Справа № 642/1162/24,
Провадження 1кп/642/319/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження №0000734 від 04 грудня 2023 року стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо - спеціальноюосвітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив злочин проти громадської безпеки за наступних обставин:

Так, ОСОБА_5 , вирішив стати на шлях злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним придбанням та зберіганням вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний задум, ОСОБА_5 , будучи обізнаним про існування в Україні дозвільної системи, маючи умисел на незаконне придбання та подальше зберігання вибухових пристроїв, у невстановлений під час досудового слідства час та дату, але не пізніше 04.12.2023, при невстановлених слідством обставинах незаконно придбав у особи (осіб), особистість якої (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, два корпуси оборонних осколкових гранат Ф-1, тим самим ОСОБА_5 незаконно придбав вказані вибухові пристрої при цьому розуміючи протиправність своїх дій, незаконно, без передбаченого законом дозволу, в порушенні «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 662 від 21 серпня 1998 року (в редакції від 23.06.2023) і «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року (в редакції від 19.05.2022), переніс до квартири у якій зареєстрований та мешкає, за адресою: АДРЕСА_1 де ОСОБА_5 два корпуси оборонних осколкових гранат Ф-1 поклав на полицю шафи у коридорі серед речей, тим самим почав зберігати без передбаченого законом дозволу та маючи злочинний умисел, спрямований на подальше використання вказаних вибухових пристроїв у власних цілях, до моменту вилучення.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив всі дії, які вважав за необхідне для придбання та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Протиправні, злочинні дії ОСОБА_5 , пов`язані з незаконним зберіганням вибухових пристроїв, були припинені на законних підставах співробітниками поліції, якими 04.12.2023 у період часу з 09 години 00 хвилин по 13 годину 06 хвилину, на підставі ухвали слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області (справа №608/2697/23 провадження №1кс/608/1327/2023) від 21.11.2023, було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 де зареєстрований та мешкає ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено два корпуси оборонних осколкових гранат Ф-1, які останній зберігав на полиці шафи у коридорі серед речей.

Згідно висновку судової вибухо-технічної експертизи № СЕ-19/120- 23/12839-ВТХ від 05.12.2023 Тернопільського НДЕКЦ МВС України надані на дослідження предмети є двома корпусами оборонних осколкових ручних гранат Ф-1. Надані на дослідження два корпуси гранат Ф-1 являються вибуховими пристроями.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого закономдозволу.

29 лютого 2024 року між прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.473 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин і ОСОБА_5 беззастережно визнає свою вину у вчинені зазначеного кримінального правопорушення. Також сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений, а саме за ч. 1 ст.263 КК України - у виді позбавлення волі на строк чотири роки, зі звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

Крім цього даною угодою встановлені відомості щодо розуміння сторонами угоди наслідків її укладання та затвердження зазначеної угоди.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з його кваліфікацією, щиро покаявся та підтвердив обставини викладені в угоді про визнання винуватості. Також пояснив суду, що угоду він укладав добровільно, права надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання він взмозі реально. Просив затвердити зазначену угоду.

Захисник підтримав думку прокурора та обвинуваченого і також просив затвердити угоду.

Суд, заслухавши думку учасників процесу приходить до наступного:

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ч. 1 ст. 263 КК України.

При дослідженні особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При вирішенні питання про затвердження угоди, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його щире каяття, а також беззастережне визнання ним своєї винуватості і критичне ставлення до вчиненого.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені абзацами 1, 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація злочину є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, та є фактичні підстави для визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст.469,472 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором, визначена у межах санкцій ч. 1 ст. 263 КК України, є такою, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 29 лютого 2024 року, укладеної між прокурором та обвинуваченим.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України суд переконаний, що угода підлягає затвердженню, та призначає ОСОБА_5 узгоджені сторонами міру покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту підлягає скасуванню.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України з ОСОБА_5 на користь держави належить стягнути процесуальні витрати за проведення судової вибухо-технічної експертизи № СЕ-19/120-23/12839-ВТХ від 05.12.2023 р. в розмірі 717 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 , укладену 29 лютого 2024 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком один рік. Згідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміни місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави вартість проведеної судової вибухо-технічної експертизи № СЕ-19/120-23/12839-ВТХ від 05.12.2023 р. в розмірі 717 грн. 00 коп.

Речові докази: два корпуси оборонних осколкових гранат Ф-1, які є вибуховими пристроями і відповідно до квитанції від 12.12.2023р. без № зберігаються у камері схову Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, після набрання вироком законної сили, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №186-р «Про передачу майна для потреб Збройних Сил» від 26.02.2022р. передати на потреби Збройних Сил України.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_5 , його захиснику та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя