ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 17.06.2023р. за № 0000264, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур. АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня (5 класів), неодруженого, не працює, раніше судимого: 1) 03.12.2014р. Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до 90 годин громадських робіт; 2) 01.07.2015р. Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.389, ст.71,72 КК України до 1 року 6 місяців 6 днів обмеження волі; 3) 19.11.2015р. Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі, звільнений 23.07.2016р. по відбуттю строку покарання; 7) 13.03.2018р. Вільногорським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ст.ст.75,76 КК України до 5 років позбавлення віол з випробувальним терміном 3 роки, а також до якого застосовувались примусові заходи медичного характеру за вчинення суспільно-небезпечних діянь: 1) 26.02.2007р. Верхнедніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст. 304 КК України - поміщення в психіатричну лікарню з загальним наглядом; 2) 16.03.2011р. Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України - примусове медичного лікування; 3) 02.12.2011р. Марганецьким районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України поміщення в психіатричну лікарню із загальним наглядом; 4) 10.08.2020р. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України - амбулаторна психіатрична допомога; 5) 20.10.2021р. Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України госпіталізація у заклад для надання психіатричної допомоги із загальним наглядом, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2023р. приблизно о 11.00год. ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, знаходячись біля квіткового ринку «Хортицький» за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом зловживання довірою, під вигаданим приводом - обміну грошових коштів в доларах США на гривні по вигідному курсу валют, отримав від потерпілої ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 500 доларів США, купюрами 5 шт. по 100 доларів, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.06.2023р. (1 долар США - 35,56грн.) становило 18 280,00грн.

Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілої, обмін отриманих доларів США на гривні не здійснив, гроші потерпілій не повернув, розпорядився ними на власний розсуд, тим самим незаконно шляхом обману заволодів грошовими коштами в сумі 18280,00грн., які належать потерпілий ОСОБА_4 , чим спричинив останній майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 14.06.2023р. приблизно о 09.40год. ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, в умовах воєнного стану на території України, знаходячись у парку «Лахтінський», який розташований біля будинку АДРЕСА_3 , зустрівся з потерпілою ОСОБА_4 під приводом повернення грошових коштів, які він раніше отримав для обміну, через мобільний банкінг та попросив у потерпілої її мобільний телефон.

Потерпіла ОСОБА_4 , будучи впевненою, що на її банківський рахунок ОСОБА_5 поверне грошові кошти, зайшла в мобільний додаток «Приват24», після чого передала свій мобільний телефон «ТеспоSpark 6 go» IMEI: НОМЕР_1 ОСОБА_5 .

В свою чергу, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану на території України, таємно, шляхом вільного доступу, передавши мобільний телефон потерпілої неповнолітньому ОСОБА_7 , який не був обізнаним про незаконні дії ОСОБА_5 та вважав, що допомагає перевести грошові кошти за оплату квітів, викрав з банківської карти банку «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 27004,50грн. шляхом їх переказу з картки потерпілої на банківську карту банку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_5 .

Після цього, 14.06.2023р. в період часу з 10.10год. до 11.54год., знаходячись в супермаркеті «АТБ-Маркет» за адресою: м.Запоріжжя вул.Василя Сергієнка буд.50-А, ОСОБА_5 , розпорядився викраденими грошима шляхом зняття грошових коштів у касі супермаркету та у банкоматі банку AT «Приватбанк», розташованого за тією ж адресою, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну сумі 27 004,50грн.

Первісно вказане кримінальне провадження розглядалось судом в загальному порядку на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР ЄРДР 17.06.2023р. за № 0000264, за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України.

17.04.2024 до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 та за згодою потерпілої ОСОБА_4 .

Згідно з угодою про визнання винуватості сторони дійшли згоди, що ОСОБА_5 в повному обсязі та беззастережно визнає свою винуватість у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, щиро покаявся і сторони погоджуються на призначення йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, за ч.2 ст.190 КК України у вигляді позбавлення волі строком 2 роки, з остаточним призначенням покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. Також сторони погоджуються на застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. При цьому, сторони ознайомлені з наслідками укладання та затвердження даної угоди, розуміють їх, ознайомлені з наслідками невиконання угоди та розуміють їх.

Згідно з ч.3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник адвокат ОСОБА_6 просять задовольнити вказану угоду про визнання винуватості.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він цілком усвідомлює характер вчинених кримінальних правопорушень, повністю визнає свою провину, щиро кається в скоєному, добровільно на цей час частково відшкодував спричинену потерпілій матеріальну шкоду, зобов`язується в подальшому повернути іншу частину коштів. Він добровільно, без примусу та тиску погодився на укладання угоди про визнання винуватості, він розуміє, яке покарання йому може бути призначення, умови звільнення від покарання з випробуванням, наслідки невиконання вироку суду, а також наслідки затвердження угоди у вигляді обмеження здійснення ним певних процесуальних прав та права на апеляційне оскарження.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила свою згоду на укладання прокурором вказаної угоди, не заперечує проти цього. Також пояснила, що на цей час обвинувачений добровільно відшкодував їй більшу частину спричиненої матеріальної шкоди -30тис.грн.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд встановив, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України,тобто таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, та ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При цьому, вину у вчиненні цих кримінальних правопорушень ОСОБА_5 визнав повністю, щиро кається в скоєному.

Суд враховує, що згідно з ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, є тяжким злочином, ч.2 ст.190 КК України нетяжким злочином, тому укладання угоди про визнання винуватості між прокурором зі згоди потерпілої та обвинуваченим узгоджується з положеннями ч.2,4 ст.469 КПК України і за своїм змістом вона відповідає вимогам ст.472 вказаного Кодексу, в тому числі, стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та захисник цілком розуміють права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, характер кожного обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Також судом з`ясовано, що прокурор цілком розуміє наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано свідомо, добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови укладеної угоди відповідають вимогам закону, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

За вказаних обставин суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, ухваливши вирок на підставі угоди з призначенням обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання із подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Враховуючи, що сторонами в угоді про визнання винуватості узгоджено можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від реального відбування покарання з випробуванням, і суд прийшов до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості на таких умовах, беручи до уваги, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку, подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою є недоцільним і його слід звільнити з-під варти негайно із зали суду.

Керуючись ст. 370,374,469, 471,473,474,475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17.04.2024 між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому за цими статтями узгоджену сторонами міру покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років,

- за ч.2 ст.190 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75,76 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування призначеного судом покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти негайно із зали суду.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

17.04.2024