ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/92/24 Справа № 225/5571/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_9 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_10

розглянувши у місті Кривому розі Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , прокурора Торецького відділу Бахмутської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 21.04.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 21.04.2021 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дзержинська Донецької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, раніше не судимого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 187 КК України, призначивши покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, за ч.2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією всього майна, що є його власністю. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією всього майна, що є його власністю. Строк покарання обчислено з 17 вересня 2019 року. Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України, зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 17.09.2019 по дату набрання вироком суду законної сили.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Дзержинська Донецької області, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого 26 квітня 2019 року Дзержинським міським судом Донецької області за ст.ст. 309, 317 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з випробувальним терміном на 1 рік, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією всього майна, що є його власністю. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 26 квітня 2019 року і за сукупністю вироків визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці із конфіскацією всього майна, що є його власністю. Строк покарання обчислено з 17 вересня 2019 року. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 17.09.2019 по дату набрання вироком суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати на проведення експертизи №2/20-811 від 29.08.2019 у кримінальному провадженні № 0000936 в розмірі 1413 (одна тисяча чотириста тринадцять) гривень, 9 копійок. Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду, 14 липня 2019 року приблизно о 07 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у торгівельному приміщенні крамниці «Повна макітра», що розташована за адресою м. Торецьк, смт. Новгородське, вул. В. Інтернаціоналістів, 7а, де здійснює свою підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_12 , маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, вільно пересуваючись приміщенням крамниці у години її роботи, скориставшись тим, що продавець вийшла до підсобного приміщення, та за його діями ніхто не спостерігає, перехилився через торговий прилавок, та з під нього взяв до рук пластиковий контейнер, у якому знаходились грошові кошти, що належать ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 у сумі 5600 (п`ять тисяч шістсот) гривень, після чого, вказані гроші залишив собі, поклавши до кишені вдягнутих на нього шортів, та з викраденим зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 5600 (п`ять тисяч шістсот) гривень.

Окрім того, приблизно у середині липня 2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився в гостях за адресою: АДРЕСА_3 , побачив майно, яке знаходиться у квартирі, також помітив ключ від вхідної двері вказаної квартири, яким незаконно заволодів.

07.08.2019 року близько 16.00 години, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підійшов до квартири АДРЕСА_4 , з метою проникнути до квартири та заволодіти майном, яке в ній знаходиться, оскільки в нього виник намір на таємне викрадення чужого майна. Після чого ОСОБА_6 , реалізуючи свій спланований злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом проникнення у житло, впевнившись в тому, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, не маючи ні дійсного, ні уявного права користуватися вказаною квартирою, проник у неї через вхідні двері, відімкнувши їх ключем від вхідної двері, яким раніше заволодів та 07.08.2019 року приніс з собою. Після чого ОСОБА_6 заволодів телевізором марки «Toshiba» № НОМЕР_1 , що знаходився у залі квартири АДРЕСА_4 , та з викраденим майном покинув квартиру, розпорядившись ним на власний розсуд.

В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_13 була заподіяна матеріальна шкода яка становить 896,33 грн.

Крім того, 08.08.2019 року близько 09.00 години ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходились у квартирі АДРЕСА_4 . У цей час у ОСОБА_6 виник раптовий намір на таємне викрадення чужого майна. Після чого ОСОБА_6 , реалізуючи свій спланований злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, із корисливих мотивів, впевнившись в тому, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, запропонував ОСОБА_14 демонтувати радіатор опалення чавунний з восьми секцій , що знаходився у кухні вказаної квартири. Будучі не обізнаним про злочинний намір ОСОБА_6 , та вважаючи, що його дії є правомірними, ОСОБА_14 погодився. Після того, як радіатор опалення чавунний з восьми секцій був демонтований, ОСОБА_6 та ОСОБА_14 з викраденим майном покинули квартиру, розпорядившись ним на власний розсуд.

В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_13 була заподіяна матеріальна шкода яка становить 493,36 грн.

Окрім того, 19.08.2019 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля магазину «Водолей», який розташований за адресою: Донецька область м. Торецьк, вул. Лісна, 14, побачив раніше не знайомого йому громадянина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та в нього раптово виник злочинний намір на заволодіння грошовим коштами останнього. У зв`язку з чим ОСОБА_6 запропонував своєму знайомому, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , під видуманим приводом образи близьких родичів, розпочати конфлікт з ОСОБА_15 , та заволодіти його грошовим коштами, на що ОСОБА_7 , прийняв пропозицію ОСОБА_6 , та вступив у злочину змову з останнім.

З метою реалізації спільного злочинного наміру, спрямованого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , підійшли до ОСОБА_15 та, розподіливши ролі, а саме ОСОБА_6 розпочав конфлікт, вимагаючи від ОСОБА_15 гроші за те, що останній начебто образив його близьких родичів, а ОСОБА_7 , в свою чергу, слідкував за обстановкою, щоб ніхто не заважав ОСОБА_6 та у разі необхідності повинен був допомогти йому.

Отримавши відмову від ОСОБА_15 у наданні грошових коштів, ОСОБА_6 , наніс ОСОБА_15 не менш як 10 ударів кулаками обох рук в область обличчя останнього. Однак через те, що біля вищевказаного магазину знаходилась велика кількість людей, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 розуміючи, що довести злочинний намір до кінця не мають можливості, так як їх подальші дії можуть зупинити сторонні особи, відійшли від ОСОБА_15 , продовжуючи спостерігати за останнім, доки він не залишиться сам чи піде у безлюдне місце.

В той же день, 19.08.2019 року, приблизно о 03 годині 30 хвилин, дочекавшись того, що ОСОБА_15 попрямував в бік тильної сторони будинку АДРЕСА_5 , з метою продовження свого спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_16 разом з ОСОБА_7 обійшли вказаний будинок з протилежної сторони та знову підійшли до ОСОБА_15 , та ОСОБА_6 умисно наніс ОСОБА_15 один удар правою рукою в область обличчя, від якого останній втратив рівновагу та впав на землю на правий бік.

Далі, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, а саме ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , нанесли ОСОБА_15 не менш як 10 ударів руками та ногами по голові, тулубу та кінцівкам, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забиття м`яких тканин, садна та синців обличчя, тупу травму правого ока з крововиливом в білонну оболонку, які супроводжувалися струсом головного мозку, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тим самим подавивши волю потерпілого до опору, ОСОБА_6 , з задньої кишені одягнених на потерпілому шортів, з метою заволодіння його грошовими коштами, дістав банківську картку АТ «ОЩАДБАНК», яка належить ОСОБА_15 , та, з метою унеможливити спробу потерпілого покликати когось на допомогу, його мобільний телефон марки «NOKIA».

Продовжуючи свої спільні дії, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , повели ОСОБА_15 , до банкомату АТ«ОЩАДБАНК», який розташований в будівлі будинку №14 по вул. Лісна м. Торецьк Донецької області, та реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , погрожуючи фізичною розправою потерпілому, змусили останнього ввести пін-код до банківського карти «ОЩАДБАНК», після чого ОСОБА_6 зняв грошові кошти ОСОБА_15 на загальну суму 5000 гривень, а ОСОБА_7 , в свою чергу, продовжував стежити за обстановкою та погрожувати потерпілому фізичною розправою, щоб не бути викритими та уникнути відповідальності.

Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернули банківську картку АТ «ОЩАДБАНК» та мобільний телефон NOKIA, ОСОБА_15 , та з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Не погодившись з вказаним вироком суду захисником ОСОБА_8 , прокурором Торецького відділу Бахмутської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_11 , обвинуваченим ОСОБА_7 подані апеляційні скарги, які разом із кримінальним провадженням надійшли до Дніпровського апеляційного суду.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 погодились про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На момент ухвалення вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 питання щодо спливу строків давності притягнення до відповідальності не порушувалось, оскільки судом першої інстанції останнього засуджено в межах цих строків. Однак, до набрання вироком законної сили, тобто до початку апеляційного розгляду, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчилися, тому колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з положень ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули строки, диференційовані залежно від виду вчиненого злочину, а щодо злочинів невеликої тяжкості - в залежності від виду передбаченого у санкції статті покарання.

Згідно з приписами п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності незалежно від визнання обвинуваченим вини.

Санкція ч.1 ст.185 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Таким чином, передбачене згаданою статтею діяння, у відповідності до ч. 2 ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 28 серпня 2019 року прокурором Торецького відділу Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області затверджено обвинувальний акт, яким ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Початковим моментом перебігу строку давності у даному кримінальному провадженні є день вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а саме 14.07.2019 року, тобто з часу вчинення злочину та до набрання вироком законної сили сплило три роки. Відомості про зупинення чи переривання строку давності у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Відтак, строки давності, передбачені п.2 ч.1 ст. 49 КК України, для притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України закінчились.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому обвинувальний вирок суду першої інстанції в частині обвинувачення ОСОБА_6 , за ч.1 ст.185 КК України підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , за ч.1 ст.185 КК України, закриттю у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.58, 63 Конституції України, ст. ст. 284, 285, 405, 407, 419 КПК України, , апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 21.04.2021 року в частині обвинувачення ОСОБА_6 , за ч.1 ст.185 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000810 від 15.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ч.1 ст.185 КК України на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, що знаходиться під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді