Справа № 396/791/24
Провадження № 1-кп/396/194/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2024 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Свірневе, Голованівського району Кіровоградської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , освіта повна загальна середня, не працюючий, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей і осіб похилого віку не має, військовозобов`язаний, є добровольцем «Української добровольчої армії» у складі 3-го окремого батальйону «Волинь», раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч.3 ст. 357 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_5
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив незаконне проникнення до житла, а також вчинив незаконне заволодіння важливим особистим документом.
Кримінальні правопорушення були вчинені за наступних обставин.
Судом встановлено, що 17.04.2024 року, близько 21 години, більш точного часу ні судом, ні в ході проведення досудового розслідування не встановлено, гр. ОСОБА_3 , прийшов до домоволодіння співмешканки ОСОБА_5 , розташованого за адресою АДРЕСА_3 , який належить їй на праві приватної власності, відповідно до договору купівлі продажу НСК 120582, зареєстрованого в реєстрі за №354, та маючи терміново заборонний припис НОМЕР_1 від 16.04.2024, де в нього, достовірно знаючи про відсутність власниці за місцем проживання, виник умисел на проникнення до вказаного житла.
Реалізовуючи свій прямий умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла, здійснене всупереч волі володільця, ОСОБА_3 зайшов на подвір`я вказаного домоволодіння, підійшов до будинку, де в порушення вимог основного Закону, а саме - ст. 30 Конституції України, яка гарантує право кожного громадянина на недоторканність житла чи іншого володіння особи, діючи умисно, усвідомлено, ударом ноги вибив вхідні двері та без дозволу власниці будинку зайшов до однієї з кімнат, де почав розкидати речі та зібрав продукти харчування і викинув на смітник.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 вчинив незаконне проникнення до житла, тобто порушив гарантоване право особи, яка є його власником та в ньому проживає на недоторканність її житла.
Крім того, продовжуючи злочинну діяльність, 17.04.2024 року, близько 21 години, більш точного часу ні судом, ні досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи в будинку співмешканки ОСОБА_5 , розташованого за адресою АДРЕСА_3 , вів переписку в телефоні з ОСОБА_5 , в якій виражав свої неприязні до неї стосунки, після чого у ОСОБА_3 виник умисел на незаконне заволодіння важливими особистими документами.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння важливими особистими документами ОСОБА_5 , а саме свідоцтвом про народження дитини ОСОБА_6 , серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про народження дитини ОСОБА_7 , серії НОМЕР_3 , діючи умисно, шляхом вільного доступу з шафи дістав папку з свідоцтвами про народження дітей, в якій були інші офіційні документи, умислу на заволодіння якими у ОСОБА_3 не було, після чого забрав папку із собою та залишив будинок.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 незаконно заволодів важливим особистим документом.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, пояснивши, що обставини вчинення злочинів, повністю відповідають викладеним в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаюється, стверджуючи, що такого більше не повториться, просить суворо не карати та призначити покарання у вигляді штрафу, який зобов`язується сплатити.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що обвинувачений ОСОБА_3 без дозволу проник до її домоволодіння, а також зазначила, що обвинувачений також забрав з її домоволодіння свідоцтва про народження дітей. Крім того вказала, що обвинувачений систематично вчиняє по відношенню до неї психологічне та економічне насильство.
Зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, врахувавши думку прокурора, яким запропоновано дослідити докази у справі відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України, з`ясувавши думку обвинуваченого, який погодився дослідити докази в порядку запропонованому прокурором, після роз`яснення наслідків такого розгляду, судом обмежено дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілої та оголошенням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, оскільки показання останнього повністю відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав себе винним у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, зважаючи на дослідження судом доказів в порядку, передбаченому ст.349 ч.3 КПК України, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 в межах пред"явленого обвинувачення кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 162 КК України, так як обвинувачений 17.04.2024 року вчинив незаконне проникнення до житла та за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння важливим особистим документом.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст. 12 КК України - скоєно кримінальні проступки.
Обставинами, що пом`якшують покарання передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжує покарання передбаченою ст. 67 КК України - судом не встановлено.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей і осіб похилого віку не має, військовозобов`язаний, є добровольцем «Української добровольчої армії» у складі 3-го окремого батальйону «Волинь», на «Д» обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
На підставі ст.65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Таким чином, зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 162 КК України та за ч.3 ст. 357 КК України слід призначити у межах санкції даних статтей у виді штрафу.
Згідно ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів, суд призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Пленум Верховного суду України у п. 21 Постанови №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання»"(з наступними змінами) роз`яснив, що при вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинання менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен врахувати крім даних про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість, їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, і суд не вбачає підстав для його обрання, до набрання вироком суду законної сили.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, ч.3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 162 КК України, - у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок;
- за ч. 3 ст. 357 КК України, - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п"ятдесят) гривень 00 копійок.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 , у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок.
Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:
- слід взуття на дактилоскопічній плівці, вилучений з місця огляду 18.04.2024, який зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: ОСОБА_1