Справа № 243/2570/24
Провадження № 1-кп/243/608/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу голови суду № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 року» кримінальне провадження № 0000836 від 22.03.2024 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волочиськ Хмельницької області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, який має на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця військової служби за контрактом, механіка 1 відділення 3 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПМЗ) військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (станом на 16 лютого 2023 року перебував на посаді стрільця 3 відділення 3 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_2 Східного ОТО Національної гвардії України) молодшого сержанта, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 01 вересня 2022 року № 247 молодшого сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду старшого стрільця 2 відділення 3 патрульного взводу 5 патрульної роти стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції охорони підсудних та охорони громадського порядку) військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 12 листопада 2022 року № 326 молодшого сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця 3 відділення 3 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_2 Східного ОТО Національної гвардії України.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24 квітня 2021 року № 95 полковника ОСОБА_6 призначено на посаду командира військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 24 квітня 2021 року.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02 січня 2023 року № 2 призначено на посаду молодшого лейтенанта ОСОБА_7 призначено на посаду командира стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Статтею 32 Статуту також передбачено, що полковник за своїм військовим званням є начальником для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу.

Згідно ст. 66 Статуту, командир полку в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, укомплектованість особовим складом, успішне виконання бригадою (полком, кораблем 1 і 2 рангу, окремим батальйоном) бойових завдань; бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; внутрішній порядок; стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; стан фінансового господарства; всебічне забезпечення бригади, стан пожежної та екологічної безпеки. Командир бригади є прямим начальником усього особового складу полку.

Згідно ст. 111 Статуту, командир роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти, за успішне виконання ротою бойових завдань, за ведення ротного господарства.

Командир роти підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти.

Таким чином, командир військової частини НОМЕР_2 Східного ОТО Національної гвардії України полковник ОСОБА_6 та командир стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 по відношенню до стрільця 3 відділення 3 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_2 Східного ОТО Національної гвардії України ОСОБА_5 були прямими начальниками за своїм службовим становищем та за військовим званням, а останній підлеглим полковника ОСОБА_6 та молодшого лейтенанта ОСОБА_7 .

Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно статті 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Згідно ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Крім того, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

В свою чергу, молодший сержант ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення в умовах воєнного стану, військовий злочин за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_2 НГУ виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

16 лютого 2023 року молодший сержант ОСОБА_5 разом з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 НГУ, перебували за місцем постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 з метою проходження військової служби та виконання обов`язків військової служби за призначенням щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в тому числі у безпосередньому зіткненні з противником.

Приблизно о 19 годині 45 хвилин стрілець 3 відділення 3 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 молодший сержант ОСОБА_5 перебуваючи за місцем постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 безпосередньо отримав бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_6 № 3 ДСК від 15.02.2023, доведеного командиром стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 молодшим лейтенантом ОСОБА_7 згідно якого: з метою посилення системи оборони в районі Серебрянського лісництва, створити резерв командира тактичної групи «Ворон» в складі штатного підрозділу, переміщення особового складу здійснювати в районі АДРЕСА_3 та військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 НГУ здійснити марш особового складу стрілецької роти (резервної) за маршрутом військове містечко № НОМЕР_3 АДРЕСА_3 на службовому транспорті, під час переміщення дотримуватись правил дорожнього руху, заходів особистої безпеки та недопущення необережного поводження зі зброєю, часовий інтервал між транспортом 10 хвилин, час готовності до 15.00 годин 17 лютого 2023 року, із виконанням завдання до окремого розпорядження.

У той же час, одразу після отримання зазначеного бойового розпорядження прямого начальника військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період стрілець 3 відділення 3 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 молодший сержант ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, о 19 годині 45 хвилин 16 лютого 2023 року, перебуваючи за місцем постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_6 № 3 ДСК від 15.02.2023, доведеного командиром стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 молодшим лейтенантом ОСОБА_7 згідно якого: з метою посилення системи оборони в районі Серебрянського лісництва, створити резерв командира тактичної групи «Ворон» в складі штатного підрозділу, переміщення особового складу здійснювати в районі АДРЕСА_3 та військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 НГУ здійснити марш особового складу стрілецької роти (резервної) за маршрутом військове містечко № НОМЕР_3 АДРЕСА_3 на службовому транспорті, під час переміщення дотримуватись правил дорожнього руху, заходів особистої безпеки та недопущення необережного поводження зі зброєю, часовий інтервал між транспортом 10 хвилин, час готовності до 15.00 годин 17 лютого 2023 року, із виконанням завдання до окремого розпорядження чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

02 квітня 2024 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, вчиненого за викладених обставин у повному обсязі повідомленої йому підозри та висунутого обвинувачення, під час досудового розслідування і судового розгляду щиро покаявся у скоєному злочині та зобов`язався у разі затвердження угоди про визнання винуватості, виконати призначене покарання, не вчиняти до закінчення проходження військової служби інших військових кримінальних правопорушень.

Покарання ОСОБА_5 узгоджене з урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його активного сприяння розкриттю злочину, беззастережного визнання своєї винуватості, беручи до уваги інтереси суспільства, відсутність обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, а також враховуючи щире каяття, як обставину, передбачену ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання, характеристику за місцем проживання та місцем служби, його стан здоров`я та інші відомості, що його характеризують.

Сторони вважають за можливе при призначенні покарання ОСОБА_5 за вчинений злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, застосувати норми ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу та погоджуються на призначення останньому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 58 КК України, замінити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки на службові обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 відсотків в дохід держави.

В судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачений просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, які викладені у обвинувальному акті. Просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Угода відповідає вимогам кримінального матеріального та процесуального закону, у тому числі ч. 4 ст. 469 КПК України, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4, 5 ст. 474 КПК України та з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з викладеного суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Речові докази по справі та витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз, - відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02 квітня 2024 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000836 від 22.03.2024 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 58 КК України, замінити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки на службові обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 відсотків в дохід держави.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1