`яносто) гривень 69 копійок, а всього 10 304 (десять тисяч триста чотири) гривні 41 копійку.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4