Справа № 466/5389/24
Провадження № 1-кс/466/1689/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 23.06.2023 року про закриття кримінального провадження №0000021 від 03.12.2012 року

встановив:

16.05.2024 року до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 23.06.2023 року про закриття кримінального провадження №0000021 від 03.12.2012 року, в якій просить скасувати вказану постанову.

Свої вимоги мотивує тим, що постанова слідчого ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 23.06.2023 року про закриття кримінального провадження №0000021 від 03.12.2012 року в частині ст. 197-1 ч. 3 КК України є незаконною та необґрунтованою, винесеною передчасно без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження. Зазначає, що у постанові не обґрунтована підстава для закриття провадження та не виконано всі необхідні слідчі дії, а тому просила скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав, давши пояснення, аналогічні викладеним у скарзі та доповненнях до скарги. В останнє судове засідання 17.06.2024 не з`явився, надіслав заяву про розгляд скарги без його участі, доводи, викладені у скарзі підтримує та просить скаргу задовольнити.

Слідчий СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до ст. 107 ч. 4 КПК України - у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Ознайомившись з матеріалами, долученими до скарги, вважаю, що скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно п.5 ч.1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Як встановлено слідчим суддею, в провадженні СВ ВП №1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0000021 від 03.12.2012р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 358, ч.2 ст. 194, ч. 3 ст. 197-1 КК України.

23.06.2023 року слідчим СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 прийнято постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 03.12.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 358, ч.2 ст. 194, ч. 3 ст. 197-1 КК України, в частині ст. 197-1 ч. 3 КК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч.3 КК України.

Відповідно до положень Глави 24 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Тобто наведені положення застосовуються у разі, коли на підставі доказів об`єктивно встановлена відсутність хоча б однієї ознаки складу злочину.

Правова природа даного виду оскарження процесуального рішення слідчого (детектива) та прокурора, в порядку п.3 ч.1 ст. 303 КПК України, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, слідчий дійшов висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Однак, слідчий суддя не може погодитися з таким процесуальним рішенням слідчого ОСОБА_5 та вважає його передчасним, оскільки слідчим не вжиті всі дії по розслідуванню кримінального провадження, для встановлення істини у справі.

Крім того, заслуговують на увагу посилання потерпілої ОСОБА_4 про те, що в ході розслідування не вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування.

Разом з тим, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження не містить висновків слідчого про результати проведення будь-яких слідчих дії або про причини їх не проведення, як не містить і посилання на докази та мотиви, на підставі яких слідчий прийшов до висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Відтак, мотиви прийняття слідчим постанови про закриття кримінального провадження не узгоджуються із обставинами, зазначеними заявником.

Статтею 8 КПК передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Бєлоусов проти України заява №4494/07 від 07 листопада 2013 року у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (див., наприклад, рішення від 19 липня 2012 року у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine), заява №31939/06, п. 55).

Вказані обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів, у зв`язку з чим висновок слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках,- на потерпілого.

Однак, не зважаючи на вказані вимоги закону, слідчим СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП України у Львівській області жодних доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження, слідчому судді не надано.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Однак, всупереч вимог ст. 94 КПК України, слідчий не дав зібраним доказам належну правову оцінку в постанові про закриття кримінального провадження з врахуванням всіх обставин справи в їх сукупності. Крім того, слідчий у постанові про закриття кримінального провадження належним чином не мотивував своїх висновків, а також під час досудового розслідування не вжив всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та закрив кримінальне провадження.

Таким чином, при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження №0000021 від 03.12.2012 року, слідчий допустив неповноту досудового розслідування, не надав належної оцінки обставинам кримінального провадження, провів не всі необхідні слідчі дії для забезпечення виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, а тому суд вважає, що перевірка заяви про злочин проведена неповно, у зв`язку з цим постанова від 23.06.2023 року про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 55, 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 23.06.2023 року про закриття кримінального провадження №0000021 від 03.12.2012 року - задовольнити.

Постанову слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 23.06.2023 року про закриття кримінального провадження №0000021 від 03.12.2012 року в частині ст. 197-1 ч. 3 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1