Справа № 372/1944/24
Провадження № 1-кп-223/24
В И Р О К

іменем України

24 квітня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000506 від 06.03.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Обухів, Київської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04.03.2024 року близько 15 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , на лавці знайшов чоловічу нагрудну сумку в якій знаходилася банківська картка (з безконтактною технологією проведення платежів), яка була втрачена її власником, ОСОБА_6 , 04.03.2024 близько 15:30 години, при невстановлених в ході розслідування обставинах, та на якій встановлений ліміт по оплаті без підтвердження PIN-коду, емітентом якої є АТ КБ "УКРСИББАНК" № НОМЕР_1 , номер рахунку: НОМЕР_2 , яку діючи умисно, не маючи наміру повертати потерпілому, керуючись корисливим мотивом, з метою подальшого використання для таємного викрадення грошових коштів, привласнив вказану банківську картку, яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України є електронним платіжним документом та офіційним документом.

Крім цього, 04.03.2024 року близько 15 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , на лавці знайшов чоловічу нагрудну сумку в якій знаходилися офіційні документи потерпілого ОСОБА_6 , а саме: паспорт громадянина України, серії: НОМЕР_3 , виданого 07.06.2017 Обухівським РВ УДМС України в Київській області, ідентифікаційний номер платника податків: № НОМЕР_5 та свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування: НОМЕР_5, видане 19.07.2002 року Пенсійним фондом України, які були втрачені їх власником, ОСОБА_6 , 04.03.2024 близько 15:30 години, при невстановлених в ході розслідування обставинах.

В свою чергу, ОСОБА_4 , діючи умисно, не маючи наміру повертати потерпілому його особисті офіційні документи, в порушення законного порядку, установленого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України», привласнив паспорт громадянина України серії: НОМЕР_3 , виданого 07.06.2017 Обухівським РВ УДМС України в Київській області, та ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_5 , а також свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування НОМЕР_5, видане 19.07.2002 року Пенсійним фондом України, які у вартісному вираженні ніякої матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_6 не становлять, але є офіційними документами, що посвідчують особу власника, підтверджують громадянство України, дійсні для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень та інше.

Крім цього, 04.03.2024 року о 17 годині 12 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину: «ФОП ОСОБА_7 », який знаходиться в приміщенні павільйону АДРЕСА_3 , діючи умисно, в умовах воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про запровадження воєнного стану в Україні», із подальшим продовженням строку дії, не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу, під час здійснення операцій з її використанням, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше знайдену банківську карту № НОМЕР_1 , номер рахунку: НОМЕР_2 , емітентом якої є АТ КБ "УКРСИББАНК" таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_6 кошти в сумі 350 гривень, розпорядившись коштами на власний розсуд, шляхом безконтактного розрахунку за товар у вказаному магазині, через POS-термінал, спричинивши своїми умисними діями потерпілому, ОСОБА_6 майнової шкоди на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані:

за ч.1 ст.357 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у привласненні офіційного документу, з корисливих мотивів;

за ч.3 ст.357 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у привласненні незаконному заволодінні паспортом та іншими важливими особистими документами;

за ч.4 ст.185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор та обвинувачений просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Захисник підтримав затвердження угоди.

Потерпілий, який викликався належним чином, в підготовче засідання не з`явився, подав письмову по надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості, шкода йому відшкодована, претензій не має, просить суворо не карати.

Судом встановлено, що 09.04.2024 між прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 357, ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме за ч.1 ст.357 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, за ч.3 ст.357 КК України у вигляді 2 років обмеження волі, за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. Також просили суд, звільнити від призначеного покарання з іспитовим строком, якщо він протягом іспитового терміну не вчинить нового кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, потерпілий ОСОБА_6 надав до суду письмову згоду на укладення угоди на визнання винуватості.

Обвинувачений в судовому засіданні підтвердив положення угоди щодо беззастережного визнання себе винуватим у кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 357, ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, в обсязі обвинувального акту, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є: за ч.1 ст. 357, ч.3 ст.357 кримінальними проступками, за ч.4 ст.185 КК України тяжким злочином.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди обвинуваченим є можливим.

Підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлені.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у привласненні офіційного документу, з корисливих мотивів, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.357 КК України; привласненні офіційного документу, з корисливих мотивів, відповідальність за що, передбачена ч.1 ст.357 КК України; таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, відповідальність за що, передбачена ч.4 ст.185 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов по справі не пред`являвся.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 09.04.2024 між прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого боку, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 357, ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у в вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 357, ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну - 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на Обухівський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1