Справа № 309/2617/21
Провадження № 1-кп/309/236/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хуст кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Одайпіль Тетіївського району Київської області, громадянки України, незаміжньої, яка має середню спеціальну освіту, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_4 з 9 жовтня 2020 року, відповідно до наказу №26 від 08.10.2020 фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , була прийнята на роботу та працювала кожну третю добу з 9 години 00 хвилин по 9 годину 00 хвилин наступного дня на посаді продавця-консультанта продовольчих товарів у магазині «Універсам 2000», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та відповідно до пункту 1. договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність касира, укладеного з ФОП ОСОБА_5 від 10 жовтня 2020 року, несла повну матеріальну відповідальність за збереження довірених їй матеріальних цінностей та являлась матеріально-відповідальною особою. Також, згідно з пунктом 2 розділу «Завдання та обов`язки продавця підпункту 9 Трудового договору від 09 жовтня 2020 року, вона проводила відпуск, продаж товарів через програмне забезпечення з видачею відповідного чеку клієнтам.

У свою чергу, у період з 1 січня по 1 березня 2021 року продавець-консультант - обвинувачена ОСОБА_4 у даному магазині здійснювала продаж продуктів харчування фізичної-особи підприємця ОСОБА_6 , який також здійснює підприємницьку діяльність у цьому ж магазині спільно з ФОП ОСОБА_5 .. У вказаний період ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, привласнила грошові кошти з каси магазину за наступних викладених обставин. Працюючи у вказаний період на касі у вказаному магазині продавець-консультант ОСОБА_4 здійснила відпуск покупцям магазину товарів - продуктів харчування, які провела через програмне забезпечення комп`ютерної мережі магазину, однак чеки на вказаний товар не сформувала, операцію по продажу товару не закінчила, отримала від покупців грошові кошти, відпустила товар, після чого видалила інформацію про вказаний придбаний товар з програми, а отримані грошові кошти за його оплату привласнила. Таким чином, згідно акту інвентаризації від 10 липня 2021 року ОСОБА_4 привласнила грошові кошти на загальну суму 49669грн.49коп., спричинивши ФОП ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов не заявлений.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.1 КК України, визнала повністю, щиро розкаялася у скоєному та підтвердила суду обґрунтованість обвинувачення.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, подав до суду заяву /арк.спр.33/, в якій просив розглянути справу в його відсутність та просив суд застосувати до обвинуваченої сувору міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 згідна з доказами, зібраними відносно неї органами досудового розслідування і вважає за недоцільне дослідження їх в судовому засіданні, так як вину у вчиненому злочину визнає повністю, зміст та значення ст.349 ч.3 КПК України їй зрозумілі.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Зібрані по кримінальному провадженню докази, достовірність та істинність яких ОСОБА_4 не оскаржує, у їх сукупності дають підставу суду зробити висновок, що її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.191 КК України, як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі.

Відповідно до вимог ст.50,65 КК України: особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним /відповідним/ характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися судом до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує:

-ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином;

-дані про особу винної, яка раніше не судима /арк.спр.81/; в лікарів психіатра та нарколога психо-наркологічного відділення КНП «Хустська центральна лікарня імені Віцинського Остапа Петровича» Хустської міської ради не лікується /арк.спр.84/; в теперішній час не працює; за місцем проживання в в Хустському районі Закарпатській області за адресою: с.Березово Хустського району Закарпатської області характеризується позитивно /арк.спр.82/; сама виховує неповнолітнього сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /арк.спр.83/;

-те, що вона вину повністю визнала, у вчиненому щиро розкаялася;

-має постійне місце реєстрації, проживання в Київській області і міцні соціальні зв`язки, її відношення до скоєного, поведінку після вчиненого, яка містить ознаки щирого каяття, її поведінку в судовому засіданні;

-позицію потерпілого, який просив суд застосувати до обвинуваченої сувору міру покарання;

-наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують її покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає: повне визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи усі вищевикладені обставини, беручи до уваги думки учасників судового розгляду, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Проте, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності; врахувавши обставини, передбачені ст.65 КК України, у тому числі наявність трьох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, відсутність обставин, що обтяжують її покарання; беручи до уваги думки учасників судового розгляду; ставлення обвинуваченої до вчиненого; повне визнання обвинуваченою своєї вини, її щире каяття, а також, приймаючи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення /злочину/; дані про її особу, а саме те, що у неї на утриманні перебуває неповнолітня син, 2011 року народження, якого вона виховує самостійно, суд на підставі ст.75 КК України, дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши їй іспитовий строк 1 рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України. Таке покарання, за глибоким переконанням суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, буде відповідати цілям покарання.

Відомості про процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.368, 370, 373-375 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ст.191 ч.1 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 1 /одного/ року позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку, який суд визначає в 1 /один/ рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до пунктів 1,2 частини 1 та пункту 2 частини 3 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1