ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/838/24 Справа № 203/3588/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіроського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001398 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, гр. України, маючого середню-спеціальну освіту, не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

19 серпня 2020 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

24 квітня 2023 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 194 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. На підставі ст. 71 КК України до вказаного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 серпня 2020 року, остаточне покарання - позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднаноневідбуте покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2023 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 2 місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його затримання, а саме з 19 травня 2023 року, зараховано в строк відбуте покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2023 року. До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вирішено питання щодо речових доказів та розподілу судових витрат.

Як встановлено судом, 19 травня 2023 року, приблизно о 19:40 год. ОСОБА_8 , прибув до супермаркету «Варус» за адресою м. Дніпро, просп. О. Поля, буд. 11, де, перебуваючи в торговельному залі вказаного супермаркету, побачив на полицях товар, який належить ТОВ «ОМЕГА», а саме: одну пляшку горілки марки «Гетьманська» об`ємом 1 л. вартістю 243,09 грн. (з ПДВ) та одну пляшку горілки марки «Гетьманська», об`ємом 0,7 л. вартістю 192,00 грн. (з ПДВ), загальною вартістю 435,09 грн. (з ПДВ).

Маючи умисел на відкрите викрадення вказаного чужого майна, ОСОБА_8 взяв з полиці вказані вище пляшки горілки та утримуючи їх при собі, попрямував до касової зони супермаркету «Варус».

Далі, усвідомлюючи, що його дії є відкритими для інших осіб, зокрема для касирів та охоронників супермаркету, так як пляшки горілки ОСОБА_8 тримав у руках, не приховуючи їх та не бажаючи зробити свої дії таємними для інших осіб, керуючись злочинним умислом на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 об 19 годині 46 хвилин пройшов касову зону супермаркету та при цьому не сплатив за дві пляшки горілки, які утримував при собі.

Побачивши такі неправомірні дії, охоронник супермаркету ОСОБА_10 наблизився до ОСОБА_8 за межами касової зони для того, щоб припинити його неправомірні дії. Однак, у цей момент ОСОБА_8 , задля подолання опору з боку ОСОБА_10 , наніс йому три удари по голові однією з пляшок горілки, тобто застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, та тим самим спричинив ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки, а саме: тілесні ушкодження у вигляді саден - в проекції зовнішнього кута лівої брови; двох внутрішньо-шкірних крововиливів - в скроневій області ліворуч, в завушній області ліворуч; двох синців - на верхній повіці лівого ока в проекції внутрішнього кута, в проекції завитка лівої вушної раковини. При цьому одна пляшка горілки розбилася.

Після цього ОСОБА_8 покинув приміщення супермаркету «Варус», вибіг на вулицю, утримуючи при собі другу пляшку горілки, проте, коли побачив, що його переслідує охоронник супермаркету, кинув в бік охоронника другу пляшку, яка після цього також розбилася. Таким чином, ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для відкритого викрадення чужого майна, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_8 , а саме у зв`язку з розбиттям пляшок горілки.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України в частині призначеного покарання змінити та вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 8 місяців. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2023 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. В іншій частині вирок суду першої інстанції прокурор просить залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, не врахував положення ч. 3 ст. 68 КК України, якою передбачено, що за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, яка в даному випадку складатиме 6 років і 8 місяців позбавлення волі.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений в своїх апеляційних скаргах просять вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи такі вимоги неповнотою судового провадження та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Так, сторона захисту вказує, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки діям обвинуваченого, які містять в собі ознаки хуліганських мотивів, внаслідок раптово виниклого в обвинуваченого конфлікту із співробітниками магазину, які почали в торговій залі робити ОСОБА_8 зауваження, що потім переросло в бійку обвинуваченого із охоронцями магазину, а пляшки спиртного, які судом першої інстанції було визнано як предмет злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, насправді обрані були обвинуваченим спонтанно як предмети, якими можна спричинити тілесні ушкодження і умислу на відкрите викрадення спиртного з магазину обвинувачений не мав. Вказані події зафіксовано камерами відеоспостереження, однак належної оцінки суд першої інстанції цим обставинам не надав під час судового провадження.

Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі вказує, що діяв із хуліганських мотивів, оскільки з боку співробітників магазину та його охоронців надходила пряма загроза життю та здоров`ю ОСОБА_8 , яка виникла внаслідок раптово виниклого між ним та співробітниками магазину конфлікту з приводу протермінованого товару на полицях. Обвинувачений вказує, що охоронці магазину Варус першими вдарили його по голові, після чого з метою захисту він взяв з полиць пляшки, щоб використати їх як предмет для нанесення удару охоронцю магазину, вказує, що вказане підтверджується відеозаписами з магазину. Також, обвинувачений вказує, що співробітники магазину викрали в нього кошти, коли той повернувся, щоб дізнатися стан охоронця після бійки, надати йому допомогу та викликати швидку. Вважає, що поза належною увагою суду залишилось перебування співробітників та охоронців магазину у стані алкогольного сп`яніння, що на його думку пояснює таку агресивну поведінку з їх боку в момент виникнення конфлікту.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого прокурор заперечував, посилався на їх безпідставність та необґрунтованість, вважав висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України відповідними фактичним обставинам справи та повністю підтвердженими сукупністю досліджених судом доказів.

Захисник та обвинувачений підтримали свої апеляційні скарги, просили їх задовольнити, наполягаючи на відсутності в ОСОБА_8 умислу на викрадення товару магазину та наявності в діях обвинуваченого хуліганських мотивів. Проти задоволення апеляційної скарги прокурора захисник та обвинувачений заперечували.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд першої інстанції, із дотриманням закладених у зазначеній нормі закону завдань, провів стосовно ОСОБА_8 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався.

Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України посилався на досліджені в ході судового провадження докази, а саме: протокол зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису від 20 травня 2023 року, під час якого було отримано до ступ до камер відео спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_3 ; протокол покадрового перегляду відеозапису на оптичному носії - DVD-диску від 20 травня 2023 року, з якого вбачається, як чоловік високого зросту, одягнений у чорний одяг, з поголеною головою, бере з полиці магазину 2 пляшки горілки та, тримаючи в обох руках по пляшці, проходить касову зону магазину не зупиняючись, його намагається затримати охоронець, після чого чоловік наносить охоронцю 4 удари однією з пляшок, яку тримає у правій руці, в результаті чого останній втрачає рівновагу та падає, чоловік біжить до вихідних дверей; протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, або таке, що готується, прийняте від ОСОБА_10 від 22 травня 2023 року, відповідно до якого 19 травня 2023 року приблизно о 19 год 45 хв. в м. Дніпро, пр. О. Поля, буд. 11 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » невідомий громадянин наніс останньому тілесні ушкодження; протокол проведення слідчого експерименту від 24 травня 2023 року, під час якого свідок ОСОБА_10 показав та розказав обставини подій, які відбувались 19 травня 2023 року у магазині «Варус» за адресою АДРЕСА_3 ; протокол огляду від 26 червня 2023 року, під час якого за участю свідка ОСОБА_11 було переглянуто відеозаписи з камер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_3 , з яких вбачається, як чоловік високого зросту, одягнений у чорний одяг, з поголеною головою, бере з полиць магазину 2 плішки та пішов через касову зону не заплативши за товар, після касової зони даного чоловіка намагався затримати охоронець, на що вищевказаний чоловік наніс пляшкою удари по голові охоронцю, від чого пляшка розбилась, охоронець впав, а чоловік вийшов на вулицю, в цей час другий охоронець побіг за ним, на що останній жбурнув в його бік пляшку горілки, та побіг в бік пр. Лесі Українки.

А також, на покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та висновки експерта №1548е від 29 травня 2023 року щодо виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, їх локалізації, ступеню тяжкості та №3031/23 від 29 травня 2023 року щодо розміру спричиненої магазину Варус матеріальної шкоди.

Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов обґрунтованих висновків про те, що ОСОБА_8 дійсно 19 травня 2023 року перебуваючи в торговельному залі супермаркету «Варус» за адресою м. Дніпро, просп. О. Поля, буд. 11 взяв з полиці магазину дві пляшки горілки марки «Гетьманська» об`ємом 1 л. та 0,7 л., з якими, тримаючи їх у руках, пройшов повз касову зону супермаркету, не сплативши за товар, на що відреагував охоронник супермаркету ОСОБА_10 та поза межами касової зони, з метою припинити протиправні дії ОСОБА_8 , наблизився до останнього, проте в цей момент ОСОБА_8 , задля подолання опору з боку ОСОБА_10 , наніс охороннику три удари по голові однією з пляшок горілки, яка в подальшому розбилась, після чого вибіг на вулицю, утримуючи при собі другу пляшку, однак побачивши, що інший охоронник магазину його переслідує, кинув в останнього другу пляшку горілки, яка після цього також розбилася, тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, за ознаками закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Водночас, в своїх апеляційних скаргах захисник та обвинувачений не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності в ОСОБА_8 умислу на відкрите викрадення товару із магазину Варус та вказують на те, що обвинувачений діяв із хуліганських мотивів, внаслідок раптово виниклого конфлікту між ним та співробітниками магазину. Зокрема, захисник та обвинувачений в своїх апеляційних скаргах вказують, що між ОСОБА_8 та охоронцями супермаркету, в торговельному залі, виник конфлікт з приводу протермінованого товару на полицях та перебирання обвинуваченим яєць, в ході якого в подальшому зав`язалась бійка, ініціатором якої були охоронці магазину, і з метою захистити себе ОСОБА_8 взяв з полиці перший потрапивший йому на очі товар, а саме, дві пляшки горілки, таким чином визначивши їх для себе як можливе знаряддя для нанесення ударів, а не як предмет відкритого викрадення майна, які в подальшому використав, наносячи однією пляшкою удари охоронцю супермаркету та в подальшому кидаючи другу пляшку в охоронця, що переслідував обвинуваченого, вибігаючого із супермаркету на вулицю.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими доводами захисника та обвинуваченого, оцінює їх критично, як обрану лінію захисту, спрямовану на уникнення ОСОБА_8 кримінальної відповідальності за вчинений злочин, виходячи з наступного.

Так, в ході судового провадження судом першої інстанції було досліджено відеозапис з камер спостереження торговельного залу супермаркету Варус від 19 травня 2023 року, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_8 , перебуваючи у торговельному залі, бере дві пляшки горілки, з якими в подальшому проходить повз касову зону не сплачуючи за товар, і коли його поза касовою зоною зупиняє охоронець, обвинувачений наносить йому декілька ударів пляшкою горілки по голові та вибігає з магазину з другою пляшкою, яку, в свою чергу, кидає в бік іншого охоронця, який вибіг за ним з магазину, пляшка розбивається, після чого ОСОБА_8 зникає з місця скоєння злочину.

Тобто, на даному відео зафіксовано, як обвинувачений цілеспрямовано, без будь-яких перешкод, підійшов до полиці із спритними напоями, узяв дві пляшки горілки, не приховуючи їх, відкрито, тримаючи пляшки у руках, пройшов повз касову зону, не маючи наміру зупинятися та сплачувати за товар, намагався покинути приміщення магазину, що свідчить про наявність в його діях саме корисливого умислу на викрадення майна.

При цьому, будь-якого конфлікту між обвинуваченим та співробітниками магазину, який передував би взяттю ОСОБА_8 з полиць магазину двох пляшок горілки, відеокамерами спостереження не зафіксовано, що спростовує версію захисника та обвинуваченого про раптово виниклий конфлікт з приводу протермінованого товару, а відтак і спростовує версію сторони захисту про те, що пляшки горілки були визначені ОСОБА_8 як знаряддя для нанесення тілесних ушкоджень з метою захистити себе від протиправного посягання на його життя та здоров`я охоронниками магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, дослідженим судом першої інстанції записом відеоспостереження також спростовується версія захисника та обвинуваченого про те, що охоронці магазину першими нанесли обвинуваченому удар по голові і тільки після цього він вирішив взяти пляшки горілки, щоб в подальшому нанести ними удари охоронцям, оскільки відповідно до відеозапису чітко вбачається, що жодного фізичного насилля з боку співробітників магазину до обвинуваченого перед тим як він взяв пляшки горілки з полиць магазину та намагався покинути з ними приміщення торговельної зали, не заплативши за товар, не застосовувалось.

Також, колегія суддів звертає увагу, що вказаним відеозаписом підтверджується факт того, що бійка між обвинуваченим та охоронниками супермаркету зав`язалась лише після того, як обвинувачений пройшов повз касової зони, тобто, після того, як він намагався покинути приміщення Варуса, не заплативши за товар, що було помічено охоронцями і з метою подолання опору охоронців саме ОСОБА_8 наніс удари пляшкою по голові ОСОБА_10 , таким чином ініціювавши першим початок бійки. Вказане підтверджує висновки суду першої інстанції про те, що в такий спосіб обвинувачений вжив всі дії, які вважав необхідними для доведення до кінця свого корисливого умислу саме на відкрите викрадення майна, в тому числі, застосував до охоронців магазину насильство, однак умисел на здійснення грабежу не був доведений до кінця через розбиття пляшок із горілкою в ході бійки.

Досліджений судом першої інстанції відеозапис з відеокамер спостереження та встановлені ним обставини справи повністю узгоджуються із показами допитаних судом першої інстанції свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які показали суду першої інстанції, що були безпосередніми очевидцями факту намагання обвинуваченим винести із магазину пляшки горілки, не заплативши за товар, а також факту, бійки, яка виникла внаслідок намагання охоронниками магазину запобігти викраденню пляшок горілки та дай обвинуваченого на подолання опору охоронників.

Наявність в обвинуваченого умислу саме на відкрите викрадення чужого майна також підтверджується і дослідженим судом першої інстанції протоколом затримання, відповідно до якого вбачається, що у ОСОБА_8 в момент затримання при собі не було грошей, а лише мобільний телефон, тобто будь-яких коштів на придбання товару у магазині у останнього при собі не було, а відтак і наміру розплачуватись за товар.

Доводи ОСОБА_8 , викладені в апеляційній скарзі, про те, що гроші у нього вкрали працівники поліції, колегія суддів оцінює критично, оскільки жодних доказів на підтвердження таких доводів матеріали кримінального провадження не містять, як і не містять жодних звернень обвинуваченого або його захисника, чи скарг, в установленому законом порядку до відповідних органів з приводу протиправних дій співробітників поліції.

При цьому, як вбачається із вищенаведеного протоколу, ОСОБА_8 під час його безпосереднього затримання та проведення огляду співробітниками поліції не вказував про зникнення чи викрадення в нього коштів, дана версія була висловлена обвинуваченим лише після надходження справи на розгляд до суду та була предметом ретельної перевірки місцевим судом, однак, не знайшла свого обґрунтованого підтвердження а ні на стадії судового провадження в суді першої інстанції, а ні на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного вироку.

Інші доводи обвинуваченого, зокрема щодо посягання на його життя та здоров`я співробітниками магазину та перебування охоронців супермаркету у стані алкогольного сп`яніння, оцінюються колегією суддів критично та не приймаються до уваги, оскільки не знайшли свого обґрунтованого підтвердження будь-якими належними та допустимими доказами в ході апеляційного перегляду оскаржуваного вироку.

Таким чином, враховуючи, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону України, суд першої інстанції всебічно перевірив обставини кримінального провадження, висунуте обвинувачення, надані стороною обвинувачення письмові докази, ретельно перевірив обрану обвинуваченим лінію захисту і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, а також, про правильність кваліфікації дій обвинуваченого та наявності в нього умислу на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вмотивувавши своє рішення всебічно дослідженими, оціненими у своїй сукупності з точки зору належності, допустимості й достовірності письмовими доказами та показами свідків, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції відсутні.

Щодо апеляційної скарги прокурора та викладеній в ній доводів про неправильне застосування судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання положень закону України про кримінальну відповідальність, то колегія суддів приходить до висновку про слушність таких доводів, наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та зміні вироку суду в частині призначеного покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Положеннями ч. 3 ст. 68 КК України передбачено, що за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Так, ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану, що кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

В свою чергу, санкцією ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а отже розмір покарання за вчинення замаху на цей злочин, у відповідності до ч. 3 ст. 68 КК України, не може перевищувати 6 років 8 місяців позбавлення волі.

Між тим, при призначенні покарання судом першої інстанції не було враховано положення ч. 3 ст. 68 КК України та призначено обвинуваченому за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, що виходить за межі покарання, яке можливо призначити у цьому випадку, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і у відповідності до ст. ст. 409, 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення в частині призначеного ОСОБА_8 покарання. У зв`язку із чим, колегія суддів приходить до висновку про необхідність змінити вирок суду в частині призначеного покарання та вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 8 місяців, і на підставі ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області задовольнити.

Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України по покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2023 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

В іншій частині вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк, з моменту отримання ним копії даної ухвали.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4