ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3173/23 Номер провадження 11-кп/814/1260/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора засудженогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 04 грудня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні подання ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого

26 квітня 2019 року Крюківським районним судом м. Кременчук за ч.2 ст.121 КК України на 7 років позбавлення волі.

Постановлене рішення місцевий суд мотивував тим, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 04 грудня 2023 року та застосувати до нього положення ст.81 КК України, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов помилково висновку про передчасність та недоцільність звільнення його умовно-достроково від відбування покарання.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку засудженого на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали судового провадження й особової справи, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог місцевим судом дотримано.

За ч.ч.1-2 ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У п.п.1, 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Окрім того, відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 26 квітня 2019 року Крюківським районним судом м. Кременчук ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за ч.2 ст.121 КК України на 7 років позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 26 лютого 2019 року у вечірній час доби за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 у ході конфлікту на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин умисно наніс своїй матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , декілька ударів у ділянку голови, заподіявши їй тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили її смерть (а.о.с.23-25).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що початок строку покарання засудженому визначено з 01 березня 2019 року, кінець цього строку 01 березня 2026 року.

Таким чином, наявні передумови (формалізовані підстави, що пов`язуються із фактичним відбуттям засудженим певної частини строку призначеного йому покарання) для розгляду питання про застосування положень ст.81 КК України щодо ОСОБА_7 , що не оспорюється ніким із учасників судового провадження.

Однак для застосування положень ст.81 КК України необхідна наявність не лише формально-юридичних підстав, а й оціночних, які виражаються формулюванням «… засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення».

Як убачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 01 березня 2019 року, під час перебування в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» заохочень і стягнень не мав, характеризувався задовільно.

Із 12 червня 2019 року засуджений відбуває покарання в ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)», де 12 разів заохочувався, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, характеризувався як позитивно, так і задовільно, із січня 2021 року працював періодично, за що отримував заробітну плату (в січні, лютому, липні, серпні 2021 року, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2022 року), до праці ставиться сумлінно, має виконавчі листи про стягнення з нього 1 319 гривень 86 копійок, із яких утримано 391 гривню 43 копійки, виконує роботи з благоустрою установи, бере участь у заходах виховного та інформаційного характеру, вину у вчиненому злочині визнає, індивідуальна програма соціально-виховної роботи із засудженим виконана частково, ризики вчинення ним повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства є середніми, що підтверджується даними характеристик ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» від 20 липня 2021 року, 16 вересня 2022 року, 16 листопада 2023 року, матеріалів про заохочення стягнення й працевлаштування засудженого, стану виконання виконавчих листів (а.о.с.80-81, 85-86, 73, 97, 100, 102, 110, 112, а.с.п.3-7, 9, 11-17).

При цьому, за рішеннями комісії виправної колонії №17 від 20 липня 2021 року та №19 від 16 вересня 2022 року через відсутність необхідного процесу виправлення ОСОБА_7 було неодноразово відмовлено в поданні матеріалів про застосування щодо останнього положень ст.ст.100, 101, 82 КК України, оціночні критерії для застосування яких є значно нижчого рівня, від тих, що закріплені в ст.81 КК України (а.о.с.78, 83).

Окрім того, за вироком суду апелянт засуджений за вчинення тяжкого насильницького злочину з невідворотними наслідками у вигляді смерті людини.

Таким чином, із установлених вище апеляційним судом обставин убачається, що в поведінці ОСОБА_7 спостерігаються певні позитивні тенденції, однак вона не характеризувалась своєю сумлінністю протягом усього строку відбування покарання, а навпаки була нестабільною, засуджений, хоча й був працевлаштований та отримував заробітну плату, не компенсував у повному обсязі витрати за виконавчим провадженням (із його заробітної плати було утримано приблизно четверту частину від суми стягнення за виконавчими листами) та є відсутніми підстави для висновку про досягнення останнім необхідного ступеню виправлення, що підтверджував би доцільність і необхідність звільнення його умовно-достроково від відбування покарання. Колегія суддів зауважує, що в основі висновку суду про виправлення засудженого має лежати аналіз даних про його поведінку саме за увесь строк відбування покарання.

Так, необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, яка полягає в тому, що засуджений виправився та в подальшому немає необхідності у відбуванні покарання. У даному випадку, хоча відбутий ОСОБА_7 строк покарання і узгоджується з вимогами КК України, проте наразі застосування положень ст.81 КК України щодо засудженого є передчасним і невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції. Матеріали судового провадження, особової справи не підтверджують те, що мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень, наразі досягнута, тобто у більш короткий строк, ніж встановлено вироком суду.

За таких обставин, місцевий суд, дослідивши обставини провадження, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 04 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4