ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1425/24 Справа № 243/2754/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 лютого 2024 року у кримінальному провадженні № 0002157 від 31.12.2020 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Святогірська м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 лютого 2024 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 встановлено обчислювати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 31 грудня 2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 1 дню позбавлення волі.

Вирішено питання щодо: запобіжного заходу; скасування арешту, накладеного відповідно до ухвал слідчого судді від 05.01.2021 року; долі речових доказів; стягнення з ОСОБА_8 витрат за проведення експертизи.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 лютого 2024 року виправлено описку у вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 1-кп/243/273/2024 (провадження № 243/2754/21) відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України. Ухвалено вважати правильною дату винесення вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 1-кп/243/273/2024 (провадження № 243/2754/21) відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України, саме « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Судом 1-ї інстанції встановлено, що 31 грудня 2020 року близько 14 годин 30 хвилин ОСОБА_8 знаходився в приміщенні кухні будинку, розташованого за адерсою: АДРЕСА_3 , разом із своїм вітчимом ОСОБА_11 , де між ними на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, трапилася сварка, під час якої у ОСОБА_8 виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , ОСОБА_8 в зазначений час, перебуваючи в приміщенні кухні будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , взяв зі столу кухонний ніж. Після чого ОСОБА_8 діючи умисно. протиправно, передбачаючи суспільну небезпечність свого діяння, знаходячись напроти потерпілого ОСОБА_11 , наніс останньому не менше двох ударів по обличчю, крім того, влучив ножем, який під час нанесення ударів утримував в руці, по кисті правої руки потерпілого, якою останній закривався від ударів.

Далі, доводячи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 ,. до кінця, ОСОБА_8 , тримаючи ніж в руці та знаходячись напроти потерпілого наніс йому один удар по передній внутрішній поверхні лівого стегна.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 втратив рівновагу та впав спиною на підлогу у кухні будинку. Після чого потерпілого ОСОБА_11 було доставлено в травматологічне відділення КНП «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська».

Внаслідок протиправних умисних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 спричинені наступні тілесні ушкодження колото різана рана на передньо внутрішній поверхні лівого стегна з пошкодженням стегнової артерії, синець зовнішньої поверхні лівого стегна, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні і знаходяться у безпосередньому зв`язку з причиною смерті; різана рана 4 пальця правої кісті, яка має ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуючи для свого загоєння у живих осіб термін 6-ти, але не більше 21-го дня і у причинному зв`язку зі смертю не знаходяться, садно в області тіла нижньої щелепи зліва, синці лобної ділянки справа, та 2,3 пальців лівої кисті, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень і у причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 від вказаних тілесних ушкоджень 31.12.2020 року біля 15 години 55 хвилин потерпілий ОСОБА_11 помер в травматологічному відділенні КНП «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Шевченко, 40.

Причиною смерті ОСОБА_11 стала колото-різана рана в середній третині лівого стегна з пошкодженням стегнової артерії, яка призвела до кровотечі в навколишнє середовище з розвитком нерівномірного кровонаповнення внутрішніх органів з переважним недокрів`ям, набряку головного мозку.

Доводи апеляційних скарг:

На вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 лютого 2024 року обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд призначив йому занадто суворе покарання, не застосувавши положення ст. 69 КК України. Крім того, суд не врахував обставини того, що він визнав повністю свою вину, в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та надав медичну допомогу потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Звертає увагу, що суд не взяв до уваги, що саме його вітчим ОСОБА_11 першим завдав йому ОСОБА_10 удару, після чого обвинувачений ОСОБА_8 вдарив його по обличчю, а ОСОБА_11 дістав із карману газовий балончик та забризкав обвинуваченому обличчя та повалив ОСОБА_8 на спину біля столу, де ОСОБА_8 на осліп нащупав гострий предмет схожий на ніж, та з метою безпеки свого життя, захищаючи себе від неадекватної поведінки зі сторони потерпілого ОСОБА_11 , без будь-якого умислу, будучи переляканим та в безвихідній ситуації, відмахнувся він потерпілого правою рукою, в якій був предмет, що він на осліп взяв на столі та призвело до рани у нозі ОСОБА_11 .

Просить врахувати, що у вказаній ситуації, що склалась між ним та його вітчимом він щиро кається та шкодує про вчинене.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Позиції сторін в суді :

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні кожен окремо, апеляційну скаргу обвинуваченого підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити, вирок суду 1-ї інстанції відносно ОСОБА_8 просили змінити в частині призначеного покарання та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 положення ст. 69 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив її залишити без задоволення, а вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 лютого 2024 року відносно ОСОБА_8 без змін. Вважає вирок суду 1-ї інстанції законним та обґрунтованим, а призначене судом покарання таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України. Надав до суду письмові заперечення щодо апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 .

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Від представника Служби у справах дітей Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області ОСОБА_12 надійшла заява про розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 за відсутності представника служби. Рішення суду просить винести на розсуд суду.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне:

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу , та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл. 28 КПК України, досліджені судом 1-ї інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України, судом 1-ї інстанції у колегії суддів сумнівів не викликає.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судових засіданнях суду 1-ї свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням визнав повністю. Пояснив, що 31 грудня 2020 року він прийшов до будинку своєї матері, де також знаходився і вітчим. Незабаром між ним та вітчимом ОСОБА_11 почалася сварка. Під час сварки він двічі вдарив вітчима по обличчю, а ОСОБА_11 забризкав його обличчя газовим балончиком. Після цього вони почали боротися. Він нащупав на столі ніж та взяв його в руки. Після того, як ОСОБА_11 повалив його на спину, він наніс удар ножем не цілясь. Після конфлікту він пішов умиватися, потім вийшов на подвір`я, де побачив вітчима. Вони почали вести діалог для примирення. Вітчим показав ногу, з якої текла кров. Після цього він допоміг йому дійти до сходин та почав надавати медичну допомогу, накладв жгути (ремінь, верьовку). Потім він викликав швидку допомогу. По приїзду швидкої допомоги він разом з ОСОБА_13 допомогли занести ОСОБА_11 в автомобіль.

Такі показання обвинуваченого підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які підтвердили наявність сварки між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_11 до спричинення обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілому тілесних ушкоджень.

За висновками судово-медичної експертизи № 1 на підставі даних судово -медичного дослідження трупа ОСОБА_11 , лабораторних даних , причиною його смерті стала колото різана рана на передньо внутрішній поверхні лівого стегна з пошкодженням стегнової артерії, синець зовнішньої поверхні лівого стегна утворились від дії плаского предмету, що мав колюче ріжучі властивості типу клинка ножа незадовго до надходження до лікарні та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні і знаходяться у безпосередньому зв`язку з причиною смерті; різана рана 4 пальця правої кісті, яка має ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуючи для свого загоєння у живих осіб термін 6-ти, але не більше 21-го дня і у причинному зв`язку зі смертю не знаходяться, садно в області тіла нижньої щелепи зліва, синці лобної ділянки справа, та 2,3 пальців лівої кисті, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень і у причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.

Згідно з висновком судово медичної експертизи № 8 виявлені при дослідженні трупа колото різана рана на передньо внутрішній поверхні лівого стегна з пошкодженням стегнової артерії, синець зовнішньої поверхні лівого стегна утворились від дії плаского предмету, що мав колюче ріжучі властивості типу клинка ножа довжиною клинка не менш 11,00 см, який мав ріжучу крайку (лезо) середньої гостроти заточки, обух «П» подібної форми товщиною біля 1,5 см., найбільша ширина зануреної в тіло частини складала біля 1,2-1,3 см., незадовго до надходження до лікарні та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя і знаходяться у безпосередньому зв`язку з причиною смерті;

різана рана 4 пальця правої кісті утворилася від дії предмету, який мав ріжучу крайку (лезо) за механізмом натискання та протягування ріжучого краю, індивідуальні конструктивні особливості цього предмету в характері тілесних ушкоджень не відобразилися, незадовго до надходження до лікарні та має ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуючи для свого загоєння у живих осіб термін 6-ти, але не більше 21-го дня і у причинному зв`язку зі смертю не знаходяться;

садно в області тіла нижньої щелепи зліва утворилось від ковзної дії вістря гострого предмету, синці лобної ділянки справа, та 2,3 пальців лівої кисті утворились від дії тупих предметів, індивідуальні та конструктивні особливості яких в характері тілесних ушкоджень не відобразилися, незадовго до надходження до лікарні та мають ознаки легких тілесних ушкоджень і у причинному зв`язку зі смертю не знаходяться;

характер та локалізація виявлених у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень свідчить про те, що місце дії травмуючої сили на тіло співпадає з локалізацією тілесних ушкоджень. Напрямок дії травмуючої сили під час нанесення колото різаної рани лівого стегна співпадає з напрямком ранового каналу, який направлено спереду назад, знизу угору та справа наліво, при цьому, після нанесення основного розрізу лезо клинка продовжувало рух вліво та донизу, чим спричинило додатковий розріз. Напрямок дії травмуючої сили під час нанесення різаної рани 4 пальця правої кисті та садна в області тіла нижньої щелепи зліва був близьким до паралельного до поверхні тіла у місці прикладання. Напрямок дії травмуючої сили під час нанесення синців лобної ділянки справа та 2,3 пальців лівої кисті був близьким до перпендикулярного до поверхні тіла у місці прикладання;

характер та локалізація виявлених у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень свідчить про те, що під час їх нанесення потерпілий та нападник знаходилися обличчям один до одного;

локалізація виявлених у ОСОБА_11 різаної рани 4 пальця правої кисті та синців 2,3 пальців лівої кисті свідчить про те, що вони могли утворитись під час захисту постраждалого від нападника;

характер виявлених у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень не виключає здатність потерпілого до активних дій після заподіяння йому тілесних ушкоджень;

не виключається можливість утворення колото різаної рани на внутрішній поверхні лівого стегна, виявленої у ОСОБА_11 за обставин, викладених у постанові про призначення експертизи;

локалізація тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_11 доступна для спричинення власною рукою, але їх характер виключає таку можливість;

характер тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_11 виключає можливість їх утворення внаслідок його падіння на ніж або падіння ножа на відкриту частину тіла ОСОБА_11 .

Вказані висновки судових медичних експертиз об`єктивно підтверджують показання ОСОБА_8 , надані в суді 1-ї інстанції, про механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , використане знаряддя злочину, ніж, ступень тяжкості тілесних ушкоджень, та встановлюють причинний зв`язок між спричиненням тяжких тілесних ушкоджень та настанням смерті ОСОБА_11 .

Дій ОСОБА_8 нанесення ОСОБА_11 ударів руками в обличчя, а потім і нанесення удару ножом, вказують на їх умисний характер.

Тому, відповідно до встановлених фактичних обставин суд 1-ї інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2ст.121 КК України як умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , що він саме захищався від протиправних дій потерпілого ОСОБА_11 , який приснув йому в обличчя з газового балончику, а потім завалив на стіл, висунуті в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду, спростовуються його ж показами, наданими в суді 1-ї інстанції, про те, що в ході сварки із ОСОБА_11 він перший наніс вітчиму удари руками в обличчя. Вже після цього вітчим застосував відносно нього газовий балончик, а він у відповідь наніс удар ножом. І ці покази об`єктивно підтверджуються вищевказаними висновками судових медичних експертиз, які зазначили, що на тілі ОСОБА_11 виявлені синці на обличчі, синці 2,3 пальців лівої кисті та різану рану 4 пальця правої кисті. Синці та різана рана на пальцях могли утворитись під час захисту постраждалого від нападника.

Сукупність зазначених обставин вказують на те, що між обвинуваченим та ОСОБА_11 виникла обоюдна сварка, в ході якої ОСОБА_8 першим наніс удари ОСОБА_11 , що спровокувала обоюдну бійку, в якій обвинувачений наніс удар ножем. Таким чином, обвинувачений першим застосував насильство до ОСОБА_11 , тому було відсутнє суспільно небезпечного посягання, як підстава для виникнення у ОСОБА_8 права на необхідну оборону в розумінні приписів ст.36 КК України.

Доводи апелянта, що він перебував у стресовому стані за обставин, наведених в обвинувальному акті та встановлених судом, спростовуються висновком судово-психіатричної експертизи № 53, з якого вбачається, що ОСОБА_8 в період часу, відповідному інкримінованому правопорушенню, хронічним психічним захворюваням, тимчасовим розладом душевної діяльності або недоумством не страждав. Виявляв емоційно нестійкий розлад особистості, ускладнений психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невідповідності призначеного йому покарання та довід про необхідність застосування до нього положень ст. 69 КК України, апеляційний суд зазначає наступне.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд 1-ї інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував конкретні обставини вчиненого, ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, сукупність усіх обставин, що характеризують обвинуваченого, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд визнав повне визнання своєї провини та щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.

Із врахуванням вказаного, суд 1-ї інстанції обґрунтовано, із дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України обрав обвинуваченому мінімальну міру покарання, передбачену санкцією ч.2ст.121 КК України.

За приписами ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Судом 1-ї інстанції обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд визнає повне визнання своєї провини та щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.

На довід обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу неврахування судом, що він активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, колегія суддів зазначає, що сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого є складовою і проявом щирого каяття, яке було враховано судом при призначенні покарання.

Інших обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, судом не встановлено.

До цього ж колегія суддів враховує те, що невідшкодуємим наслідком вчиненого злочину стала смерть людини.

Тому, немає підстав до обрання обвинуваченому покарання в порядку ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2ст.121 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданої апеляційної скарги обвинуваченого і не знаходить підстав для зміни вироку, а тому апеляційна скарга обвинуваченого залишається без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404-419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 лютого 2024 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4