Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2755/21
Провадження № 1-кп/935/59/24
У Х В А Л А

Іменем України

06 червня 2024 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку за ч.1 ст.309 КК України, кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває зазначене кримінальне провадження. Ухвалою суду від 09.04.2024 продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.06.20204.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому тримання під вартою, зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати, з огляду на міру покарання за вчинені злочини та особу обвинуваченого . Клопотання про продовження запобіжного заходу завчасно вручена стороні захисту.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо заявленого клопотання, просить застосувати стосовно нього домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Цією ж нормою на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу, у тому числі, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення .

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. (ч.2 ст.177 КПК України).

Судом враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 та відомості, які характеризують особу обвинуваченого і можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до практики національних судів та Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, тому може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суд враховує, що:

- обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, відповідно до ст.89 КК України, має постійне місце проживання, не працює, утриманців не має, не одружений, тобто не має стійких соціальних зв`язків, які б гарантували виконання ним процесуальних обов`язків;

- обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним проступком та тяжким злочином; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим , передбачає позбавлення волі за найтяжчий з них;

- існує висока ймовірність ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від суду та можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, як неявкою у судові засідання.

При цьому, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у випадку визнання його винуватим, не є ризиком, передбаченим ст.177 КПК України, однак, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, що відповідає нормам національного законодавства, зокрема п.2 ч.1 ст.178 КПК України.

Суд встановив, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися, будь-які стримуючи фактори на даний час відсутні, тому тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою є обгрунтованим. Обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, відсутні законні джерела доходів, існують обґрунтовані ризики щодо негативної поведінки обвинуваченого у суспільстві, можливість перешкодити кримінальному провадженню шляхом переховування від суду чи неявкою у судове засідання.

Інформацією щодо незадовільного стану здоров`я та обґрунтованої неможливості подальшого тримання обвинуваченого під вартою суд не володіє.

Віднопідно до п.2 ч.1 ст.183 КПК України суд не визначає розміру застави.

Вимогами ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про триманння під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.177,178,314,331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 30 днів, тобто до 05.07.2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1