Єдиний унікальний номер 205/7883/24
1-кс/205/820/24
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кс/205/820/24 Справа № 205/7883/23 .
У Х В А Л А

18 червня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000861 від 13.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК),

ВСТАНОВИВ :

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 14 червня 2024 року надійшло та 17 червня 2024 передано слідчому судді клопотання слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000861 від 13.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що в провадженні СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000861 від 13.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 червня 2024 року приблизно о 09 години 30 хвилині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився у лісопарку по АДРЕСА_1 , де у нього виник діалог з потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на ґрунті неприязних відносин після закінчення розмови, у ОСОБА_5 , раптово виник умисел, спрямований на заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , при цьому, визначивши знаряддям вчинення кримінального правопорушення кухонний ніж, який був при собі.

Так, 13 червня 2024 року приблизно о 09 годині 30 хвилині, ОСОБА_5 , реалізуючи свій умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, знаходячись в лісопарку по АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи та свідомо бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, тримаючи вищевказаний ніж у руці, зайшовши зі спини до потерпілого ОСОБА_6 , та наніс ним один удар в область животу з правої сторони.

Так, в результаті умисних дій, ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження, відповідно до медичної довідки з КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» ДМР» від 13.06.2024, у вигляді проникаючого ножового поранення епігральної ділянки праворуч, геморагічний шок.

13 червня 2024 року слідчим СВ ВП №3 старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , в період часу з 13 години 00 хвилини по 13 годину 40 хвилину проведено огляд на відкритій ділянці місцевості на відстані 450 метрів від вул. Доблесна у місті Дніпро у бік Лісопарку (координати: 48.486407, 34.847490), в ході проведення якого було виявлено та вилучено: ніж із руків`ям полімерного матеріалу зеленого кольору на лезі якого присутні сліди рбк, який запаковано до паперового конверту.

Все вище вказане визнано речовим доказом та вилучено до ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для зберігання.

У зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій з вказаним речовим доказом та задля збереження речових доказів, слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотання про накладення арешту на майно.

Учасники розгляду у судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд клопотання у їх відсутність, що не перешкоджає розгляду клопотання у їх відсутність, відповідно до ч. 1 ст. 172 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Розглянувши клопотання слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 3, ч. 5 ст. 132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціал1ній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Вказані вимоги кримінального процесуального закону при поданні клопотання про арешт майна, слідчим виконані належним чином, а тому клопотання підлягає задоволенню у повному обсязі.

Так, як видно з матеріалів провадження, досудове розслідування здійснюється за ознаками ч. 1 ст. 121 КК, за фактом умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Згідно з клопотанням дізнавача, останній просить накласти арешт на речі, які вилучені в ході огляду місця події, а саме на ніж, який визнано речовим доказом у справі та може містити на собі інформацію або сліди вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження...

Таким чином, оскільки наданими матеріалами клопотання підтверджується, що вилучене майно може бути засобом або знаряддям вчинення кримінального правопорушення та ймовірно зберегли на собі сліди вчинення злочину, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів і для встановлення істини у справі, слідчий суддя вважає доведеним необхідність арешту майна і ризиків передбачених положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, доходить висновку про обґрунтованість клопотання та накладення арешту на майно.

Водночас, у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та кримінальним правопорушенням під час подальшого досудового розслідування або судового розгляду обвинувального акту буде спростована або судом буде встановлено відсутність складу чи події злочину, власник майна наділений правом ініціювати, в порядку ст. 174, п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК, питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 372 КПК, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000861 від 13.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 13.06.2024, а саме на ніж з руків`ям полімерного матеріалу зеленого кольору на лезі якого присутні сліди рбк, шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1