Справа № 953/2052/24
н/п 1-кс/953/2478/24
"09" квітня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області Ізюмського району с. Андріївка, рома, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 до 5 років позбавлення волі,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України,-
03.04.2024 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений в ході досудового розслідування день та час, але не пізніше 16.07.2023, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном для задоволення власних потреб, шляхом обману. З метою реалізації вказаного умислу, останній розробив злочинний план, згідно якого він за допомогою мобільного телефону та змінюваних, раз на місяць, сім карток різних мобільних операторів, здійснював дзвінки абонентським номерам шляхом випадкового набору номеру. Далі в розмові з набраним абонентом видавав себе за близького знайомого, розмовляв вільно, безпосередньо називаючи себе кумом чи одним із розповсюджених чоловічих імен, робив жалісний та хворобливий голос, починав наполегливо, настирно та переконливо просити допомоги у вигляді надання йому грошових коштів у борг, при цьому не маючи наміру на їх повернення, що призводило до того, що потерпілі, пронизувались співчуттям, не підозрюючи про злочинний намір, виражали не байдужість і вірили розказаній легенді ОСОБА_6 та, будучи введеними в оману, надавали згоду на наданням матеріальної допомоги. Далі, потерпілі за інструкцією ОСОБА_6 за допомогою додатку банку в їх мобільних телефонах чи терміналів переводили грошові кошти на номер банківської карти чи на рахунок абонентського номеру які ОСОБА_6 диктував. Заволодівши таким чином грошовими коштами, які належать потерпілим, ОСОБА_6 розпоряджався ними на власний розсуд, обертаючи їх на власну користь.
Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.
Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував проти клопотання прокурора.
Захисник підозрюваного не заперечував проти клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши думки учасників кримінального провадження, та дослідивши надані матеріали, встановив наступне.
29.03.2024 ОСОБА_6 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 277 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України.
Сторона обвинувачення при обґрунтуванні повідомленої підозри посилається на наступні докази: заяви про вчинення кримінальних правопорушень: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; протоколи допитів в якості потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; протоколи огляду предметів від 28.03.2024, завіреною копією протоколу огляду предметів від 22.12.2023; завіреною копією протоколу огляду предметів від 23.12.2023; записи розмов під час проведення НРСД - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, які перебувають на оптичному диску DVD-R Verbatim 4,7, 16Х, 120 мin; ксерокопії і відеозаписом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_6 .
Зазначені докази, на думку слідчого судді, свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.
Згідно приписів ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.
Так, прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив про його задоволення, посилаючись на ризики, передбачені п. 1, 5 ст. 177 КПК України.
Разом з цим, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 до 5 років позбавлення волі, та на даний час він перебуває у ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Таким чином, прокурором не доведено про існування хоча б одного із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає не встановленим існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ст. 177 КПК України, а саме: можливістю запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний на даний час перебуває у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024, та не має можливості вчинити вищевказані дії.
Враховуючи відсутність ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що підозрюваний на даний час перебуває у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2024, слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання та не застосовує відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196 КК України, слідчий суддя,
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1