КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29.02.2024 відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру від 25.05.2023 та на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 16.08.2023 у кримінальному провадженні № 0000384 від 15.04.2014.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення ОСОБА_7 про підозру від 25.05.2023 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 16.08.2023 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України. Також просив зобов`язати компетентну (уповноважену) посадову особу Офісу Генерального прокурора у кримінальному _____________________________________________________________________________________Справа № 761/38375/23 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2511/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 провадженні№0000384 вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей у вказаному кримінальному провадженні про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 25.05.2023 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 16.08.2023.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що повідомлення про підозру 25.05.2023 ОСОБА_7 та повідомлення про зміну підозри від 16.08.2023 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України, здійснено поза межами строків досудового розслідування, оскільки граничний строк досудового розслідування, починаючи 01.07.2020 (з дня набрання чинності ч. 2 ст. 219 КПК України в редакції Закону № 2617-VІІІ), до дня повідомлення особі про підозру, становив у даному кримінальному провадженні 18 місяців, і відповідно закінчився 03.01.2022, оскільки за цей час нікому про підозру не було повідомлено.

Також вказував, що аналіз змісту повідомлення ОСОБА_7 про підозру від 25.05.2023 та про зміну раніше повідомленої підозри від 16.08.2023, які є фактично ідентичними за змістом, свідчить про відсутність в них викладу обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у можливій причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України, а також про відсутність самої події кримінального правопорушення.

Зокрема, не відповідають дійсності твердження слідчого про те, що на ОСОБА_7 положеннями статей 1, 2, 4-6 загальних положень, статей 97-105, 107-112 ч.2 р.4, розділів 5-9 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України (далі - Статут) було нібито покладено службові обов`язки створити наказом командира військової частини варту із числа підпорядкованого особового складу Управління та організувати внутрішню вартову службу для надійної охорони та оборони адмінбудівлі Управління СБ України в Луганській області, про що свідчить законодавство України та навіть зміст підозри.

Однак, у підозрах відсутні відомості про накази про призначення ОСОБА_7 командиром військової частини та про її створення, а також про те, що Управління СБ України в Луганській області було в період березня-квітня 2014 року військовою частиною.

Крім того, згідно положень Закону України "Про загальну структуру і чисельність Служби безпеки України" від 20.10.2005 № 3014-ІУ та Указу Президента України "Питання Служби безпеки України" від 27.12.2005 № 1860/2005 в загальній структурі СБУ не було передбачено станом на 06.04.2014 військових частин.

Таким чином, за відсутністю наказу про призначення ОСОБА_7 командиром військової частини, якої в структурі СБ України не могло існувати станом на 06.04.2014, на ОСОБА_7 не могло бути покладено службових обов`язків створити та організувати в Управлінні СБ України в Луганській області внутрішню вартову службу для охорони та оборони адмінбудівлі Управління, з урахуванням, що таких обов`язків ОСОБА_7 не було передбачено керівними внутрівідомчими нормативно-правовими актами СБ України.

ОСОБА_7 інкриміновано умисне невиконання ним дій, які він за своїми службовими обов`язками нібито повинен був виконати, відповідно до вимог п.п. 2,8, 2.11, 2.12 Інструкції з охорони і пропускного режиму в адміністративних будинках і на об`єктах СБ України. Однак ці положення Інструкції лише надають право ОСОБА_7 діяти на свій розсуд з урахуванням обстановки і не покладають на нього службові обов`язки обов`язково вчиняти вказані дії.

Крім того, ОСОБА_7 з об`єктивних причин станом на 06.04.2014 навіть не був ознайомлений зі змістом цієї Інструкції, і відповідно не міг умисно порушити її вимоги.

На ОСОБА_7 , який не мав допуску та доступу до державної таємниці, що унеможливлювало його перебування на посаді, в умовах 06.04.2014 не було покладено обов`язок виконувати дії, передбачені Постановою № 939/ДСК, невиконання яких йому поставлено у вину в підозрах, і він за це не може нести відповідальність.

Крім того, в умовах 06.04.2014 на ОСОБА_7 згідно змісту самих підозр не покладалось службових обов`язків надавати наказ підлеглим на застосовування вогнепальної зброї і спецзасобів, і він приймав рішення про їх незастосування, виходячи із реальної оперативної обстановки, з метою недопущення ескалації конфлікту та враховуючи неможливість гарантованого забезпечення уникнення завдання шкоди стороннім особам.

У доповненнях від 25.03.2024 захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначав, що слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_7 був причетний до вчинення кримінального правопорушення, за їх відсутністю в матеріалах судової справи та без їх дослідження, враховуючи, що прокурор у судовому засіданні відмовився надати матеріали кримінального провадження.

У доповненнях від 15.04.2024 апелянт додатково посилався на повідомлення ОСОБА_7 про підозру поза межами строку досудового розслідування та зазначав, що будь-які доводи сторони обвинувачення про те, що при обчисленні перебігу строку досудового розслідування повинні бути застосовані положення кримінального процесуального закону, які діяли до 16.03.2018, тобто до набрання чинності змінами до КПК України, згідно із Законом №2147-VIII від 03.10.2017, а не ті, що вступили в законну силу з 16.03.2018, спростовуються правовим висновком Об`єднаної палати Кримінального касаційного суду Верховного Суду, викладеним у рішенні від 31.10.2022 по справі 753/12578/19, а також ухвалами Київського апеляційного суду від 25.01.2024 по справі № 463/3826/22, від 29.11.2023 по справі № 757/33819/23-к.

28.05.2024 від прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 надійшли заперечення на апеляційну скаргу сторони захисту, в яких прокурор посилався на безпідставність доводів апеляційної скарги та зазначав, що з вступом в силу 01.07.2020 Закону України N° 2617-VIII, стаття 219 КПК України була доповнена нормами щодо строків розслідування проступків, порядку продовження цих строків, а також строків розслідування нетяжких кримінальних правопорушень, що пов`язано із зміною класифікації кримінальних правопорушень та логічно впорядкована шляхом зміни нумерації частин та абзаців.

Разом з цим, інститут строків досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру щодо тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень не зазнав змін та відповідає редакції закону 2147а-VIII від 03.10.2017.

Тому, на переконання прокурора, твердження сторони захисту про те, що Законом України №2617-VIII від 26.11.2018 введено інститут строків досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру щодо тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, є необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу з доповненнями з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_5 та слідчого ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів судового провадження,слідчими другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000384 від 15.04.2014 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.426 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

У межах вказаного кримінального провадження, 25.05.2023 о 10 год. 51 хв. ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у тому, що він, перебуваючи на посаді начальника Управління Служби безпеки України в Луганській області, вчинив інше умисне невиконання військовою службовою особою дій, які вона за своїм службовими обов`язками повинна була виконати, що спричинило тяжкі наслідки, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 426 КК України (в редакції Закону України № 642-VII від 28.03.2014).

16.08.2023 ОСОБА_7 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, в іншому умисному невиконанні військовою службовою особою дій, які вона за своїм службовими обов`язками повинна була виконати, що спричинило тяжкі наслідки, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 426 КК України (в редакції Закону України № 642-VII від 28.03.2014).

17.10.2023 захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою у порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій просив скасувати повідомлення ОСОБА_7 про підозру від 25.05.2023 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 16.08.2023 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України, та зобов`язати компетентну (уповноважену) посадову особу Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0000384 вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей у вказаному кримінальному провадженні про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 25.05.2023 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 16.08.2023.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29.02.2024 відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру від 25.05.2023 та на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 16.08.2023 у кримінальному провадженні № 0000384 від 15.04.2014.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів встановила, що при розгляді скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру, слідчий суддя допустив істотні порушення вимог кримінального-процесуального закону, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Главою 26 КПК України передбачено оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування передбачено Главою 26 КПК України, однак прямої вказівки щодо територіальної підсудності розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, у тому числі скарги на повідомлення про підозру, норми вказаної глави не містять.

Разом з тим, законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК України).

Відтак, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань та скарг, територіальна підсудність яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, ч. 1 ст. 306 КПК України).

Згідно положень ст. 38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про Державне бюро розслідувань", систему Державного бюро розслідувань складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи. У складі Державного бюро розслідувань діють слідчі, оперативні підрозділи, підрозділи внутрішнього контролю та інші підрозділи.

Згідно затвердженої Указом Президента України від 05.02.2020

№ 41/2020 організаційної структури Державного бюро розслідувань, Головне слідче управління належить до структури Центрального апарату Державного бюро розслідувань.

Як убачається з даних наявних у справі процесуальних документів Державного бюро розслідувань, зокрема даних постанов про визначення групи слідчих, листів, а також оскаржуваних повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, адресою місцезнаходження вказаного органу зазначено: АДРЕСА_1 , що знаходиться у межах територіальної юрисдикції Печерського районного суду міста Києва.

Наведене узгоджується і з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та даними офіційного сайту Державного бюро розслідувань.

Крім того, як убачається із даних Єдиного реєстру судових рішень, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному провадженні № 0000384, та розгляд клопотань сторони обвинувачення про застосування заходів забезпечення даного кримінального провадження у порядку, передбаченому Главою 10 КПК України, здійснювався саме слідчими суддями Печерського районного суду міста Києва, про що свідчать дані ухвал слідчих суддів вказаного суду про застосування та продовження строку дії застосованого в межах кримінального провадження № 0000384 запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , та про надання дозволу на проведення обшуку у вказаному кримінальному провадженні.

Зокрема, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.05.2023 надано дозвіл слідчим слідчої групи Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань у кримінальному провадженні № 0000384 на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.05.2023 в межах кримінального провадження № 0000384 задоволено частково клопотання слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Ухвалою слідчого суддів Печерського районного суду міста Києва від 18.07.2023 продовжено строк дії запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді домашнього арештув нічний час доби.

З урахуванням вищенаведеного у сукупності, скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, яка була подана ним у порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, підлягає розгляду слідчим суддею суду за місцем розташування органу досудового розслідування - слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва, та подання такої скарги до іншого суду є порушенням територіальної підсудності.

Разом з тим, слідчий суддя при розгляді скарги не звернув увагу на вказані обставини та розглянув по суті скаргу захисника на повідомлення про підозру, із постановленням ухвали у порядку п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України про залишення скарги без задоволення, залишивши поза увагою відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для розгляду вказаної скарги Шевченківськимрайонним судом міста Києва.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва розглянув скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри із порушенням правил підсудності, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про повернення скарги у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України особі, яка її подала.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 25.05.2023 та на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 16.08.2023 у кримінальному провадженні №0000384 від 15.04.2014 повернути особі, яка її подала, як таку, що не підлягає розгляду в Шевченківському районному суді міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3