Справа № 346/905/24
Провадження № 1-кп/346/432/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/432/24, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 19.01.2024 року за № 0000043 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 ,уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, на утриманні нікого не має, не працюючого, особою з інвалідністю ІІ групи - ветерана війни, згідно зі ст. 89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.05.2023 в справі № 346/2145/23 обвинуваченого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Однак, обвинувачений, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всіх території України, всупереч рішенню суду, 18.01.2024 року близько 18:00 год., рухаючись в АДРЕСА_1 , керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21061», номерний знак « НОМЕР_2 », та був зупинений працівниками СРПП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області за порушення правил дорожнього руху.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, заявив, що фактичні обставини справи не оспорює, його позиція є добровільною, пояснив, що в січні 2024 року,точної дати не пригадує, він зустрівся зі своїми товаришами, випили спиртного, та повертаючись вищевказаним транспортним засобом додому, був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України. Йому було відомо про притягнення його в 2023 році до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 17 000 грн. та позбавлено права керування транспортним засобом на строк 1 рік, з рішенням суду з приводу чого був ознайомлений, тобто знав про те, що був позбавлений права керування транспортним засобом та не мав права керування ним. Призначений штраф сплатив.Обвинувачений у вчиненому щиро розкаюється, розуміє, що вчинив не правильно, обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти, просить його суворо не карати, послугами захисника під час розгляду кримінального провадження скористатись не бажає.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст.382 КК України, оскільки він умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.

Прокурор в судовому засіданні просить визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.; вирішити питання про долю речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, є нетяжким злочином.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України, не встановлено.

Суд враховує особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, адже його судимість є погашеною (а.п. 32); на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває (а.п. 33, 34); позитивно характеризується за місцем проживання (а.п. 35), є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни (а.п. 31), його негативне відношення до вчиненого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, суд з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.1 ст. 382 КК України, а саме у виді штрафу в мінімальному розмірі, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, оскільки це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот ) гривень.

Речовий доказ - оптичний hp DVD-R диск з матеріалами відеозапису, фіксація якого здійснювалася 18.01.2024 року на відео реєстратор службового автомобіля Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області та бодікамеру, яка заходилася у поліцейського СРПП Коломийського РВП, під час несення служби працівниками СРПП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області (під час зупинки транспортного засобу марки «ВАЗ 21061», номерний знак « НОМЕР_2 »), - зберігати при матеріалах кримінального провадження, які наявні в Коломийській окружній прокуратурі.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1