Справа № 201/7623/24
Провадження № 1-кс/201/2671/2022
УХВАЛА

Іменем України

01 липня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000384 від 24.06.2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся із клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що 23.06.2024 до ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт співробітників УПП в Дніпропетровській області про те, що 23.06.2024 за адресою: м. Дніпро, вул. Панікахи, буд. 5А було виявлено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час перевірки працівниками поліції використав завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія.

За даним фактом сектором дізнання ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000384 від 24.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно до протоколу огляду від 23.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який добровільно видав водійське посвідчення № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було поміщено у спец. пакет № PSP1376818.

З пояснення ОСОБА_4 23.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 співробітники УПП в Дніпропетровській області зупинили ОСОБА_4 через порушення ним правил дорожнього руху, де при перевірці документів виявили ознаки підробки та факт використання завідомо підроблених документів, а саме посвідчення водія № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Посвідчення водія № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000384 від 24.06.2024.

Просив накласти арешт на посвідчення водія № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було поміщено у спец. пакет № PSP13768. Заборонити відчуження, розпорядження та/або користування майном, оскільки, існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до подальшого використання вказаного посвідчення.

Прокурор та дізнавач у судове засідання не з`явилися.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 подала до суду заперечення на клопотання в яких вважала клопотання прокурора про арешт майна безпідставним, незаконним та таким що не підлягає задоволенню.

Зазначила, що 23.06.2024 протоколом огляду місця події у період часу з 15:58-16:10 години, слідчим СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, у ОСОБА_4 вилучено його особистий важливий документ, посвідчення водія серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , видане відділом РЕР ДАІ №3 ГУМВС України в Дніпропетровській області , яке на думку слідчого є підробленим.

За який підстав слідча дійшла такого висновку, з протоколу не вбачається, спеціаліст до огляду не залучався, посилання на явні ознаки підробки документу в протоколі відсутні, як і будь-які інші інформативні посилання на його підробку. Яким чином слідча, не провівши спеціальне дослідження за участі спеціаліста, щодо підробки даного документа та не витребувавши відомості з МРЕВ м. Дніпро, де як зазначено в самому документі його було видано, дійшла висновку щодо його підробки, не зрозуміло. Стороною захисту зроблено запит до РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях та отримано відповідь та відповідно до наданої відповіді РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях № 31/29/1242/18/165аз1682024 від 29.06.2024 (17415) про те, що згідно Єдиного державного реєстру МВС, 12.04.2012 року в ВРЕР ДАІ № 3 видано посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 із відкритими категоріями «В». Відповідно вказане посвідчення водія є оригінальним та відповідає вимогам законодавства та було видане уповноваженим органом, отримане ОСОБА_4 в установчому законом порядку, що підтверджується зазначеною довідкою. Окрім того, 21.06.2024 ОСОБА_4 потрапив у ДТП у АДРЕСА_2 , в результаті чого на ОСОБА_4 працівниками УПП м. Київ ДПП складено протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №865588. У протоколі зазначено, що особу ОСОБА_4 встановлено посвідченням водія серія НОМЕР_1 . При-цьому, будь-яких питань щодо достовірності посвідчення у працівників поліції не виникло. Також, 21.05.2024 ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Києві, порушив правила дорожнього руху, за що відносно нього працівниками поліції УПП винесена постанова про накладання адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване в автоматичному режимі серія ЕНА№2199940. У пункті 4 постанови, вказано, що особа щодо якої розглядається справа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , удостовірена посвідченням водія НОМЕР_1 (є копія постанови та копія чеку про сплату штрафу).

У клопотанні слідчого і додатках до нього відсутні будь-які докази чи посилання на будь-яку інформацію, відповідно до якої вбачаються наявність доказів які підтверджують підробку зазначеного документа. В той же час, посвідчення водія є особистим документом, безпідставне вилучення якого грубо обмежу та порушує права та свободи громадянина, щодо вільного пересування за допомогою транспортного засобу, та реалізації своїх прав на підставі якого, ним здійснюється реалізація життєдіяльності його та його родини.

Відповідно, з боку дізнавача, яким проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000384 від 24.06.2024 за ч.4 ст. 358 КК України, без будь-яких підстав та наявних доказів щодо наявності складу злочину в діях ОСОБА_4 , грубо порушено вимоги чинного кримінально-процесуального законодавства, в тому числі і в частині звернення до слідчого судді з клопотання про накладання арешту на особистий важливий документ, без будь-яких на те підстав.

Окрім того, до клопотання додано копію постанови про визнання речей і документів від 24.06.2024 року винесена дізнавачем ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській область, що винесена за відсутності будь-яких доказів щодо підробки зазначеного документа, оскільки дізнавач або слідчий в рамках своїх повноважень має право, у разі наявності достовірних відомості про підроблення документу, винести зазначену постанову.

Висновок експерта у справі відсутній, спеціаліста до огляду документа слідчий не залучав.

Крім того, слідчий порушив вимоги до порядку вилучення документі, оскільки вилучивши посвідчення водія у ОСОБА_7 , останньому нічого натомість надано не було, слідчий зобов`язаний був надати копію протоколу, а також опис майна який є додатком до протоколу, особі у якої проведено вилучення документів, тобто у ОСОБА_7

Просила відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та заперечення на клопотання, додані до нього, надані представником власника, приходить до такого висновку.

23.06.2024 до ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт співробітників УПП в Дніпропетровській області про те, що 23.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час перевірки працівниками поліції використав завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія.

За даним фактом сектором дізнання ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000384 від 24.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно до протоколу огляду від 23.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який добровільно видав водійське посвідчення № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було поміщено у спец. пакет № PSP1376818.

З пояснення ОСОБА_4 , встановлено, що 23.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 співробітники УПП в Дніпропетровській області зупинили ОСОБА_4 через порушення ним правил дорожнього руху, де при перевірці документів виявили ознаки підробки та факт використання завідомо підроблених документів, а саме посвідчення водія № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Посвідчення водія № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановою дізнавача від 24.06.2024 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Статтею 237 КПК України регламентовані правила проведення огляду. Так, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.

Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.

При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

За правилами ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу (ч. 1 ст. 100 КПК). Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Виходячи з приписів ч. 5 ст. 171 КПК України арешт за клопотанням слідчого накладається на тимчасово вилучене майно - майно, яке вилучене під час обшуку, але дозвіл на вилучення якого не був наданий слідчим суддею в ухвалі про обшук.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

За змістом статей 223, 237 КПК України огляд є слідчою (розшуковою) дією, що проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які перебувають у володінні особи.

Водночас у ч. 1 ст. 233 КПК, яка визначає порядок проникнення до житла та іншого володіння особи, передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 цієї статті.

У винятковому випадку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу.

Аналіз вищевказаних положень кримінальних процесуальних норм свідчить про те, що право слідчого, прокурора на проникнення до житла і проведення в ньому обшуку може виникати у трьох випадках: 1) за ухвалою слідчого судді, 2) без постановлення такої ухвали на підставі згоди власника житла чи іншого володіння особи; 3) до постановлення ухвали слідчого судді лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Як встановлено з наданих представником власника матеріалів, на запит до РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях отримано відповідь листом № 31/29/1242/18/165аз1682024 від 29.06.2024 (17415) про те, що згідно Єдиного державного реєстру МВС, 12.04.2012 року в ВРЕР ДАІ № 3 видано посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 із відкритими категоріями «В». Відповідно вказане посвідчення водія є оригінальним та відповідає вимогам законодавства та було видане уповноваженим органом, отримане ОСОБА_4 в установчому законом порядку, що підтверджується зазначеною довідкою.

Жодних доводів про те, яка саме ознаки підробки має вилучене посвідчення клопотання не містить. Спеціаліст до огляду не залучався. Отже, матеріали кримінального провадження не містять жодних даних про те, що посвідчення водія № НОМЕР_1 є предметом вчинення кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Крім того, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Разом з тим, згідно зі ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів, у зв`язку із чим клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. Частина 5 ст. 173 КПК України містить положення про необхідність зазначення в ухвалі слідчого судді згідно переліку тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття рішення про задоволення клопотання.

З урахуванням вказаних вимог, суддя слідчий вважає за необхідне зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування, прокурора у кримінальному провадженні або іншу уповноважену особу повернути тимчасово вилучене майно посвідчення водія № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке поміщено у спец. пакет № PSP13768.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000384від 24.06.2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України -посвідчення водія № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було поміщено у спец. пакет № PSP13768, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном відмовити.

Зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування, прокурора у кримінальному провадженні або іншу уповноважену особу повернути ОСОБА_4 вилучене під час проведення огляду 23.06.2022р. майно - посвідчення водія № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було поміщено у спец. пакет № PSP13768.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно дізнавачем, слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошено 02 липня 2024 року о 19 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1