У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року

м. Київ

справа №487/775/23

провадження № 51-1604ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі - Суд):

головуюча ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2023 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року,

встановив:

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального Кодексу України (далі - КК України) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 21 лютого 2024 рокуапеляційні скарги засудженогоОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2023 року - без зміни.

Як установлено судами, 13 листопада 2022 року о 19:00, за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 виник конфлікт, у ході якого у ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних відносин, виник раптовий злочинний умисел спрямований на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, реалізуючи який, знаходячись напроти потерпілого, утримуючи в руці ніж, наніс йому один удар в область грудної клітки в результаті чого спричинив

ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя та здоров`я в момент заподіяння.

Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про скасування вказаних судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження проявив упередженість, оскільки, посилаючись в судовому рішенні на показання потерпілого ОСОБА_6 та протокол допиту свідка ОСОБА_7 , які свідчили про те, що потерпілий отримав поранення саме в момент падіння засудженого і потерпілого один на одного, зробив протилежний висновок про те, що ОСОБА_5 перебував прямо перед потерпілим, або з лівого боку потерпілого і наніс удар рукою, в якій був зажатий ніж по тілу потерпілого, начебто із застосуванням значної сили. При цьому, захисник просить звернути увагу на те, що місцевий суд, на спростування доводу сторони захисту щодо неможливості нанесення сильного удару в такій позиції засудженого та потерпілого, послався на висновок експертизи № 830 від 14 грудня 2022 року, який містить інформацію про те, що у ОСОБА_5 покалічені три пальці правої руки та два пальці лівої руки (порізані сухожилля), які не дають фізичної змоги виконувати будь-які дії в повному обсязі. Крім того вказує, що суд першої інстанції не врахував в якості обставин, які пом`якшують покарання його підзахисному, особистого виклику ОСОБА_5 лікарів швидкої медичної допомоги потерпілому

ОСОБА_6 , а також неправомірну поведінку самого потерпілого, який спровокував конфліктну ситуацію, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння. Також зазначає, що апеляційний суд, розглянувши апеляційні скарги, належним чином не мотивував своїх висновків, не навів вичерпних доводів щодо необґрунтованості апеляційних скарг, обмежився лише перерахуванням доказів, покладених в основу вироку та загальним формулюванням про доведеність винності засудженого у вчиненні інкримінованого злочину.

Мотиви Суду

Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі

п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України)з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Перевіряючи доводи касаційної скарги захисника, Суд виходить з фактичних обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Судові рішення свідчать про те, що суд першої інстанції, оцінивши відповідно до статті 94 КПК України докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні.

Мотивуючи свій висновок, суд першої інстанції послався на ряд доказів, в тому числі на показання потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_8 , заяву про вчинення кримінального правопорушення від 14 листопада 2022 року, рапорт інспектора чергової частини Миколаївського РУ ГУНП в Миколаївській області від

14 листопада 2022 року, протоколи проведення слідчих експериментів від

22 листопада 2022 року та 14 листопада 2022 року, протокол огляду місця події від 14 листопада 2022 року, медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_6 №5784/901, висновок експерта № 725-і від 24 листопада 2022 року, висновок експерта № 726-і від 24 листопада 2022 року, висновок експерта № 180/Ц від 06 грудня 2022 року, висновок експерта № 727-і від 12 грудня 2022 року, висновок судово-медичної експертизи № 830 від 14 грудня 2022 року, висновок судово-медичної експертизи №803 від 22 листопада 2022 року.

Доводи захисника ОСОБА_4 щодо отримання поранення потерпілим саме в момент його падіння з обвинуваченим та неможливості нанесення сильного удару ОСОБА_5 в позиції лежачи один на одному після падіння, з урахуванням фізичної вади засудженого, були перевірені судами першої та апеляційної інстанцій.

Так, як обґрунтовано зазначили суди нижчих інстанцій в своїх рішеннях, згідно висновку судово-медичної експертизи № 830 від 14 грудня 2022 року було встановлено, що найвірогідніше, на момент травмування ОСОБА_6 був обернутий обличчям до нападника або лівою стороною тіла та утворення даного тілесного ушкодження у ОСОБА_6 в разі одноразового самовільного падіння із положення стоячи на площину можна виключити, як і падіння після надання тілу прискорення.

Окрім того, в судовому засіданні ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_8 пояснили, що перед отриманням потерпілим тяжкого тілесного ушкодження між ним та ОСОБА_5 виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин та ОСОБА_5 не заперечував, що при собі мав ніж, коли зустрічався з потерпілим.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що наведені у вироку докази переконливо свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Доводи захисника про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання засудженому ОСОБА_5 не встановлено обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання його підзахисного, зокрема не враховано виклик ОСОБА_5 лікарів швидкої медичної допомоги потерпілому ОСОБА_6 , а також не враховано неправомірну поведінку самого потерпілого ОСОБА_6 , який спровокував конфліктну ситуацію, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, є неспроможними.

Так, положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, керуючись ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, поєднане з застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, що вказує на його підвищений рівень суспільної небезпеки, конкретні обставини його вчинення, наслідки вчиненого, процесуальну поведінку засудженого, який не працює, не одружений, осіб на утриманні не має, не займається суспільно корисною працею, без сталих соціальних зв`язків, посередньо характеризується за місцем проживання, неодноразово лікувався стаціонарно в психіатричному відділенні з діагнозом: психотичний розлад внаслідок вживання алкоголю, переважно галюцинаторне, звертався до лікаря нарколога в 2020 і 2022 роках, встановлено діагноз: гостра алкогольна інтоксикація, схильний до вчинення майнових злочинів та правопорушень, які посягають на життя і здоров`я особи, притягувався до адміністративної відповідальності, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, свою вину не визнав, у вчиненому не розкаявся, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання та відсутність будь-яких претензій до нього з боку потерпілого.

Таким чином, враховуючи характер злочинного діяння, особу винуватого, та беручи до уваги передбачені кримінальним законом мету та загальні засади призначення покарання, суди дійшли обґрунтованого висновку, що виправлення засудженого ОСОБА_5 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства та призначили йому покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України, а саме у виді позбавлення волі, що полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції, та сприятиме його виправленню.

При цьому, зазначені захисником дані про особу його підзахисного, які, як вказує захисник, пом`якшують його покарання, на думку суду касаційної інстанції, не знижують тяжкості й небезпечності вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за обставин встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Переглянувши кримінальне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 на вирок місцевого суду, суд апеляційної інстанції належним чином перевірив усі викладені у них доводи, визнав їх безпідставними, мотивувавши своє рішення та зазначивши підстави, з яких апеляційні скарги визнано необґрунтованими.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, та вважає, що касаційна скарга захисника не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність оскаржуваних судових рішень.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, при перегляді вироку судом апеляційної інстанції встановлено не було.

Доводи касаційної скарги захисника не спростовують правильність цих висновків в оскаржуваних судових рішеннях і не ставлять під сумнів законність цих рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня

2023 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3