Провадження № 1-кс/761/7990/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 420 231 021 000 000 04 від 04.01.2023, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мелітополя Запорізької області, громадянин України, українець, з середньою спеціальною освітою, зі слів директор ПП «Ліга-Метал», у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою - АДРЕСА_2 , не судимий,

підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 27.03.2024 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, вчинених за нижченаведених обставин.

У ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та інших осіб, не пізніше 08.02.2022 виник прямий умисел, направлений на придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, а саме права власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_3 .

З метою реалізації вказаного злочинного умислу, не пізніше 08.02.2022 ОСОБА_8 , ОСОБА_4 за попередньою змовою з іншими особами, вирішили підробити правовстановлюючий документ - договір дарування квартири від 04.12.2007 за адресою - АДРЕСА_3 , з метою його подальшого використання.

Продовжуючи незаконні дії, спрямовані на заволодіння правом власності на вказаний об`єкт нерухомості, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_4 та іншими особами, запропонував ОСОБА_9 надати свої особисті дані та ідентифікаційний номер для внесення до підробленого договору дарування, на що ОСОБА_9 погодилась.

Продовжуючи реалізацію свого прямого умислу ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 та іншими особами, отримав від ОСОБА_9 її особисті дані та ідентифікаційний номер для використання їх під час підроблення вищевказаного правовстановлюючого документа, укладеного між дарувальником ОСОБА_10 та обдаровуваною ОСОБА_9 , посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_11 .

У подальшому, не пізніше 08.02.2022, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_4 та іншими особами, маючи у своєму розпорядженні особисті дані та ідентифікаційний номер ОСОБА_9 , внесли їх до підробленого документу - договору дарування квартири від 04.12.2007 за адресою - АДРЕСА_3 , та надали ОСОБА_9 , яка у графі «Обдаровувана:» виконала рукописний запис « ОСОБА_9 » та поставила свій підпис з метою його подальшого використання.

Реалізуючи спільний умисел, спрямований на заволодіння правом власності на чуже майно, виконуючи відведену ОСОБА_8 функцію, ОСОБА_9 08.02.2022, приблизно о 14 год. 00 хв., прибула за місцем знаходження приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , яка здійснює діяльність за адресою - АДРЕСА_4 , де надала останній для державної реєстрації завідомо підроблений документ - договір дарування квартири від 04.12.2007.

Після чого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_12 на підставі зазначеного підробленого договору 08.02.2022 зареєстровано право власності на зазначену квартиру за ОСОБА_9 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 000.

У той же час встановлено, що право власності на вказану квартиру належало ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15.02.2007 Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу КМР (КМДА) на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 09.02.2007 № 250-С, який зареєстровано Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 02.03.2007 за реєстровим номером № 547/30214.

Крім того, відповідно до інформації Державного реєстру актів цивільного стану громадян встановлено, що ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Водночас, встановлено, що після смерті ОСОБА_10 та її чоловіка ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , їх сином ОСОБА_14 21.03.2006 до Шостої київської державної нотаріальної контори подано заяву про прийняття спадщини - квартири за адресою - АДРЕСА_3 , та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а також повідомлено про те, що крім нього спадкоємцем є його рідний брат ОСОБА_15 . На підставі зазначеної заяви заведена спадкова справа № 202/06, однак у зв`язку із неоформленням технічної документації, право власності на зазначену квартиру не реєструвалося.

Такими протиправними діями зазначених осіб потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 спричинено матеріальної шкоди у розмірі - 1 692 515 грн.

Крім того, у ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та інших осіб не пізніше 21.10.2022, виник злочинний умисел, направлений на легалізацію майна, одержаного злочинним шляхом, а саме вчинення правочину щодо майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, за попередньою змовою групою осіб, а саме квартири за адресою - АДРЕСА_3 , зареєстрованої у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 000.

З цією метою ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 та іншими особами, запропонував ОСОБА_9 продати зареєстровану на неї квартиру за адресою - АДРЕСА_3 , на що остання погодилась.

З метою завершення свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та інші особи забезпечили прибуття ОСОБА_9 21.10.2022 до приміщення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 , яка здійснює діяльність за адресою - АДРЕСА_5 .

Далі, виконуючи відведену ОСОБА_8 функцію, ОСОБА_9 21.10.2022, приблизно о 16 год. 00 хв., перебуваючи у приміщені приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_16 , використовуючи завідомо підроблений документ - договір дарування квартири від 04.12.2007, уклала із ОСОБА_17 договір купівлі-продажу квартири за адресою - АДРЕСА_3 . Вартість вказаної квартири відповідно до договору склала 400 000 грн.

Таким чином право власності на зазначену квартиру приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_16 зареєстровано за ОСОБА_17 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 000.

Крім того, не пізніше 03.11.2023 у ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та інших осіб, виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, а саме грошовими коштами потерпілого шляхом продажу об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_6 , права власності на яку придбано шляхом обману, та яка є речовим доказом у кримінальному провадженні № 120 151 000 400 010 16 від 22.01.2015 за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 263 КК, обвинувальний акт у якому 27.04.2018 скеровано до суду.

Так, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 та іншими особами, маючи прямий злочинний умисел 03.11.2023 в мережі Інтернет розмістив оголошення про продаж квартири АДРЕСА_6 за 39 000 доларів США, зазначив номер мобільного оператора зв`язку НОМЕР_1 , вказавши при цьому ім`я продавця - « ОСОБА_18 ».

У подальшому ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та інші особи 14.12.2023 залучили невстановлену особу, яка використовуючи паспорт громадянина України на ім`я « ОСОБА_19 », перебуваючи в офісі приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_20 по АДРЕСА_7 , надала довіреність на розпорядження майном від імені ОСОБА_19 на ім`я ОСОБА_21 , зареєстровану в реєстрі нотаріальних дій за № 30314.

Того ж дня ОСОБА_21 , використовуючи вказану довіреність, перебуваючи в офісі приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_22 по АДРЕСА_8 , уклав фіктивний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 з ОСОБА_4 .

Далі, реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 , виконуючи відведену ОСОБА_8 функцію, 26.03.2024 о 12 год. 30 хв. прибув до приміщення приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_23 за адресою: АДРЕСА_9 , де уклав договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 , вартість якої згідно з договором становила 1 255 353,60 грн., передав право власності на вказану квартиру покупцю - ОСОБА_24 , та намагався заволодіти грошовими коштами останнього, однак з причин, що не залежали від його волі, грошові кошти не отримав.

У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисники заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на відсутність зазначених прокурором ризиків, відсутність у ОСОБА_4 наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Просили застосувати альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Частиною 1 статті 194 КПК України на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка, виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_4 ознак інкримінованих кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що такі дії цілком вірогідні з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «В. проти Швейцарії» зазначив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Характер інкримінованих підозрюваному злочинів, спрямованих на заволодіння правом власності на чуже майно шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваного, що підтверджує високу ймовірність свідомої позапроцесуальної поведінки останнього.

Керуючись наведеним, слідчий суддя вважає, що на користь існування наведеного ризику свідчить те, що ОСОБА_4 не має тих вагомих стримуючих факторів, які б могли зупинити підозрюваного від вчинення дій з метою переховування.

Зазначені чинники у сукупності з покаранням, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, приводять до переконання, що ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду є реальним.

Крім того, враховуючи початкову стадію кримінального провадження, не виключено, що підозрюваний може вчинити дії, спрямовані на знищення чи спотворення речей та документів, що мають значення для встановлення обставин вчинення інкримінованого злочину.

Також вагомим є наведений стороною обвинувачення ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може здійснювати незаконний вплив на потерпілих, свідків, а також осіб, причетних до вчинення інкримінованих йому дій.

Слідчий суддя не виключає, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний може продовжити злочинну діяльність або вчинити інше кримінальне правопорушення.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених сторонами, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.

У силу ст. 178 КПК слідчий суддя враховує вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому діянь.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Максимальне покарання, передбачене за інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушення передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Частиною 3 статті 183 КПК передбачено обов`язок слідчого судді визначити розмір застави, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя вважає, що застава у межах завданих збитків, тобто не менш ніж 2 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою визначити по 24 травня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу у сумі 2000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 6 056 000 (шість мільйонів п`ятдесят шість тисяч) грн.

Застава може бути внесена підозрюваним, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок ТУ ДСАУ в АДРЕСА_4 (код ЄДРПОУ - 26268059, МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України в АДРЕСА_4 , розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , призначення платежу - застава за (ПІБ, дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали (назва суду) від (дата ухвали) по справі №…, внесені (П.І.Б. особи, що вносить заставу).

У разів несення застави у визначеному судом розмірі вважається, що до підозрюваного обрано запобіжний захід у виді застави.

У випадку внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця перебування;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

У разів несення застави, встановити 2-х місячний термін дії покладених судом обов`язків, починаючи з дня внесення застави, однак на строк, що не перевищує строку досудового розслідування.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1