КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 18 березня 2024 року, апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 58 (п`ятдесят вісім) діб, тобто до 09 квітня 2024 року (включно), та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішення, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою у арештному домі ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження.

Зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Слідчим суддею не взято до уваги наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинені ним злочини, які є тяжким та особливо тяжким злочином та покарання за який становитиме від п`яти до п`ятнадцяти років, з конфіскацією майна може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований на його утриманні не перебувають особи похилого віку або неповнолітні діти.

Також, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки органом досудового розслідування не встановлено всі речові докази.

Посилається на те, що ОСОБА_6 може впивати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки йому відомі їх адреси проживання.

Підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення проти волі, честі та гідності особи, власності, життя та здоров`я.

У судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор долучив докази на підтвердження невиконання підозрюваним покладених судом обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 01 лютого 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000401, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 с. 189 КК України.

11 лютого 2024 року підозрюваного ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України.

12 лютого 2024 року старший слідчий СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до Києво - Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання органу досудового розслідування та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 58 (п`ятдесят вісім) діб, тобто до 09 квітня 2024 року (включно), та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя зазначив, що слідчий в клопотанні, а також прокурор в судовому засіданні не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Також слідчим та прокурором належним чином не обґрунтовано жодного ризику, які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 статті 177 КПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмої статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримано.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, § 55).

Під час розгляду вказаного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому допитано підозрюваного ОСОБА_6 заслухано думку прокурора та позицію захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для продовження щодо неї обмежувального заходу, з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаних кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необгрунтованність існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, є не обґрунтованим.

Зокрема, стороною обвинувачення доведено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, підозрюваний усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинені ним злочини, які є тяжким та особливо тяжким злочином та покарання за який становитиме від п`яти до п`ятнадцяти років, з конфіскацією майна може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований на його утриманні не перебувають особи похилого віку або неповнолітні діти.

Також, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки органом досудового розслідування не встановлено всі речові докази.

Разом з тим, ОСОБА_6 може впивати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки йому відомі їх адреси проживання.

Серед іншого, підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення проти волі, честі та гідності особи, власності, життя та здоров`я.

Як вважає колегія суддів, застосовуючи щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя, в порушення вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону України, не співставив існуючі у справі ризики, характер кримінальних правопорушень та їх наслідки, з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що підозрюваний не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, про що зазначає в поданій апеляційні скарзі сторона обвинувачення. Тобто висновок слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено недостатність даних про застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного є передчасним.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на викладене, доводи сторони обвинувачення щодо наявності обґрунтованої підозри, заявлених ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати та неможливості запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з огляду на ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_6 є обґрунтованими, належними та підтверджуються матеріалами провадження.

Крім того, у судовому засіданні апеляційної інстанції, прокурором долучено копію рапорту оперуповноваженого СРЗПО Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , з якого вбачається, що ОСОБА_6 порушує покладений на нього обов`язок перебувати під цілодобовим домашнім арештом (а.с. 30-34, т. 2).

Доводи апеляційної скарги щодо необгрунтованності підозри, є безпідставними, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Колегія суддів дійшла до висновку, що у цій конкретній справі суспільний інтерес преважає над принципом поваги до свободи підозрюваного та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За наведених обставин апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню в межах строку досудового розслідування.

Крім того, з огляду на п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України підстав для визначення застави у даному кримінальному провадженні не вбачається, оскільки інкриміновані ОСОБА_6 злочини вчинено із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 09 квітня 2024 року включно.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 взяти - під варту у залі суду.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Києво - Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 369/2368/24 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження № 11сс/824/2266/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.181 КПК України