справа № 619/3797/24
провадження № 1-кс/619/633/24
УХВАЛА

іменем України

31 травня 2024 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , внесеного до ЄРДР № 0000079 від 25 травня 2024 року за ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в:

Прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000079 від 25 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 24 травня 2024 року під час проведення огляду місця події, в період часу з 13:32 год по 13:41 год, на відкритій ділянці місцевості по АДРЕСА_1 , у військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено посвідчення водія із ознаками підробки.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відшукання предметів, знарядь та інших речових доказів, а також встановлення фактичних відомостей щодо вищевказаних протиправних дій, 24.05.2024 дізнавачем СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 було здійснено виїзд з метою огляду місця події, а саме: відкритої ділянки місцевості по АДРЕСА_1 , де за добровільною згодою у військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено: - посвідчення водія серія та номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , яке поміщено до сейф - пакету PSP 1263202 з пояснювальним написом, підписами учасників слідчої дії.

25 травня 2024 року дізнавачем СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 винесено постанову про визнання речових доказів та передачу на зберігання вищевказаного вилученого майна.

25 травня 2024 року дізнавачем СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесено постанову про призначення судово-технічної експертизи документів - посвідчення водія серія та номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 з метою встановлення факту підроблення вказаного документу.

Метою накладання арешту на вищезазначене майно є збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, для забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність їх використання в ході досудового розслідування в якості доказів, для призначення судово-технічної експертизи документів.

Прокурор у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій клопотання підтримала, просить його задовільнити з підстав, зазначених у ньому, та судовий розгляд провести у її відсутність.

Особа, в якої фактично знаходилося вилучене майно ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого (а у визначених законом випадках дізнавача) та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи стислі строки, встановлені законом для розгляду клопотання, вжиття судом необхідних заходів для забезпечення явки в судове засідання учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання без участі сторін та без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів відповідно до положень частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторін кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 травня 2024 року до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що є достатні підстави вважати, що вилучене майно зазначене в клопотанні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування.

Також, слідчим суддею враховується, що на підставі постанови дізнавача від 25 травня 2024 року вказане майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, на даний час триває досудове розслідування, експертизи по справі не проведені.

Отже, вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

Вилучене майно повинно бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема, для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів, необхідних для подальшого проведення слідчих дій та судових експертиз.

Статтею 100 КПК України передбачено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зазначає, що арешт майна з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Враховуючи, що вилучене майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про те, воно відповідає критеріям майна, визначеним статтею 98 КПК України, на яке відповідно до положень ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений арешт.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довела необхідність арешту тимчасового вилученого майна, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу та є достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Отже, виходячи з вищевикладеного, з урахуванням фактичних обставин справи, слідчий суддя вважає, що арешт посвідчення водія серія та номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, користуванням та розпорядження майном, до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні чи ухвалення відповідного судового рішення або рішення слідчого судді, залишивши вказане посвідчення на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.

Саме такий спосіб та місце зберігання арештованого майна є ефективним, оскільки буде сприяти дієвості кримінального провадження, завданням досудового розслідування. При цьому належить врахувати, що арешт майна має тимчасовий характер, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст.219 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132,170-173 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт в рамках кримінального провадження № 0000079 від 25 травня 2024 року на тимчасово вилучене майно 24.05.2024 під час проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості по АДРЕСА_1 , який полягає у забороні відчуження, розпорядження та користування майном, а саме: - на посвідчення водія серія та номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке поміщено до сейф - пакету PSP 1263202 з пояснювальним написом, підписами учасників слідчої дії, до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні чи ухвалення відповідного судового рішення або рішення слідчого судді, залишивши вказане посвідчення на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.

Зберігання арештованого майна здійснювати відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню після її постановлення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

У разі відсутності слідчого, прокурора під час оголошення судового рішення його копію надіслати таким особам не пізніше наступного робочого дня.

Виконання ухвали покласти на дізнавача СД ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 .

Роз`яснити положення, які закріплені в ч.1 ст.174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1