Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/3783/24

Провадження № 11-сс/4815/170/24

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000003 від 09.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, що належить службовим особам ОСББ «Князь» та яке було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , (згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно інформація відсутня).

В поданій апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що слідчим суддею не враховано те, що у вилучених документах може міститися інформація та можуть бути зафіксовані дані, що стосуються події кримінального правопорушення. Наголошує, що постановою слідчого вилучені документи визнано речовими доказами у справі, оскільки вони відповідають ознакам речового доказу, а після огляду інформація, яка на них міститься, може бути використана як доказ факту можливого заволодіння приміщенням.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, яке було вилучено 08.05.2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою діяльність ОСББ «Князь», шляхом заборони розпоряджатися будь-яким чином цим майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку представника ОСОБА_6 , яка заперечила проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна з підстав, передбачених ч.2 ст.170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.170-173 КПК України, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог та не з`ясував належним чином всіх обставин, які передбачають підстави для накладення арешту на майно.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За приписами ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить установлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, накладається на нього арешт як на речовий доказ.

Із матеріалів справи слідує, що слідчим відділом Рівненського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 09.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Орган досудового розслідування вважає, що впродовж 2022-2023 років службові особи ОСББ ОСОБА_8 , діючи в умовах воєнного стану привласнили шляхом проведення державної реєстрації права власності та в подальшому розтратили, через укладення договору купівлі-продажу, об`єкту нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення площею 67,9 м?, що належить Рівненській територіальній громаді на праві комунальної власності.

Так, відповідно до Рішення Рівненської міської ради № 3141 від 04.07.2013 року «Про прийняття в комунальну власність міста гуртожитку на АДРЕСА_2 та передачу зовнішніх інженерних мереж», Рівненською міською радою прийнято у комунальну власність міста гуртожиток на АДРЕСА_2 , який належав на праві приватної власності ПАТ «Рівнеазот» та передано на баланс ЖКП «Сонячне». В подальшому, ЖКП «Сонячне» на підставі Рішення Рівненської міської ради № 3909 від 10.04.2014 року передало даний гуртожиток на підставі Акту «Приймання-передачі об`єкта в управління з управління (з балансу)» на баланс ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Згідно отриманих даних, службові особи ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », достовірно знаючи, що Акт «Приймання-передачі об?єкта в управління з управління (з балансу)» не засвідчує перехід права власності на гуртожиток (а лише передачу об?єкта нерухомості на обслуговування до ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») звернулися з заявою до суб?єкта технічної інвентаризації про здійснення технічної інвентаризації групи нежитлових приміщень гуртожитку по АДРЕСА_2 та виготовили технічний паспорт на «Нежитлові приміщення АДРЕСА_3 , службові особи ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на підставі виготовленої технічної документації здійснили реєстрацію права власності на нежитлові приміщення площею 124,7 м?., до складу яких увійшло приміщення 67,9 м?, як окремий об?єкт цивільно-правових відносин, що належить Рівненській територіальній громаді. При цьому, рішення Рівненської територіальної громади щодо передачі у власність ОСББ «Князь» вказаних приміщень не приймалися, цивільно-правові угоди щодо набуття права власності на вищевказані приміщення ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не укладалися.

08 травня 2024 року проведено обшук в приміщенні, де здійснює свою діяльність ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 , (згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно інформація відсутня), під час якого виявлені речі і документи вилучено з метою збереження речових доказів, а також запобігання їх втрати, пошкодження та знищення до призначення та проведення судових експертиз задля встановлення істини у кримінальному провадженні.

Під час апеляційного розгляду прокурор наголосив на тому, що у вилучених документах може міститися інформація та зафіксовані дані, що стосуються події кримінального правопорушення, тому вони необхідні для проведення будівельно-технічної експертизи.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів об`єктивно переконана, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків (приховування, знищення, перетворення). Також колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що постановою органу досудового розслідування вилучені документи визнані речовим доказом.

Тому, з огляду на положення ст.170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст.170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно, з метою його збереження, оскільки за матеріалами, доданими до клопотання, вилучені під час обшуку документи можуть свідчити, у сукупності, про вчинення особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Крім того, власник, володілець арештованого майна чи їх представник не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому абзацом 2 частини 1 статті 174 КПК України, в якому визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За наведеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2024 року скасувати.

Клопотання слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000003 від 09.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , (згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно інформація відсутня), а саме:

1) Технічний паспорт №66506 на гуртожиток №3;

2) Рішення міської ради №3787 від 26.10.2023 року на 1арк.;

3) Довіреність від 01.01.2020 року на 1 арк.;

4) Наказ №1 від 04.06.2020 року на 1 арк.;

5) Виписка ОСББ «Князь» року на 1 арк.;

6) Довіреність від 01.01.2024 року на 1 арк.;

7) Довіреність від 04.06.2020 року на 1 арк.;

8) Довіреність від 01.01.2022 року на 1 арк.;

9) Рішення №3141 від 04.07.2013 року на 1 арк.;

10) Трудовий договір з управителем від 04.06.2020 року на 9 арк.;

11) Трудовий договір з керуючим від 16.09.2014 року на 3 арк.;

12) Трудовий договір з керуючим від 12.02.2014 року на 3 арк.;

13) Договір з управителем від 16.03.2014 року на 6 арк.;

14) Договір з управителем від 04.06.2023 року на 10 арк.;

15) Договір банківського вкладу №2024/ДК/100-018/ на 1 арк.;

16) Заява про дострокове повернення депозиту на 3 арк.;

17) Договір банківського вкладу №2023/ДК/100-060 на 1 арк.;

18) Заява на розміщення траншу від 12.12.2022 року на 3 арк.;

19) Заява на розміщення траншу на 2 арк.;

20) Договір вкладу від 09.02.2024 року;

21) Довіреність на 1 арк.;

22) Викопіювання на 1 арк.;

23) Витяг з ДЗК НВ-023 на 5 арк.;

24) Кадастровий план земельної ділянки на 2 арк.;

25) Акт приймання-передачі об`єкта в управління на 3 арк.;

26) Статут ОСББ «Князь» на 2 арк.;

27) Технічний паспорт на будівлю на 8 арк.;

28) Довіреність від 01.01.2020 року на 1 арк.;

29) Договір банківського вкладу №2023/ДО/100-032 на 1 арк.;

30) Заява на розміщення траншу на 1 арк.;

31) Супровідний лист на 1 арк.;

32) Супровідний лист на 1 арк.;

33) Акт гуртожитку №1 від 1973 р.

34) Супровідний лист від 08.02.2017 року на 1 арк.;

35) Витяг з протоколу №11 від 24.01.2017 року на 3 арк.;

36) Витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно №354398604.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3