ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №522/4990/24

Провадження № 1-кп/522/2101/24

08 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001582 від 30.11.2023 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобода Шаргородська Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця ЗСУ за контрактом, посада: номер обслуги 2 розрахунку 2 артилерійського взводу 12 артилерійської батареї 4 артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», не одруженого, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 29.11.2023 приблизно о 21:39 годині, не маючи права керування транспортними засобами відповідної категорії, керуючи технічно справним автомобілем «BMW», р.н. (PL) НОМЕР_2 (ходова частина, рульове керування, гальмова система якого на момент дорожньо-транспортної пригоди перебували в технічно справному стані), у темний час доби, після дощу, в умовах штучного вуличного міського освітлення, при частково обмеженій видимості при вологому дорожньому покритті, діючи у порушення вимог п.п. 1.5, 2.1 а), 2.3 б), 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001) здійснював рух із перевищенням його швидкості - 67,0 км/год в крайньому правому положенні вул. Канатна, на якій організовано двосторонній рух по одній смузі руху у кожному напрямку руху, протилежні напрямку якої поділені суцільною лінією дорожньої розмітки, зі сторони вул. Буніна в напрямку вул. Єврейська. Будучи неуважним, не стежачи за дорожньою обстановкою, тобто наближаючись до перехрестя вул. Канатна - пров. Сабанський, перед яким організований нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожніми знаками 5.38.1 - 5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «нерегульований і регульований пішохідний перехід на проїзній частині дороги» був не уважним, за дорожньою обстановкою не слідкував, що позбавило його можливості безпечно керувати транспортним засобом, контролювати його рух та вчасно реагувати на можливу зміну дорожньої обстановки. Проїжджаючи вказане перехрестя, не в повному обсязі переконався що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху вчасно реагувати на можливу зміну дорожньої обстановки, проявляючи злочинну самовпевненість, а саме передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, в?їхавши на перехрестя вул. Канатна - пров. Сабанський продовжив рух прямо з тією ж швидкістю. Водій ОСОБА_4 , за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну, не зменшив швидкість керованого ним транспортного засобу, не зупинився, не переконався, що на перехресті немає пішоходів, які переходять проїзну частину і для яких може бути створена перешкода чи небезпека для руху, маючи технічну можливість уникнути ДТП, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину вул. Канатна в районі перехрестя, по лінії тротуару, в темпі спокійного кроку зліва направо за ходом руху автомобіля «BMW», р.н. (PL) НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійні рани м?яких тканин лівої тім`яної ділянки, закритий перелом передньо-нижнього краю 2-го шийного хребця, закритий перелом суглобової поверхні 2-го шийного хребця справа без зміщення уламків, відкритий багато уламковий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, рана середньої третини правої гомілки, закритий уламковий перелом медіального виростку великогомілкової кістки та багато уламковий перелом голівки малогомілкової кістки лівої гомілки, вивих голівки правої плечової кістки попереду, перелом клювоподібного відростку правої лопатки без зміщення уламків. Зазначені ушкодження утворилися від дії тупих предметів індивідуальні особливості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, якими могли бути частини транспортного засобу в момент контакту з тілом постраждалого, а також внаслідок її подальшого падіння на дорожнє покриття. Дані ушкодження утворилися незадовго до звернення ОСОБА_5 у лікувальний заклад (КНП «МКЛ №11» OMP), і таким чином, могли бути заподіяні 29.11.2023. Всі вищевказані ушкодження, складають єдиний морфологічний комплекс і оцінюються разом, згідно з п.2.1.3 «е», «м» «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 MO3 України від 17.01.1995, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Дії водія автомобіля «BMW», р.н. ( НОМЕР_3 ) НОМЕР_2 регламентувалися вимогами пункту 12.4 ПДР, які зобов?язували водія не перевищувати швидкість руху понад 50 км/г. З моменту виявлення небезпеки для руху, дії водія автомобіля «BMW», р.н. (PL) НОМЕР_2 регламентувалися вимогами пункту 12.3 ПДР, що передбачають зниження швидкості аж до зупинки. Належним виконанням вимог пунктів 12.4 та 12.3 ПДР водій автомобіля BMW, р.н. (PL) НОМЕР_2 мав технічну можливість запобігти розглянуту подію. Оскільки водій автомобіля «BMW», р.н. (PL) НОМЕР_2 в умовах події належним виконанням вимог пунктів 12.4 і 12.3 ПДР мав технічну можливість запобігти наїзду, то фактичні дії даного водія, не відповідні до вимог пункту 12.4 ПДР, перебувають у причинному зв`язку з фактом ДТП. Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 1.5, 2.1 а), 2.3 б), 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причино - наслідковому зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю.

Потерпілий ОСОБА_5 у встановленому порядку повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явився. Разом з цим, на адресу суду надійшла заява від імені останнього з клопотанням про розгляд кримінального провадження без його участі, а також зазначено про відсутність претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 .

За даних обставин, за відсутності заперечень учасників судового провадження, та зокрема з урахуванням позиці обвинуваченого, положень ст. 325 КПК України, справу розглянуто без потерпілого.

Крім того, за відсутності заперечень учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежено їх дослідження: допитом обвинуваченого та дослідженням документів кримінального провадження, що стосуються особи обвинуваченого і вирішення процесуальних питань.

При цьому, судом з`ясовано правильність розуміння учасниками кримінального провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Так, в ході допиту обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, згідно з якими підтвердив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за обставин викладених у обвинувальному акті, зокрема, керуючи автомобілем «BMW», у нічний час доби, був не достатньо уважним та допустив наїзд на пішохода, який переходив дорогу, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження. Одразу після ДТП він зупинився, щоб надати допомогу постраждалому та чекав на прибуття лікарів і поліції. Пояснив, що право на керування транспортними засобом у нього було. Пройти навчання та отримати посвідчення водія він не встиг, оскільки з 18 років проходить службу в Збройних Силах України. У вчиненому щиро розкаюється.

З огляду на зазначене, з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає доведеним, поза розумним сумнівом, вчинення останнім кримінального правопорушення за встановлених судом обставин і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При визначені виду та міри покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є військовослужбовцем ЗСУ за контрактом, раніше не судимий.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання - не встановлено.

З урахуванням викладеного, характеру і тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень буде призначення йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на певний строк без позбавлення права керування транспортними засобами. Саме таке покарання, на думку суду, здатне досягти його мети.

Крім того, зважаючи на викладені обставини, зокрема поведінку обвинуваченого після вчиненого кримінального правопорушення спрямованого на надання допомоги і усунення завданої шкоди, суд приходить до висновку про належне усвідомлення обвинуваченим ступеню своєї провини та вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та його може бути звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, згідно зі ст. 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому - не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Накладений у кримінальному провадженні згідно з ухвалою слідчого Приморського районного суду Одеської області від 13.12.2023 (справа №522/23276/23) арешт на майно підлягає скасуванню, відповідно до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України.

Питання речових доказів вирішується судом відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів підлягають стягненню з обвинуваченого, відповідно до положень ст.ст. 118,124 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 100, 118, 124, 174, 286, 349, 368, 370, 374, 375, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік 6 місяців.

Покласти на ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи.

Арешт накладений згідно з ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2023 (справа № 522/23276/23) скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «БМВ», р.н. (PL) НОМЕР_2 вважати повернутим власнику (законному володільцю) ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у кримінальному провадженні у загальній сумі 25368, 88 грн.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1