ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2018/23
Провадження №1-кп/477/225/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000695 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1статті 415 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи службу на посаді водія, близько 07.00год. 07 листопада 2022 року, керуючи технічно справним транспортним засобом бойовою машиною «МТЛБ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яка належить військовій частині НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 40 км/год по автодорозі Т1501 в Миколаївському (в минулому Вітовському) районі Миколаївської області, на блок-посту, на якому були встановлені загороджувальні бетонні блоки, діючи в порушення п. 2.3 «б», 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, а саме: не врахував дорожню обстановку, не сформував безпечний інтервал, при виникненні перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний був виявити та вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив наїзд на бетонну перешкоду, що призвело до перекидання транспортного засобу під час руху, в результаті чого потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а потерпілий ОСОБА_6 загинув внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідальність за дії, вчинені обвинуваченим, передбачена ч.1 ст. 415 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, та пояснив, що 07.11.2022 року зранку він та інші військовослужбовці їхали на завдання. На вулиці вже було видно, але був туман. Він знаходився за кермом, потерпілий ОСОБА_6 сидів поряд з ним, а потерпілий ОСОБА_5 на броні транспортного засобу. Він їхав зі швидкістю 40км/год. Перед блок-постом попереду він побачив автомобіль, вирішив звернути праворуч та не побачив виступаючої частини бетонного блоку загородження, внаслідок чого зачепив його гусінню транспортного засобу та транспортний засіб перекинувся. В результаті перекидання транспортного засобу потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, а потерпілий ОСОБА_6 загинув. У вчиненому розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що вони втрьох: обвинувачений, він та потерпілий ОСОБА_6 вирушили на транспортному засобі під керуванням обвинуваченого для виконання бойового завдання. Їхали зі швидкістю приблизно 40 км/год. Він під час руху сидів позаду на броні. Попереду був розташований блок-пост, на автодорозі були цивільні автомашини та треба було звернути. Коли обвинувачений пригальмував, він побачив, що гусінь транспортного засобу чіпляється за бетонну плиту і транспортний засіб перекинувся. Він у цей час впав з транспортного засобу та втратив свідомість. Після отриманих ушкоджень він визнаний обмежено придатним до військової служби, але на даний час продовжує проходити службу. Просив призначити обвинуваченому найменш суворе покарання.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, відповідно до наданої суду заяви просила розглядати справу у її відсутність, зазначила про відсутність претензій до обвинуваченого матеріального та морального характеру.

За згодою прокурора, обвинуваченого та потерпілого, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені по справі докази, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у порушенні правил водіння бойової машини, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження та загибель потерпілого ОСОБА_6 , та правильність кваліфікації дій обвинуваченого за частиною 1 статті 415 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, судом враховується, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином, з необережною формою вини, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем служби, на обліку у лікаря-нарколога або лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання, судом визнається визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем служби, продовжує військову службу, наявність обставин, які пом`якшують покарання, висновок досудової доповіді, відповідно до якої з метою виправлення обвинуваченого доцільно застосувати до нього альтернативне покарання, не пов`язане з позбавленням волі, та він не становить небезпеки для суспільства, клопотання командування військової частини НОМЕР_1 про призначення обвинуваченому покарання, яке б надавало можливість йому виконувати свої військові обов`язки під час воєнного стану, з урахуванням його високого професійного рівня та бойового досвіду, з урахуванням позицій потерпілих та прокурора, суд приходить до висновку про застосування до обвинуваченого покарання, передбаченого санкцією частини 1 статті 415 КК України в редакції Закону № 3380-ІХ від 06.09.2023 року, з урахуванням зворотної дії законів у часі, передбаченої положеннями ст. 5 КК України, у виді службового обмеження, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На підставі ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 10036грн.32коп.

На підставі статті 368 КПК України підлягає зняттю арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.11.2022р. на транспортний засіб «МТЛБ» з «ЗУ-23», р.н. № НОМЕР_2 , який вилучений та переданий на зберігання керівництву військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 100 КПК України, речовими доказами у справі слід розпорядитись наступним чином: транспортний засіб «МТЛБ» з «ЗУ-23», р.н. № НОМЕР_2 , який вилучений та переданий на зберігання керівництву військової частини НОМЕР_1 в особі командира зенітно-артилерійського дивізіону майора ОСОБА_8 під розписку, слід залишити військовій частині НОМЕР_1 за належністю.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 366, 367-369, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 415 КК України та призначити йому покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 10036 ( десять тисяч тридцять шість) грн.32коп.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.11.2022р. на транспортний засіб «МТЛБ» з «ЗУ-23», р.н. № НОМЕР_2 , який вилучений та переданий на зберігання керівництву військової частини НОМЕР_1 .

Речовий доказ у справі: транспортний засіб «МТЛБ» з «ЗУ-23», р.н. № НОМЕР_2 , який вилучений та переданий на зберігання керівництву військової частини НОМЕР_1 в особі командира зенітно-артилерійського дивізіону майора ОСОБА_8 під розписку - залишити військовій частині НОМЕР_1 за належністю.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1