Справа 688/893/24
№ 1-кс/688/502/24
Ухвала

про накладення арешту на майно

28 лютого 2024 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання начальника відділення розслідування злочинів скоєних в сфері транспорту СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000363 від 26.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про арешт майна,

встановив:

Начальник відділення розслідування злочинів скоєних в сфері транспорту СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся із клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000363 від 26.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 25.02.2024 року, близько 22:40 год, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Hyundai», моделі «SantaFe», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись ним по вул.Острозькій в м. Ізяслав Шепетівського району Хмельницької області, зі сторони с. Лютарка в напрямку центру міста Ізяслав, неподалік будинку №17 вказаної вище вулиці, допустив наїзд на лежачого на проїжджій частині дороги ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 . Після скоєння вказаної ДТП, ОСОБА_5 з місця події зник у невідомому напрямку. Внаслідок ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді полі травми, перелом тазу та відкритого перелому правої ноги, із якими його госпіталізовано до відділення анастезіології та інтенсивної терапії КНП «Ізяславської МБЛ», де 26.02.2024 року біля 01:00 год ОСОБА_6 від отриманих внаслідок ДТП травм помер.

26.02.2024 року за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000363 та розпочато досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Після проведення огляду місця події 26.02.2024 року, за вказаним вище фактом, автомобіль марки «Hyundai», моделі «SantaFe», державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , вилучений та поміщений на зберігання до спеціального майданчику, для тимчасового зберігання затриманого автотранспорту у м. Шепетівка по вул. Старокостянтинівське шосе, 31, на час розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль марки «Hyundai», моделі «SantaFe», державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_7 , АДРЕСА_2 .

26.02.2024 року постановою заступника начальника відділення розслідування злочинів скоєних в сфері транспорту СВ Шепетівського РУП ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , вказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З метою проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, збереженні речового доказу, виникла необхідність у його арешті, так як у разі не застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, це може призвести до зникнення, втрати або пошкодження слідів кримінального правопорушення на транспортному засобі та перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд клопотання без їх участі, підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Слідчий суддя вважає, що неявка прокурора та слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Статтею 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України визначено правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи, що вилучений автомобіль марки «Hyundai», моделі «SantaFe», державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , визнано речовим доказом, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що з метою збереження речового доказу слід накласти арешт на майно із забороною відчуження, користування та розпорядження ним.

В частині вимог клопотання, щодо заборони іншим особам відчужувати, розпоряджатися та користуватися майном, на яке накладається арешт, відмовити, оскільки слідчим не конкретизовано коло осіб, яких стосується така заборона.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчий суддя враховує приписи, наведені у ч.3 ст.132 КПК України, відповідно до яких застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання належить задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання начальника відділення розслідування злочинів скоєних в сфері транспорту СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000363 від 26.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Hyundai», моделі «SantaFe», державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , належить на праві власності ОСОБА_7 , заборонивши власнику та користувачу ОСОБА_5 , користуватись, розпоряджатись та відчужувати вказаний вище автомобіль.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню начальником відділення розслідування злочинів скоєних в сфері транспорту СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ігор ОГОРОДНІК