Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2091/24

Номер провадження: 1-кс/511/517/24

27.05.2024 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання старшого слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000385 від 25.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, в обґрунтування якого слідчий зазначив, що 25.05.2024 року до Роздільнянськго РВП надійшло повідомлення від працівників прикордонної служби про те, що 25.05.2024 року біля 08:30 години на околиці с. Степове, Роздільнянського району ними був зупинений автомобіль марки Форд, р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснювали перевезення мешканця Дніпропетровської області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою незаконного перетину державного кордону України поза межами пропуску.

Під час проведення досудового розслідування громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , добровільно видав належний йому мобільний телефон, органом досудового розслідування у період часу з 12:34 год. до 12:49 год. 25.05.2024 року проведено огляд телефону марки «РОСО» синього кольору моделі Х3NFC з ІМЕІ 1 : НОМЕР_2 , ІМЕІ2 : НОМЕР_3 , під час проведення якого було виявлено та вилучено телефон марки «РОСО» синього кольору моделі Х3NFC з ІМЕІ 1 : НОМЕР_2 , ІМЕІ2 : НОМЕР_3 поміщено до сейф пакету CRI 1201708 .

Позиція учасників розгляду клопотання.

Старший слідчий СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 надіслала на адресу суду заяву, згідно якої просила розгляд клопотання проводити без її участі.

Власник майна ОСОБА_7 надіслав заяву відповідно до якої вказав, що повідомлений про розглад клопотання, заперечень, доповнень не має.

Інші учасники в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Слідчим відділом Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження № 0000385 від 25.05.2024року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 332 КК України.

Частина перша статті 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 25 травня 2024 року, вищевказане майно визнано речовим доказом.

Положення статті 98 КПК України регламентують, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно пункту першого частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Також, слідчий суддя при розгляді клопотання врахував: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна.

Відносно розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

При цьому, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

На підставі встановлених обставин, а також зважаючи на те, що вилучене під час досудового розслідування майно має значення речового доказу та є підстави вважати, що в подальшому може бути використане, як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що вказане клопотання є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 98, 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого задовольнити.

Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів, на вказане в клопотанні тимчасово вилучене майно, а саме на телефон марки «РОСО» синього кольору моделі Х3NFC з ІМЕІ 1 : НОМЕР_2 , ІМЕІ2 : НОМЕР_3 поміщено до сейф пакету CRI 1201708.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1