ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/343/24 Справа № 199/550/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, особи з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України (далі-КК),-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 березня 2024 року включно.

Одночасно підозрюваному ОСОБА_8 встановлено заставу в розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає - 90 840,00 грн. Також слідчим суддею визначено, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_8 застави, у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, на нього будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою на визначений ними час;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає підозрюваний, без відповідного дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну постійного місця проживання;

- утримуватись від спілкування із особами, які мають статус свідків;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон, або інші документи, що надають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_8 строком до 19 березня 2024 року, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

Попереджено підозрюваного ОСОБА_8 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що влітку 2023 року він знаходився на полігоні в АДРЕСА_2, де на відкритій ділянці місцевості побачив предмет, візуально схожий на гранату із запалом, в корпусі зеленого кольору. Усвідомлюючи, що знайдений ним предмет є вибуховою речовиною та вибуховим пристроєм, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел спрямований на незаконне носіння, придбання та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв, привласнив знайдену ним гранату із запалом, тим самим придбав вибухову речовину та вибуховий пристрій, чим порушив положення ст. 39 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576.

Після чого ОСОБА_8 , незаконно зберігаючи предмет, схожий на гранату, при собі, у невстановлений час та спосіб переніс її за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де сховав у невстановленому місці, тим самим став незаконно її зберігати.

20.01.2024 приблизно о 15:30 годині ОСОБА_8 прийшов за місцем свого мешкання, де взяв предмет, схожий на гранату, який він зберігав у невстановленому місці та поклав до кишені куртки, одягненої на ньому, в той момент та, утримуючи його при собі, направився до своєї бабусі ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Далі ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1, поруч з ОСОБА_11 дістав з кишені куртки предмет, схожий на гранату та почав вимагати грошові кошти з останньої, при цьому погрожуючи підірвати гранату, на що ОСОБА_11 було викликано працівників поліції.

Так, 20.01.2024 в період часу з 19:02 години по 19:24 години слідчим СВ відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_12 в порядку ст.208 КПК затримано ОСОБА_8 та старшим інспектором УВТС ГУНП в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_13 в присутності двох понятих та захисника ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ст. 208, 236 КПК України, біля буд. АДРЕСА_1 проведено особистий обшук ОСОБА_8 , в ході якого в правій кишені куртки виявлено та вилучено корпус гранати М67 та запал ФА 213, які ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав за місцем мешкання.

Відповідно до висновку експерта від 22.01.2024 № СЕ-19/104-24/2947-ВТХ надані на дослідження предмети за зовнішніми ознаками, маркуванням, фізичними та геометричними параметрами відповідають: - найбільш ймовірно конструктивно оформленому заряду вибухової речовини, а саме спорядженому корпусу осколкової наступальної ручної гранати типу М67, промислового виготовлення, який найбільш ймовірно відноситься до категорії вибухових речовин; - запалу типу М213 до ручної гранати, промислового виготовлення, який найбільш ймовірно відноситься до категорії вибухових пристроїв.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у незаконному носінні, зберіганні, придбанні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК.

20.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК.

20.01.2024 о 15:42 год. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК та 21.01.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК.

22.01.2024 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку незаконністю, необґрунтованістю та невмотивованістю.

В обґрунтування зазначає, що слідчим суддею незаперечно встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 власними діями показав позитивний приклад щодо мобілізації та захисту країни, адже з урахуванням хворобливого стану здоров`я, наявного у нього з дитячих років, мав усі підстави для того, щоб не бути призваним на військову службу, але не тільки цього не зробив, а й погодився добровільно захищати Україну.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі вбачаються виключно ризики вчинення підозрюваним якихось дій щодо своїх близьких. Однак, саме цю обставину слідчим суддею не оцінено і не враховано, адже бабуся підозрюваного відразу після його затримання почала йому передавати всіма можливими шляхами передачі з продуктами харчування, а батько повідомив стороні захисту про те, що він ніяких негативних свідчень стосовно свого сина не давав, а конфлікт у нього існує виключно із дружиною, з якою він наразі перебуває у стані розірвання шлюбу. Водночас слідчим суддею не враховано й ті обставини, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності ніколи не притягувався, за безпосередньої участі сторони захисту предмет, схожий на бойову гранату, видав добровільно, визнав свою винуватість у незаконному зберіганні цієї зброї та щиро кається.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин, сторона захисту вважає, що слідчим суддею не доведено неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів.

Тому захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2024 року та постановити нову, якою змінити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із постійним його перебуванням з 22-00 год вечора до 06-00 год ранку щодоби за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою змінити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із постійним його перебуванням з 22-00 год вечора до 06-00 год ранку щодоби за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив відмовити у її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, та санкція ч.1 ст.263 КК, за якою йому повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК та наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, доведена прокурором та встановлена слідчим суддею під час судового розгляду клопотання, не оспорюється стороною захисту в апеляційній скарзі, а тому згідно ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Разом з тим, всупереч твердженням сторони захисту, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, репутацію підозрюваного, який раніше не судимий, майновий та сімейний стан, який одружений, має на утриманні малолітню доньку, є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства, має хворобливий стан здоров`я, проходив військову службу у ЗСУ з квітня 2022 року, проте визнаний непридатним для подальшої служби через захворювання серця, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційних джерел доходу не має та дійшов правильного висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, зокрема, у вигляді домашнього арешту у певний період доби, на чому наполягає сторона захисту, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

При цьому, слідчий суддя врахував, що незважаючи на хворобливий стан здоров`я, ОСОБА_8 , зі слів близьких, зловживав алкоголем, а його позитивний приклад щодо мобілізації та захисту країни не завадив йому здійснити дії щодо близьких осіб, через які останні були наражені на небезпеку застосування предмета, схожого на гранату.

За таких обставин доводи сторони захисту про недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Також слідчий суддя, дотримуючись приписів ч.4 ст.182 КПК, правильно визначив розмір застави, який відповідає обставинам кримінального правопорушення, майновому та сімейному стану підозрюваного ОСОБА_8 , інших даних про його особу та встановлених судом ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та є достатньою мірою для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК, а також з дотриманням вимог ст.ст.194,196 КПК, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19 березня 2024 року включно та альтернативою внесення застави. Тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2024 року, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 березня 2024 року включно та альтернативою внесення застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4