Справа № 153/1850/23
Провадження №11-кп/801/228/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

представника підозрюваного ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

встановив:

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 грудня 2023 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення діянь, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України на підставі ст. 45 КК у зв`язку із дійовим каяттям і кримінальне провадження відносно нього закрито.

Згідно з ухвалою суду, ОСОБА_7 на початку березня 2023 року, точної дати не встановлено, знайшов в мережі Інтернет оголошення про виготовлення посвідчень водія з будь-якими категоріями та в ході спілкування із невідомою особою в мережі Інтернет йому за винагороду у сумі 5500 гривень запропоновано отримати посвідчення водія з категорією ОСОБА_10 , якої у ОСОБА_7 на той час не було. У той же час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою та надає право керування транспортним засобом, з метою використання його у власних цілях, а саме посвідчення водія категорії «А» на власне ім`я. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на пособництво у підробленні посвідчення водія, ОСОБА_7 за попередньою домовленістю надіслав невідомій особі свій фотознімок та особисті дані з метою внесення даних до підробленого посвідчення водія, а також грошові кошти у сумі 5500 гривень. Після чого, у невстановлений день та час, невстановлена особа підробила посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , серії НОМЕР_1 , видане ТСЦ 0541 29 березня 2023 року категорією «А».У подальшому, ОСОБА_7 , в м.Ямпіль, Могилів-Подільського район Вінницької області у кінці березня 2023 року, точної дати не встановлено, усвідомлюючи протиправність своїх дій, всупереч встановленому порядку отримання посвідчення водія затверджено постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», отримав від невстановленої особи завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 29 березня 2023 року ТСЦ 0541 із категорією ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_7 , яке зберігав при собі з метою його подальшого використання.

Крім цього, орієнтовно о 08 годині 20 хвилин 14 серпня 2023 року ОСОБА_7 , керуючи мотоциклом SP 200R-251 д.н.з. НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції. У ході перевірки документів на вимогу інспектора СРПП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 пред`явити посвідчення водія, що надає відповідне право особі керувати транспортним засобом, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документу. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 29 березня 2023 року ТСЦ 0541 із категорією «А» є підробленим, ОСОБА_7 надав співробітника поліції вищевказане посвідчення водія, чим використав завідомо підроблений документ.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_12 посилається на те, що ухвала суду є незаконною у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Звертає увагу на те, що з клопотання про звільнення вбачається, що у 2023 році ОСОБА_7 своїми окремими діями, вчиненими у різних місцях, вчинив пособництво у вчиненні підроблення документа та у подальшому протиправно його користав. Інкриміновані ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України кримінальні правопорушення складають собою реальну сукупність і немає жодних підстав вважати вказані вище діяння одним продовжуваним кримінальним правопорушенням, оскільки вони не є тотожними за своїми юридичними ознаками.

Просить скасувати ухвалу Ямпільського районного суду Вінницького області від 19.12.2023 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора ОСОБА_12 , який підтримав апеляційну скаргу, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його адвоката, законного представника, про її заперечення і залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання прокурора ОСОБА_12 та звільнено підозрюваного ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення діянь, інкримінованих за частинами 1, 4 ст. 358 КК, за приписами ст. 45 КК у зв`язку з дійовим каяттям, кримінальне провадження відносно нього закрито. Висновок про можливість звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності суд першої інстанції обґрунтував тим, що він вперше вчинив кримінальні проступки, якими не було завдано будь-якої матеріальної чи моральної шкоди, у вчиненні інкримінованих діянь щиро кається, активно сприяв розкриттю кримінальних проступків.

Разом із тим, таке рішення судів попередніх інстанцій не відповідає вимогам закону про кримінальну відповідальність, про що обґрунтовано зазначає прокурор у поданій апеляційній скарзі.

Ст. 45 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК України) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК України.

Відповідно до роз`яснень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», згідно зі ст.ст. 45-48, ч.1 ст. 97 КК України однією з умов передбачених ними різновидів звільнення від кримінальної відповідальності є вчинення особою злочину відповідного ступеня тяжкості вперше. Тому особу, в діях якої вбачається повторність, реальна сукупність, рецидив злочинів або яка має непогашену чи не зняту судимість за попередній, у тому числі і необережний злочин, звільняти від кримінальної відповідальності на підставі цих статей не можна.

Згідно ст. 33 КК України сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено.При цьому не враховуються кримінальні правопорушення, за які особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом.

У кримінальному праві та судовій практиці розрізняють два види сукупності кримінальних правопорушень ідеальну і реальну.

Ідеальна сукупність існує там, де особа одним діянням вчиняє одночасно два або більше самостійних одиничних кримінальних правопорушень. Реальною сукупністю є вчинення особою різними та відокремленими одне від одного діяннями двох або більше самостійних одиничних кримінальних правопорушень.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України.

Наведене,на переконання суду, свідчить про реальну сукупність кримінальних проступків, що виключає можливість застосування положень ст. 45 КК України до інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, які мають різну правову кваліфікацію, а отже, відсутня така обов`язкова об`єктивна умова, як вчинення кримінального правопорушення вперше, оскільки ОСОБА_7 відокремленими одна від одної діями вчинив два різні кримінальні правопорушення.

Зазначена позиція узгоджується зі сталою судовою практикою, яка викладена у постанові Верховного Суду у справі № 715/396/23. Верховний Суд зазначив, що кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК та ч. 4 ст. 358 КК складають собою реальну сукупність. Немає жодних підстав вважати вказані вище діяння одним продовжуваним кримінальним правопорушенням, оскільки діяння, передбачені ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК, не є тотожними за своїми юридичними ознаками.

Колегія суддів вважає непереконливими висновки суду першої інстанції про те, що діями ОСОБА_7 не було завдано будь-якої матеріальної чи моральної шкоди. Шкода вчиненими проступками заподіюється авторитету органів державної влади, місцевого самоврядування й встановленому в Україні порядку управління та не має майнового чи морального виразу.

За викладених обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 грудня 2023 року- скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого слід врахувати наведене та ухвалити законне й обґрунтоване рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х (трьох) місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4