УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/3610/24

Провадження № 1-кс/712/1655/24

22 березня 2024 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси внесене в кримінальному провадженні № 0000973, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.12.2022 року клопотання слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 22.03.2023, вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, та ОСОБА_8 щодо заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, на виконання попередньої злочинної домовленості з невстановленою особою та ОСОБА_8 , який сприяв вчиненню злочину шляхом надання йому реквізитів банківської картки, відкритої на своє ім`я в АТ КБ «Приватбанк», № НОМЕР_1 , з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , повідомив невстановленій досудовим розслідуванням особі реквізити банківської картки, відкритої на ім`я ОСОБА_8 в АТ КБ «Приватбанк», № НОМЕР_1 .

У подальшому, 22.03.2023, о 17 годині 11 хвилин, невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, здійснила телефонний дзвінок з номеру телефону НОМЕР_2 , який належить ТОВ «ФінансБухСнабМаркет-Трейд», на номер мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , у ході розмови з яким, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою заволодіння коштами, вводячи останнього в оману, представившись працівником служби безпеки банку АТ КБ «Приватбанк», повідомила неправдиву інформацію, а саме про те, що нібито невстановлена особа намагається за рахунок коштів, що розміщуються на банківських картках ОСОБА_9 , незаконно здійснити оплату товарів в мережі Інтернет, та таким чином ввівши останнього в оману переконала його в необхідності виконання всіх її вказівок з метою недопущення вчиненню злочину.

Будучи введеним в оману, ОСОБА_9 виконав всі вказівки невстановленої досудовим розслідуванням особи та особисто 22.03.2023 у період з 17 години 42 хвилини по 18 годину 17 хвилин вчинив дії з перерахування власних грошових коштів через додаток «Приват24» з банківських карток, відкритих у АТ КБ «Приватбанк» №№ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 на банківську картку, відкриту на ім`я ОСОБА_8 в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , переказами на суму 24250 грн, 24250 грн, 24250 грн, 24250 грн, 24250 грн, 16700 грн та 25515 грн.

У свою чергу, ОСОБА_5 з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , після зарахування зазначених коштів в загальній сумі 163465 грн на банківську картку відкриту на ім`я ОСОБА_8 в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , 22.03.2023 у період з 17 години 38 хвилин по 18 годину 31 хвилину надавав вказівки ОСОБА_8 , як усно, так і шляхом надсилання повідомлень в додатку соціальної мережі «Інстаграм» із зазначенням номерів банківських карток та розмірів грошових сум, які в подальшому потрібно було переказати.

Так, ОСОБА_8 сприяючи невстановленій розслідуванням особі та ОСОБА_5 , в заволодінні грошовими коштами ОСОБА_9 , у період з 17 години 56 хвилин по 18 годину 19 хвилин 22.03.2023, перерахував їх частину на картку, відкриту на ім`я ОСОБА_11 в АТ «Таскомбанк» № НОМЕР_6 в сумі 100500 грн та на картку відкриту на ім`я ОСОБА_12 в АТ «Таскомбанк» № НОМЕР_7 в сумі 12060 грн, а решту коштів у загальній сумі 50000 грн зняв готівкою у період з 17 години 49 хвилин по 18 годину 19 хвилин у банкоматі (терміналі) САСS9723, який розташований у відділенні АТ КБ «Приватбанк», за адресою: м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 40, а також у банкоматі (терміналі) А7202240 (код НОМЕР_8 ), який розташований у відділенні АТ «OTП-банк», за адресою: м. Черкаси, вул. Лазарєва, буд. 6 та передав ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_5 діючи умисно з корисливих мотивів за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою та за пособництва ОСОБА_8 заволодів шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_9 на загальну суму 163465 грн, чим завдав останньому майнової шкоди на вказану суму.

Тобто, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), що завдало значної шкоди потерпілому, вчиненому за попередньою змовою групоюосіб.

Він же, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, на виконання попередньої злочинної домовленості з невстановленою особою та ОСОБА_8 , який сприяв вчиненню злочину шляхом надання йому реквізитів банківської картки, відкритої на своє ім`я в АТ КБ «Приватбанк», № НОМЕР_1 , з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , повідомив невстановленій особі реквізити банківської картки, відкритої на ім`я ОСОБА_8 в АТ КБ «Приватбанк», № НОМЕР_1 .

У подальшому, 22.03.2023, о 18 годині 07 хвилин, невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, здійснила телефонний дзвінок з номеру телефону НОМЕР_9 , який належать ТОВ «ФінансБухСнабМаркет-Трейд», на номер мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_10 , який належить потерпілій ОСОБА_10 , у ході розмови з якою, діючи умисно з корисливих мотивів з метою заволодіння коштами, вводячи останню в оману, представившись працівником банку АТ КБ «Приватбанк», повідомила неправдиву інформацію, а саме про те, що нібито невстановлена особа намагається перерахувати грошові кошти з її банківської картки на банк російської федерації. Після чого, ввівши останню в оману, переконавши, що телефонує дійсно працівник банку, до потерпілої ОСОБА_10 надійшло смс-повідомлення про підтвердження входу в додаток «Приват24», який вона підтвердила та надала згоду для входу, після чого розмова з невстановленою особою обірвалась та вхід до застосунку «Приват24» було заблоковано.

Після чого, невстановлена особа отримавши доступ до розпорядження коштами на банківських рахунків ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, 22.03.2023 в період часу з 18 години 28 хвилин по 18 годину 36 хвилин з банківських карток, відкритих на ім`я ОСОБА_10 у АТ КБ «Приватбанк» №№ НОМЕР_11 , НОМЕР_12 перерахувала грошові кошти на банківську картку, відкриту на ім`я ОСОБА_8 в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , переказами на суму 25650 грн, 25650 грн, 29900 грн, 19467 грн (з них 567 грн комісія) та 15450 грн (з них 450 грн комісія).

У свою чергу, ОСОБА_5 з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , діючи повторно, після зарахування зазначених коштів в загальній сумі 116117 грн на банківську картку відкриту на ім`я ОСОБА_8 в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , 22.03.2023 у період з 18 години 28 хвилин по 18 годину 37 хвилину надавав вказівки ОСОБА_8 , як усно, так і шляхом надсилання повідомлень в додатку соціальної мережі «Інстаграм» із зазначенням номерів банківських карток та розмірів грошових сум, які в подальшому потрібно було переказати.

Так, ОСОБА_8 сприяючи невстановленій розслідуванням особі та ОСОБА_5 у заволодінні грошовими коштами ОСОБА_10 , у період з 18 години 29 хвилин по 18 годину 37 хвилин 22.03.2023, перерахував їх частину на картку, відкриту на ім`я ОСОБА_11 АТ «Таскомбанк» № НОМЕР_6 в сумі 84420 грн, а решту коштів у загальній сумі 35700 грн зняв готівкою у період з 18 години 29 хвилин по 18 годину 37 хвилин 22.03.2023 у банкоматі (терміналі) А7202240 (код НОМЕР_8 ), який розташований у відділенні АТ «OTП-банк», за адресою: м. Черкаси, вул. Лазарєва, буд. 6 та передав ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_5 діючи умисно з корисливих мотивів за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою та за пособництва ОСОБА_8 повторно заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 на загальну суму 116117 грн, чим завдав останній майнової шкоди на вказану суму.

Тобто, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

З урахуванням зібраних в ході досудового розслідування доказів 18.03.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з практикою ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Причетність ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 23.03.2023; даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_10 від 24.03.2023 та від 12.04.2023; даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 25.03.2023; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_13 від 05.04.2023; інформацією тимчасового доступу з АТ КБ «Приватбанк» на ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від 08.05.2023; інформацією тимчасового доступу з АТ КБ «Приватбанк» від 09.05.2023 (даними протоколу огляду предметів від 07.09.2023); інформацією тимчасового доступу з АТ «ОТП БАНК» від 03.05.2023 (даними протоколу огляду предметів від 13.09.2023); інформацією тимчасового доступу з ПрАТ «ДАТАГРУП» від 21.09.2023; інформацією тимчасового доступу з АТ КБ «Приватбанк» на ОСОБА_10 від 26.01.2024; інформацією тимчасового доступу з ПрАТ «ВФ Україна» на н.т. ОСОБА_10 від 23.01.2024; протоколом додаткового огляду предмету мобільного телефону ОСОБА_8 від 13.03.2024.

Під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливе переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливий незаконний вплив на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та те, що в разі доведення його винуватості за ч. 2 ст. 190 КК України, усвідомлюючи тягар можливого покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років, не маючи стійких соціальних зв`язків, оскільки він на даний час не одружений та немає на утриманні осіб, не працює та не навчається, а тому може залишити місце свого проживання з метою переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків, в даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 а також свідки проживають в одному населеному пункті, з більшістю свідків він знайомий, що свідчить про реальну можливість підозрюваного незаконно впливати на них з метою реабілітації себе як злочинця, а також матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на свідків шляхом умовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності. Крім того, з моменту отримання повідомлення про підозру ОСОБА_5 став обізнаний з анкетними даними та контактами потерпілих осіб, що може надати йому можливість впливати на них в подальшому, з метою зміни показань в майбутньому. Тобто при визначенні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Ризик, вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні корисливого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до трьох років, та враховуючи той факт, що постійного місця роботи він немає, в нього буде наявна можливість вчинити інші корисливі злочини, з метою отримання прибутку, для забезпечення власних матеріальних потреб.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України слід оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України а саме те, що докази вчинення злочину є вагомими, злочин, у вчиненні якого він підозрюється є корисливим, підозрюваний не одружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, також ніде не навчається та офіційно не працює.

При цьому, варто звернути увагу, що за одним з епізодів злочинної діяльності потерпілим є діючий військовослужбовець, який на момент вчинення щодо нього кримінального правопорушення перебував в зоні бойових дій та повідомляв про це особу, яка до нього телефонувала, назвавшись працівником банку.

Таким чином, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування встановлено неможливість застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, які б запобігли зазначеним в клопотанні ризикам та належної процесуальної поведінки підозрюваною, таких як: 1) особисте зобов`язання оскільки він є найбільш м`яким запобіжним заходом та не передбачає будь-яких обмежень, у зв`язку з чим взагалі не забезпечить запобіганню вказаних у клопотанні ризиків; 2) особиста порука оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків, а також те, що клопотань від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, не надходило; 3) застава оскільки він також не забезпечить запобіганню вказаних вище ризиків, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив корисливий злочин.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а також те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливали на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також зважаючи на те, що досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася можливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам будь-яким іншим із передбачених у КПК України більш м`яких запобіжних заходів, тому існує достатньо реальних підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили суд його задоволити. Вказували, що зважаючи на ступінь існуючих ризиків обрання менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належну поведінку підозрюваного.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні важав необгрунтованими доводи щодо існування ризиків порушення процесуальних обов`язків.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав захисника.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дане клопотання підлягає до часткового задоволення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є домашній арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини щодо особи підозрюваного.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується: даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 23.03.2023; даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_10 від 24.03.2023 та від 12.04.2023; даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 25.03.2023; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_13 від 05.04.2023; інформацією тимчасового доступу з АТ КБ «Приватбанк» на ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від 08.05.2023; інформацією тимчасового доступу з АТ КБ «Приватбанк» від 09.05.2023 (даними протоколу огляду предметів від 07.09.2023); інформацією тимчасового доступу з АТ «ОТП БАНК» від 03.05.2023 (даними протоколу огляду предметів від 13.09.2023); інформацією тимчасового доступу з ПрАТ «ДАТАГРУП» від 21.09.2023; інформацією тимчасового доступу з АТ КБ «Приватбанк» на ОСОБА_10 від 26.01.2024; інформацією тимчасового доступу з ПрАТ «ВФ Україна» на н.т. ОСОБА_10 від 23.01.2024; протоколом додаткового огляду предмету мобільного телефону ОСОБА_8 від 13.03.2024.

Сторона обвинувачення в обґрунтування клопотання посилалась на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК убачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу - щодо встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків слідчий суддя керується стандартом переконання «достатні підстави».

Так, існування кожного, вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику, має підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenkov. Ukraine, заява №622/11).

Суд вважає обґрунтованими доводи слідчої щодо існування ризиків переховуватись від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілого.

Про існування таких ризиків свідчить суворість можливого покарання у випадку визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, який на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти власності, за вчинення якого може бути призначене покарання у виді реального позбавлення волі на строк до трьох років, що саме по собі може бути підставою та мотивом змінити місце проживання з метою переховування від слідства та незаконного впливу на свідків, потерпілого шляхом підбурювання, вмовляння, залякування чи підкупу.

Також при визначенні наявності ризику впливу на свідків, потерпілого слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Крім того, враховуючи відсутність офіційних джерел доходів підозрюваного, який не працевлаштований, наявний ризик продовження вчинення кримінальних праопорушень проти власності.

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, надають підстави для продовження запобіжного заходу.

Розглядаючи заявлене клопотання, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Варто зауважити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Згідно з правовою позицією в справі ЄСПЛ «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Судом враховується ступінь стійкості соціальних зв`язків підозрюваного, зміст ризиків, на запобігання якого необхідне застосування запобіжного заходу та особа підозрюваного, який офіційно не працює, тому вбачається за необхідне застосування до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з обмеженням залишати житлове приміщення у нічний час доби та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

При цьому суд враховує, що поведінка підозрюваного під час вчинення інкримінованих йому дій в контексті обставин життєдіяльності свідчить про неспроможність до об`єктивного повноцінного самоконтролю та недостатність застосування до підозрюваного менш суворих заходів, оскільки такі запобіжні заходи на теперішній час не забезпечать достатніх гарантій належної процесуальної поведінки останнього.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183-184, 193 194, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, а саме з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. у межах строку досудового розслідування, тобто до 31.03.2024.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

?прибувати негайно за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

?не відлучатися із м. Черкаси, Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

?утримуватися від спілкування із потерпілим, свідками та іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

В період введення воєнного стану на території України, дозволити підозрюваному ОСОБА_5 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги», відлучатися з місця проживання з метою перебування в укритті.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному після її оголошення та направити начальнику ГУНП в Черкаській області для організації її виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено 25 березня 2024 року.