Провадження № 1-кс/947/8387/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2024 рокуУХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

судового засідання ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000433 від 04.04.2024 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Блонське Іванівського району Одеської області, з середньою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2006 року народження та 2011 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 03.08.2023 Малиновський районним судом міста Одеси за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000433 від 04.04.2024 року відносно ОСОБА_3 .

На обґрунтування необхідності застосування щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави, сторона обвинувачення посилається на ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 здійснить спроби: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

У зв`язку з викладеним, враховуючи тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_3 дані про особу підозрюваного, сторона обвинувачення просить обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України.

Обставини, на які у клопотанні посилається сторона обвинувачення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03 квітня 2024 року о 18:00 годині, у денний час доби, при сонячній погоді, водій ОСОБА_3 перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Honda M-NV TOP» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , перебував у нерухомому стані посеред асфальтобетонного, сухого покриття, міждворового проїзду прилеглого до буд. 53 вул. Ільфа і Петрова в напрямку проїзної частини вул. Ільфа і Петрова, у Київському районі м. Одеси.

В цей же час, зі сторони буд. АДРЕСА_3 рухалась велосипедистка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка керувала технічно справним велосипедом марки «Ardis».

Водій ОСОБА_3 знаходячись у стані наркотичного сп`яніння, будучи неуважним, не стежачи за дорожньою обстановкою, не реагуючи на її зміну, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод, при спробі залишити транспортний засіб не вжив всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, внаслідок чого здійснив наїзд на велосипедистку ОСОБА_7 .

Своїми діями, водій ОСОБА_3 , порушив вимоги підпункт «б» п. 2.3; «а» п. 2.9; п. 10.1; п. 15.12 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено:

- п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

- п. 2.9 «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.»;

- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»;

- п. 15.12 «Водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.»

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водію велосипеда «Ardis» ОСОБА_7 , спричиненні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток тазу в ділянці правої лобкової та сідничних кісток з незначним зміщенням, закритий перелом нижньої третини обох кісток правого передпліччя зі зміщенням, садна правого гомілковостопного суглоба, садна правої сідниці, забита рана в області промежини.

Дії водія автомобіля «Honda M-NV TOP» з реєстраційним номером НОМЕР_1 регламентувалися вимогами пунктів 15.12, 10.1, 2.3.б) ПДР, відповідно до яких, перед початком руху у напрямку велосипедистки ОСОБА_7 під керуванням велосипеда «Ardis» слід було переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. При спробі залишити транспортний засіб, повинен вжити всі заходи, щоб не допустити його самовільного руху.

Належним виконанням вимог пунктів 15.12, 10.1, 2.3.б) ПДР водій автомобіля «Honda M-NV TOP» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути ДТП.

З технічної точки зору, дії водія автомобіля «Honda M-NV TOP» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ОСОБА_3 що не відповідали вимогам пунктів 15.12, 10.1, 2.3.б) ПДР, знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо транспортною пригодою.

За викладених обставин, 25.06.2024 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України.

Позиція сторін у судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_6 вимоги поданого клопотання підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 просила залучити до матеріалів клопотання письмові заперечення, у задоволенні клопотання просила відмовити, посилаючись на те, що ризики наведенні у клопотанні є необґрунтованими, підозра є безпідставною. Звернула увагу, що запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований до підозрюваного, зважаючи на тяжкість покарання яке йому загрожує, зважаючи на відсутність будь-яких доказів, що слугують підставою вважати про переховування підозрюваного на стадії досудового розслідування та перешкоджання у здійсненні досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника, повідомив, що з обставинами підозри не погоджується, разом з тим зазначив, що він відшкодував всі збитки потерпілій стороні.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Оцінка і мотиви слідчого судді.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні слідчим відділом ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження № 0000433 від 04.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289-1 КК України.

В ході досудового розслідування, 25.06.2024 року слідчим за погодженням із процесуальним керівником повідомлено про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, з правовою кваліфікацією порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_3 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Як убачається з матеріалів справи, копія клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів була отримана підозрюваним з дотриманням вимог ч. 2 ст. 184 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. пунктом 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Так, підставами для обґрунтованої підозри про те, що ОСОБА_3 міг вчинити вказане кримінальне правопорушення, є відомості, які містяться в наданих слідчому судді і досліджених у судовому засіданні джерелах доказів. Що підтверджується, зокрема:

- протоколом огляду місця події (ДТП) від 03.04.2024, в ході якого зафіксовано обстановку на місці даної ДТП, кінцеве розташування транспортних засобів та наявну слідову інформацію;

- протоколом огляду відеозапису факту ДТП від 10.04.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_3 від 12.04.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 15.04.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 15.04.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.04.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 05.05.2024;

- висновком судово-медичної експертизи №613 від 09.05.2024;

- висновком відео-технічної та автотехнічної експертизи №24-2562 від 22.05.2024;

- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/115-24/7892-ІТ від 05.06.2024;

- висновком автотехнічної експертизи по дослідженню обставин ДТП №24-3228 від 13.06.2024

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_3 підозри у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною, тобто зазначені у клопотанні сторони обвинувачення обставини підтверджуються наданими фактичними даними, що містяться у матеріалах клопотання, досліджених у судовому засіданні, які у своїй сукупності переконують слідчого суддю у причетності ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується. Отже, доведення стороною обвинувачення існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, є однією з підстав для застосування запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені в цій статті.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення усіх обставин кримінального провадження; незаконного впливу на свідків.

Слідчий суддя зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Наявність даного ризику у відповідності до КПК України не означає, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді, тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Варто також зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1. КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи вказаного кримінального правопорушення, а також характеризуючі дані відповідно до яких підозрюваний раніше судимий за ч. 3 ст. 309 КК України, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи також те, що, підозрюваному при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження стануть відомі анкетні дані свідків, які в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків, схиляючи її до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

До того ж, слідчий суддя зазначає, що досудове розслідування триває і є необхідність у встановленні та допиті інших свідків, проведенні додаткових допитів вже встановлених свідків.

При оцінці вказаного ризику слідчий суддя враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права обвинуваченого на перехресний допит. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто, ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя не може погодитись з доведенням наявності зазначеного ризику, оскільки сторона обвинувачення при доведенні його існування не надала відповідних підтверджень зазначеному, а обмежилась лише висловленням припущень про можливе перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню.

Щодо інших обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу

Зі змісту ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі ті, що перелічені у п.п. 1-12 цієї статті.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час застосування ОСОБА_3 запобіжного заходу враховує, що станом на момент розгляду цього клопотання він досяг 38 -річного віку, одружений, має двох неповнолітніх дітей, офіційно не працюючий, раніше судимий.

Щодо запобіжного заходу який застосовується.

У клопотанні сторона обвинувачення просить засотувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді стави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на доводи, викладені у клопотанні.

Оцінюючи обґрунтованість вказаних доводів сторони обвинувачення, слідчий суддя виходить з такого.

Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_3 інкриміноване діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до не тяжкого злочину, відповідальність за яке карається позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Слідчий суддя звертає увагу, що матеріали клопотання не містять належних та допустимих доказів того, що підозрюваний ОСОБА_3 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, що в свою чергу унеможливлює застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні із домашнім арештом, за ступенем суворості є застава, особиста порука, особисте зобов`язання.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Ризики, які вище були встановлені слідчим суддею, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на свідків, є актуальними безвідносно до стадії цього кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що, з урахуванням наведених вище обставин, на даному етапі кримінального провадження більш ефективним щодо інших запобіжних заходів, з метою запобігання вчиненню ОСОБА_3 позапроцесуальних дій та неналежної процесуальної поведінки, буде цілодобовий домашній арешт.

Щодо покладення на підозрюваного обов`язків.

Відповідно до правил ч. 5 ст. 194 КПК України, з урахуванням доведених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_3 обов`язки: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичність; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із підозрюваними, свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців.

За таких обставин, клопотання підлягає задоволенню

Питання щодо доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст. 177-178, 182, 184, 194, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000433 від 04.04.2024 року відносно ОСОБА_3 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 26.08.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 26.08.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні, судовими експертами;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

6. носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_13