Справа № 522/5110/24
Провадження № 1-кп/522/2124/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси №106, кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000219 від 20.03.2024 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурлача Балка, м. Іллічівськ (Чорноморськ), Одеська область, громадянина України, офіційно не працевлаштований, неодружений, із середньою освітою, без місця реєстрації, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

-21.11.2023 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ЗУ «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, незаконно знайшов наркотичний засіб, обіг якого обмежено.

В порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР із подальшими змінами та доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», із подальшими змінами та доповненнями, Наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» із подальшими змінами та доповненнями, вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, за наступних обставин.

Так, 20.03.2024 року приблизно о 10:00 год. (більш точний час встановити не представилось можливим) ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , при невстановлених слідством обставинах, шляхом знахідки незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено, який в подальшому став зберігати при собі, з метою подальшого особистого вживання.

Далі, 20.03.2024 року о 10 год. 55 хв. за адресою: м. Одеса, провулок 2-й Куликовський, буд. 3А ОСОБА_3 , побачивши співробітників Національної поліції України, почав поводити себе підозріло, у зв`язку із чим останнього було зупинено працівниками УКР ГУНП в Одеській області під час патрулювання прилеглої території Приморського району м. Одеса.

В подальшому, в той же день працівниками слідчо-оперативної групи відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області проведено невідкладний особистий обшук ОСОБА_3 , в ході якого у нього виявлено та вилучено три згортки з речовиною білого кольору, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Загальний кількісний вміст метадону становить 0,436 г.

Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України за ознаками: незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини справи, викладенні в обвинувальному акті та надав суду показання про те, що 20.03.2024 року приблизно о 10:00 год., більш точного часу не пам`ятає, його зупинили співробітники поліції в районі ж/д вокзалу, 2-й Куликовський провулок та виявили у нього три згортки з речовиною білого кольору - метадон, яку він прибав з метою особистого вживання.

У вчиненому щиро кається, вказав, що усвідомив протиправність свого вчинку. Пояснив, що придбав вказану наркотичну речовину, з метою позбавитись болю в нозі, щоб мати змогу працювати.

Обвинувачений сказав, що визнає себе виним та просив суд призначити йому мінімальне покарання у виді штрафу.

Прокурор просив призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, з у рахуванням положень ст. 72 КК України, остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 1 місяць.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та суд кваліфікує їх за ознаками: незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене особою протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, офіційно не працевлаштований, із середньою освітою, неодружений, без місця реєстрації, фактично проживає в м. Одеса, раніше судимий, та те, що він вчинив злочин в період іспитового строку.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

Санкція ч. 2 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є раніше судимий, наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме щирого каяття, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, у виді одного року позбавлення волі.

При призначені покарання суд також бере до уваги, що ОСОБА_3 вироком Приморського районного суду м. Одеса від 21.11.2023 року був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік. Однак, належних висновків для себе не зробив і під час іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, тому суд приходить до переконання про неможливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що вказаний вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами та доповненнями), у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, відповідно до якої, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нові кримінальні правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Враховуючи, що ОСОБА_3 , 21.11.2023 року був засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік, при цьому, в період відбування останнього вчинив новий злочин, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання покарання за попереднім вироком суду, та призначити йому покарання у виді одного року одного місяця позбавлення волі.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України та більш м`якого покарання у даному випадку не передбачено.

Запобіжний захід, застосований ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.03.2024 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання слід змінити на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із призначенням останньому реальної міри покарання.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В обвинувальному акті зазначено, що витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 22.03.2024 року склали 6058 гривень 24 копійки, на підтвердження чого до матеріалів кримінального провадження було долучено висновок експерта від 15.02.2023 року №СЕ-19/116-24/5203-НЗПРАП.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, накладений арешт на майно ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.03.2024 року підлягає скасуванню.

Особи потерпілими не визнавалися, цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 50, 61, 65, 71, 72, 309 КК України, ст. 100, 122, 124, 126, 174, 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, з урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України приєднати частково один місяць позбавлення волі з невідбутого ним покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2023 року, за яким ОСОБА_3 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік, та остаточно ОСОБА_3 до відбування призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.03.2024 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання, змінити на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із призначенням останньому реальної міри покарання, який до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Взяти під варту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 18.04.2024 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 судові витрати, витрачені на залучення експертів у зв`язку з проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів - у сумі 6 058 (шість тисяч п`ятдесят вісім) гривень 24 (двадцять чотири) копійки.

Накладений арешт ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.03.2024 року на майно вилучене в ході обшуку, а саме: 3 згортки з речовиною білого кольору, які поміщено та опечатано до полімерного пакету №CRI 1213224, - скасувати.

Речові докази у даному кримінальному провадженню:

- 3 згортки з речовиною білого кольору, які поміщено та опечатано до полімерного пакету №CRI 1213224 - знищити.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1