Справа № 953/54/24
Провадження № 1-кп/953/598/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001906 від 25.08.2023 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із вищою освітою, вдівця, ФОП « ОСОБА_4 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

у с т а н о в и в:

1. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

1.1. Відповідно до графіку несення служби особовим складом Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції України на серпень місяць 2023 року та розстановки сил та засобів роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, інспектор взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , з 09 години 00 хвилин 24.08.2023 до 18 години 00 хвилин 24.08.2023 разом з інспектором взводу № 2 роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 , та інспектором взводу № 2 роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_8 , заступили на службу в складі екіпажу № 1206 автопатруля Київського району м. Харкова, для виконання покладених на них службових обов`язків, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», та посадових інструкцій, затверджених Наказом Департаменту патрульної поліції від 22.11.2018 № 5217.

Законом України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно положень Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до посадових інструкцій, затверджених Наказом Департаменту патрульної поліції від 22.11.2018 № 5217, поліцейський (інспектор) управління патрульної поліції в Харківській області відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби здійснює у тому числі: безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотримання правил дорожнього руху; забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; первинне реагування на повідомлення про правопорушення (в тому числі ті, що надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством; самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством, припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права та повноваження; розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників, у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством; затримання осіб на підставах і в порядку, передбачених законодавством, а також доставляє затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення (у визначених законодавством порядку) до підрозділів національної поліції України та/або суду; здійснює охорону місця події з метою забезпечення подальшого розслідування, також вживає заходів щодо охорони та збереження місця події у первинному, незміненому стані до прибуття уповноважених осіб, зокрема слідчо-оперативних груп. У тому числі п. 2.2. посадової інструкції визначено, що поліцейський (інспектор) під час несення служби у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху здійснює також організацію безпечного та безперешкодного дорожнього руху, контроль за дотриманням учасниками дорожнього руху чинних правил, норм і стандартів, у сфері безпеки дорожнього руху, заходи із забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі тимчасове затримання транспортних засобів і доставляння їх на спеціальні майданчики чи стоянки; профілактику, попередження та припинення злочинів і адміністративних правопорушень у сфері дорожнього руху.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", перед початком несення служби 24.08.2023 інспектор взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 отримав нагрудний відео реєстратор 471522, який використовувався під час несення служби.

24.08.2023 близько 10 години 00 хвилин, екіпажем 1205 в складі поліцейських ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які виконуючи покладені на них службові обов`язки з безперервного та цілодобового патрулювання території обслуговування з метою контролю за дотриманням учасниками дорожнього руху чинних правил, норм і стандартів, у сфері безпеки дорожнього руху, знаходячись у службовому автомобілі Skoda Rapid 11*6857, за адресою: м. Харків, вул. Академіка Проскури, в складі зазначеного автопатруля зупинили автомобіль Тойота д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухався на вказаному транспортному засобі, на вимогу співробітників поліції зупинитись не реагував, кілька разів зіткнувшись із бордюрним каменем, та в результаті переслідування зупинився біля будинку № 3 по вул. Академіка Проскури. В ході спілкування із ОСОБА_3 , поліцейськими виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_3 , а саме: запах із порожнини рота, у зв`язку із чим, було викликано екіпаж 1206 в складі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , оскільки у екіпажу 1206 був газоаналізатор «Драгер» для встановлення ступеню алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу.

В ході спілкування поліцейських екіпажу 1206 із ОСОБА_3 , останньому було запропоновано пройти тест на газонаналізаторі «Драгер», у зв`язку із виявленням у нього ознак алкогольного сп`яніння. ОСОБА_3 категорично відмовився від проходження тесту на газонаналізаторі «Драгер» для встановлення ступеню алкогольного сп`яніння на місці, та відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі, чим порушив п.2.5 ПДР України, що є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом - КУпАП) у вигляді накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в результаті чого на ОСОБА_3 , було складено протокол про адміністративне правопорушення, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_3 , знаходячись біля свого автомобілю Тойота д.н.з. НОМЕР_1 , під час розгляду адміністративної справи відносно правопорушення останнього, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі, в момент розгляду справи інспектором взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 та складання відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення, діючи умисно, з метою пропозиції поліцейському неправомірної вигоди, запропонував інспектору взводу № 1 роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , який відповідно п. 1 примітки до ст. 364 КК України є особою, яка постійно здійснює функції представника Національної поліції України - центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, у зв`язку з чим вони є службовою особою, неправомірну вигоду в сумі 10.000 грн., за не притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДД, тим самим запропонував службовій особі неправомірну вигоду, за не вчинення відносно нього службовою особою дії з використанням службового становища.

Поліцейський ОСОБА_6 , зрозумівши, що ОСОБА_3 запропонував грошові кошти у розмірі 10.000 грн., як неправомірну вигоду, за не притягнення останнього до адміністративної відповідальності, повідомив про незаконні дії останнього, а саме повідомлено про факт пропозиції неправомірної вигоди на лінію диспетчерського центру «102», та викликано на місце слідчо-оперативну групу ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області.

1.2. Указаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 369 КК України, тобто пропозицію надання службовій особі неправомірної вигоди, за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинене обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_3 винуватим та призначити йому покарання ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, обвинувачений їх у повному обсязі підтверджує та пояснив про обставини, викладені в обвинувальному акті. При призначенні покарання покладався на розсуд суду.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також вважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

2.2.2. Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме: пропозиції надання службовій особі неправомірної вигоди, за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Пом`якшуючі обставини - це встановлені судом різні відомості, що свідчать про менший ступінь небезпечності особи винного та вчиненого ним злочину й дають підстави для застосування до нього менш суворого покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання належать як зазначені, так і не зазначені в законі, але встановлені судом за конкретною справою об`єктивні та суб`єктивні чинники, що не є ознаками конкретного складу злочину і не впливають на його кваліфікацію, проте свідчать про занижений ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння і (або) особи винного і тим самим надають суду право для пом`якшення покарання.

3.1.1. Щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Згідно послідовної практики Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 15.11.2021 у справі № 199/6365/19 (№ 51- 3198км21) розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

3.1.2. При встановленні обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує, що у судовому засіданні останній свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку, протягом усього строку досудового розслідування також визнавав свою винуватість.

На думку суду, такі дії обвинуваченого не пов`язані із бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів вчинення ним злочину. Аналогічну позицію висловлено прокурором у судовому засіданні.

З огляду на обставини кримінального провадження та поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового розгляду та на стадії досудового розслідування, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно п. 1) ч. 1 ст. 66 КК України, щире каяття.

3.2. При цьому, судом не встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується, як нетяжкий злочин, його вид, суспільну небезпечність та наслідки. Також, суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який має вищу освіту, вдівець, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно працевлаштований ФОП « ОСОБА_4 », на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване та фактичне місце проживання, раніше не судимий.

4.3. У судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому статтею 69 КК України, не встановлено.

4.4. Також, судом не встановлено підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому статтею 69-1 КК України.

4.5. З урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства шляхом призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

4.6. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

5. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. Речові докази.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

6.2. Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

6.3. Заходи забезпечення кримінального провадження.

6.3.1. Запобіжний захід.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні не застосовувався.

Ураховуючи те, що під час підготовчого судового засідання та судового розгляду кримінального провадження клопотань про застосування запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, підстав, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не застосовувати.

Речовий доказ: диск «Alerus DVD R» із відеозаписом, - після набрання вироком законної сили залишити у матеріалах кримінального провадження протягом строку їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя - ОСОБА_1