Справа № 157/2241/23
Провадження 1-кп/166/15/24

У Х В А Л А

13 березня 2024 року смт Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про зміну запобіжного заходу в кримінальному провадженні № 0000373, відомості про яке внесено до ЄРДР 21 травня 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , з професійно - технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, згідно із ст. 89 КК України несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ,адвокат ОСОБА_5 , подав до суду клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Клопотання обґрунтовує тим,що в провадженні Ратнівського районного суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Ратнівського районного суду від 02.02.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Його підзахисний вже близько п`яти місяців утримується під вартою. Між тим,тяжкість і характер злочинів, які вчинив ОСОБА_4 дозволяють йому клопотати перед Судом про зміну, обраного йому раніше найсуворішого запобіжного заходу на більш м`який.

Разом з тим, ОСОБА_4 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки за місцем свого проживання, проживає з непрацездатною бабою, яка постійно хворіє та неповнолітньою сестрою. З моменту свого затримання усвідомив протиправність своїх дій, засуджує свою поведінку та бажає стати на шлях виправлення.

Вказує, що в порядку ст. 616 КПК України звертався з клопотанням про скасування запобіжного заходу ОСОБА_4 , проте йому було відмовлено .

Вважає, що на його думку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим , покладених на нього обов`язків.

Крім того, зазначає, що при вирішенні клопотання , просить керуватися ч.2 ст. 50 КК України, оскільки військова служба під час війни в будь-якому випадку перевиховує особу краще , ніж обмеження чи позбавлення волі .

Захисник просить суд змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений, його захисник підтримали клопотання та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний вигляд у вигляді домашнього арешту. ОСОБА_4 висловив думку про своє бажання піти на військову службу на теперішній час . Ствердив, що раніше добровільно не мобілізувався , оскільки слухався бабусі, яка була проти цього.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання адвоката про зміну обвинуваченому запобіжного заходу тримання під варту.

Вислухавши думку учасників розгляду кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Під час судового провадження ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 02.02.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обраний на досудовому слідстві, строк якого спливає 01.04.2024 року.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини - рішення «Шалімов проти України» від 04.04.2010, заява №20808/02, п. 50, ECHR 2010, відповідно до якого «таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи» (див. справу «Лабіта проти Італії» (Labita v Italy) /ВП/, заява № 26772/95, п. 153, ECHR 2000ІV).

Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до якої допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ у справі «Воляник проти України»).

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п.1ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Визначальним критерієм відмови у зміні запобіжного заходу в даному випадку є ризики незаконного впливу на свідків, які ще не допитані судом, переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та ризик вчинення обвинуваченим інших правопорушень, які в контексті характеризуючих даних про особистість обвинуваченого, його майновий стан, соціальні зв`язки, обставини життєдіяльності та поведінку обумовлюють необхідність застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу, що відповідає засадам виправданості задля дотримання справедливого балансу між правом на свободу та публічним інтересом в частині досягнення завдань кримінального провадження та його дієвості.

Таким чином, суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого не відповідає вимогам ст. 177 та ст. 201 КПК України, зміна запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, які відносяться до умисних тяжких злочинів та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років із конфіскацією майна.

Крім того, як установлено в ході судового розгляду кримінального провадження , протиправні дії ОСОБА_4 здійснив одразу ж після закінчення іспитового строку , призначеного йому судом за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів . Разом з тим, ОСОБА_4 підтвердив, що вживав наркотичні засоби , які збував, а отже може продовжити протиправні дії по місцю проживання та проходження військової служби під час мобілізації на особливий період.

Поряд з цим, суд вважає доводи захисника про те, що обвинувачений має бажання мобілізуватися на військову службу , не є підставою для зміни запобіжного заходу тримання під вартою. Так, обвинувачений є призовником, тобто має вік 19 років та мав можливість добровільно виконувати обов`язок захищати Вітчизну до його затримання, що не зробив .

Крім того, обвинуваченим та стороною захисту не надано даних, які б спростовували висновки суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або підтверджували закінчення існування ризиків, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовження, зокрема п. 1, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України на теперішній час, коли кримінальне провадження не завершено.

Таким чином, у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 331, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1