Провадження № 1-кс/947/2094/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

27.10.2023 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси, в рамках кримінального провадження № 0000984,постановлено ухвалу про накладення арешту, зокрема на мобільний телефон марки «TECNOBD2p» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Представник адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту зазначеного телефону, вказуючи на минування потреби у подальшому його арешті, оскільки всі необхідні слідчі дії проведено, крім того, заперечень щодо скасування арешту з вказаного телефону орган досудового розслідування не має, та просив розглянути клопотання без його участі, звернувшись з відповідною заявою.

Слідчий просив розглянути клопотання без його участі та не заперечував на задоволенні клопотання, звернувшись до суду з відповідною заявою.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до ст.174 ч.2 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково зокрема, слідчим суддею під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Статтею 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист

прав людини та основоположних свобод» зазначено, що кожна фізична або юридична

особа має право мирно володіти своїм майном.

У Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке

втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у

першому реченні ч.І ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та

основоположних свобод», лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним

інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним

лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу

законності і не було свавільним.

У Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що вимога законності,

яка випливає з «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» означає

вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства

права.

Як вбачається з рішення «Серявін проти України», ЄСПЛ розглянув

справу у якій йшлося про втручання органів державної влади у володіння майном особи,

тому слідчий суддя вважає, що вказане рішення певним чином відображає природу

правовідносин, які склалися у цій справі.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положення КПК України, зокрема ст.170 КПК України, передбачають накладення арешту на майно, проте такий арешт може бути накладений при певних умовах.

Під час розгляду клопотання встановлено, що, на теперішній час, відсутні підстави вважати, що зазначений телефон будь-яким чином використовувався для скоєння вказаного кримінального правопорушення або був набутий в результаті його скоєння.

Зазначені обставини свідчать про те, що на теперішній час необхідність у подальшому арешті минула.

На підставі викладеного слід зробити висновок що у даному випадку подальше втручання у мирне володіння майном особи державними органами не буде законним та таким, що відповідає принципу верховенства права,

З викладеного вбачається, що з урахуванням зазначених обставин, в даному випадку втручання органів влади у захищене право суперечить загальній нормі, зазначеній у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, тож слід вважати, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

В зв`язку з викладеним, вказані представником вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 309 і 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна- задовольнити.

Арешт мобільний телефон марки «TECNOBD2p» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 , накладений в рамках кримінального провадження № 0000984, шляхом заборони розпорядження та користування - скасувати.

Ухвала, відповідно до вимог ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1