Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/7009/23
Провадження №: 1-кп/332/173/24
Вирок

Іменем України

01 березня 2024 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із загальною середньою освітою,не працевлаштованого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89КК України.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185, ч. 1 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в:

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим відповідним законом № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по теперішній час.

25 липня 2023 року, близько 23:10 години, ОСОБА_4 , перебував біля будинку №37 А, що розташований по вул. Історичній в м. Запоріжжі, де в кущах помітив раніше незнайомого чоловіка, який спав. Поруч з вказаним чоловіком, на землі, лежав мобільний телефон. Підійшовши ближче, ОСОБА_4 побачив на плечі чоловіка сумку, тоді у нього виник умисел на викрадення вищевказаної сумки та мобільного телефону. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України, згідно Указу Президента України введено воєнний стан, знаходячись біля будинку № 37А, по вул. Історичній в м. Запоріжжі, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон «Хіаоmі Rеdmі Nоtе 10 Рrо», у корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який лежав на землі поряд з потерпілим ОСОБА_6 та ринкова вартість якого, з урахуванням зносу, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 267 від 23.09.2023, складає 5000 гривень 00 копійок (п`ять тисяч гривень, нуль копійок), що належить останньому, а також, сумку, яка була розташована на тілі потерпілого ОСОБА_6 через плече, в якій знаходилась банківська картка № НОМЕР_3 , емітентом якої є «ПриватБанк», з якої ОСОБА_4 в подальшому, в період часу з 23:27 годин 25.01.2023 по 05:04 годин 26.01.2023, виконав 6 операцій за допомогою банківського терміналу, та 5 операцій шляхом перерахування на інтернет - ресурси, здійснив крадіжку грошових коштів на загальну суму 83 212 гривень. Після цього ОСОБА_4 , разом з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, та розпорядився майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток у розмірі 88 212 гривень. Крім цього, 25 липня 2023 року приблизно о 23:20 годин, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в сумці, яку 25 липня 2023 року, близько 23:10 години, таємно викрав у потерпілого ОСОБА_7 , який спав в кущах біля будинку АДРЕСА_2 , виявив банківську картку з номером: НОМЕР_3 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , емітентом якої є «Приват Банк», яка в силу положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є персоніфікованою пластиковою карткою, що надає її власнику можливість безготівкової оплати товарів або послуг, а також, отримання готівкових коштів у відділеннях банків та банкоматах, та являється офіційним документом. Після чого, переслідуючи корисливий мотив для себе, з метою крадіжки офіційного документа та використання його для незаконного збагачення, ОСОБА_4 усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно, таємно, протиправно здійснив крадіжку грошових коштів з банківського рахунку вказаної картки за допомогою фінансових операцій, використавши при цьому пін - код вказаної картки який був написаний на папірці та знаходився під чохлом викраденого мобільного телефону «Хіаоmі Rеdmі Nоtе 10 Рго» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно 25.02.2022 року, приблизно в 23.00 він побачив, що п*яний, раніше не знайомий йому, ОСОБА_6 лежить у кущах, а поряд з ним лежить мобільний телефон, а також на ньому була сумка. Він вирішив скориставшись що його ніхто не бачить викрасти телефон та сумку. Він забрав телефон, сумку, та пішов додому . Дома за адресою: АДРЕСА_1 він почав дивитись, що є в сумці, та знайшов картку, та також знайшов пін код до картки. Потім він знімав гроші в банкоматі та витрачав їх в онлайн - казино. Витратив суму указану в обвинувальному акті. Телефон потім повернув потерпілому. Гроші потерпілому не повернув.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 25 липня 2023 року, пізно ввечері він вживав спиртні напої, в Заводському районі м. Запоріжжя. Потім він не пом*ятає, що було. Він прокинувся вночі, побачив що в нього пропала сумка з телефоном та кредитною картою. Він пошукав сумку поряд, не знайшов її, та написав заяву про вчинене кримінальне правопорушення до поліції з заявою про викрадення його речей. Пізніше поліція знайшла крадія, повернула телефон, який був у нього викрадений. В судовому засіданні 29.02.2024 обвинувачений віддав йому 10000 грн. До цього обвинувачений з ним ніколи не зв*язувався, пропозицій про добровільне відшкодування матеріальної шкоди не надавав. Зараз він також бажає отримати від обвинуваченого повну компенсацію матеріальної шкоди, яку йому завдано у зв*язку з зняттям з його карти 83212 грн. Просить призначити покарання на розсуд суду, але не пов*язане з позбавленням волі.

Приймаючи до уваги, що учасниками судового провадження не оспорюються наведені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення, враховуючи, що учасники судового провадження проти цього не заперечують, та немає сумнівів у тому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і роз`яснення суду щодо позбавлення у даному випадку права їх оскарження в апеляційному порядку, добровільності такої позиції, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження зазначених обставин у кримінальному провадженні. Судом встановлено скорочений порядок дослідження доказів.

Органом досудового слідства дії обвинуваченого були кваліфіковані за ст. 185 ч. 4 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, повторно. Суд вивчивши дані про судимості обвинуваченого вважає за необхідне виключити з обвинувачення ознаку повторності, оскільки ОСОБА_4 є особою раніше не судимою в силу ст. 89 КК України.

Отже, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про доведеність пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та за ч. 1 ст. 357 КК України як привласнення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів.

При призначенні покарання обвинуваченому відповідно до положень ст.ст. 65-67 КК України, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, що за ст. 185 ч. 4 віднесено законодавством до тяжкого злочину, за ст. 357 ч. 1 КК України є кримінальним проступком; характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб діяння; дані, які характеризують особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 раніше не судимий в силу ст.89 КК України, суспільно-корисною працею не займається, міцних соціальних зв`язків не має, під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі за вчинення більш тяжкого кримінального правопорушення за ст. 185 ч.4 КК України, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Остаточне покарання визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, згідно ст. 70 ч.1 КК України.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого , конкретних обставин скоєння злочину, позицію потерпілого, який просив не позбавляти свободи обвинуваченого, а також враховуючи, що обвинувачений під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження у суді, частково погасив матеріальну шкоду спричинену злочином шляхом повернення викраденого майна потерпілому, та частково виплатив обвинуваченому кошти, які були викрадені у нього, суд прийшов до висновку, що обвинувачений на теперішній час загрози для суспільства не становлить, соціально адаптований.

Отже, забезпечити виправлення ОСОБА_4 можливо без реального відбування ними покарання, без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за їх поведінкою та виконанням покладених на них обов`язків органами пробації протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченими умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням їх прав і свобод.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 349,373-374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п*ять років, за ст. 357 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік. Остаточне покарання визначити обвинуваченому шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, згідно ст. 70 ч.1 КК України у виді 5 років позбавлення волі .

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази - мобільний телефон «Хіаоmі Rеdmі Nоtе 10 Рrо» у корпусі чорного кольору, що знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 , повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1