Справа № 515/213/24
Провадження № 1-кп/513/93/24
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Саратський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції з Татарбунарським районним судом Одеської області),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у смт Сарата Одеської області кримінальне провадження №0001301, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 листопада 2023 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Саратського районного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Так, 30 жовтня 2023 року близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходилися на території присадибної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 , де між ними виник конфлікт на ґрунті тривалих неприязних відносин. У ході конфлікту ОСОБА_4 , стоячи на незначній відстані, навпроти потерпілої, не маючи наміру на заподіяння будь-яких тілесних ушкоджень, не маючи можливість передбачити настання негативних наслідків для потерпілої, розмістив свою праву ногу позаду лівої ноги потерпілої ОСОБА_5 , штовхнув її своєю правою рукою в область грудної клітини, від чого остання впала та почала скаржитися на болі у лівій нозі.

Таким чином, ОСОБА_4 , не маючи наміру на заподіяння середньою тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій, хоча міг та повинен був передбачити можливість їх настання, проявив злочинну недбалість, так як повинен був передбачити, що від вказаних дій ОСОБА_5 може впасти і при цьому отримати тілесні ушкодження.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівого колінного суглобу у вигляді переломів латерального виростку великогомілкової кістки та голівки малогомілкової кістки, які утворилися по одному механізму практично одночасно, таким чином складають єдиний нерозривний морфологічний комплекс поєднаної травми лівого колінного суглобу, яка не була небезпечною для життя, при своєму звичайному клінічному перебігу, що викликала тривалий розлад здоров`я терміном понад 3-х тижнів (більше 21 дня) і за цим критерієм, згідно з п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17 січня 1995 року, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Такі дії обвинуваченого кваліфіковані за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, так як вони з потерпілою примирились, шкода ним потерпілій відшкодована у повному обсязі, свою вину у вчиненому визнає повністю та щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні проти клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України не заперечувала, так як досягнуто примирення із обвинуваченим, матеріальних претензій не має, збитки її відшкодовані у повному обсязі, про що надала письмову заяву.

Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого про закриття провадження у зв`язку із примиренням обвинуваченого та потерпілої.

Вислухавши клопотання обвинуваченого, думку потерпілого, прокурора, дослідивши долучені до кримінального провадження копії документів, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадку, передбаченому ст. 45 та ст. 46 КК України є обов`язковим.

За змістом ст. ст. 44, 45, 46 КК України за наявності підстав, передбачених ст.46 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності - є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує.

Згідно з п. 1 ч. 2 та ч. 8 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності кримінальне провадження закривається.

Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Шляхом опитування сторін кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ст. 128 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, вчинене ним, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самим обвинуваченим.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягав на закритті провадження з підстав, передбачених ст. 46 КК України.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Для застосування вказаної норми необхідною є сукупність таких умов: 1) особа вчинила злочин уперше; 2) вчинення злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості, при цьому не вимагається, щоб ними були злочини, кримінальне провадження щодо яких здійснюється у формі приватного обвинувачення; 3) вчинений злочин не належить до числа корупційних; 4) примирення з потерпілим; 5) відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. Крім того, неважливо, щоб особа, яка вчинила злочин, щиро покаялася й активно сприяла розкриттю злочину.

Більш широке тлумачення даної норми, а саме заборона її застосування в разі вчинення певних злочинів, за наявності всіх інших, передбачених законом підстав, є неприпустимим та суперечить основній засаді судочинства - верховенству права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Крім того, застосування в кримінальному провадженні положень КПК України щодо примирення обвинуваченого з потерпілим відповідає тим міжнародним актам, які закріплюють рекомендацію або обов`язок для держав застосовувати форми відновного правосуддя, змінюючи підхід до реакції держави на злочин та його наслідки з карального на гуманістичний.

Частина 4 статті 286 КПК України передбачає, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23 грудня 2005 року N 12 роз`яснив, що особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК України умов і підстав. Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час судового розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Відповідно до п. 4 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК України) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений просить звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою та закрити кримінальне провадження, щиро розкаявся у вчиненому і відшкодував усі збитки, кримінальне правопорушення вчинив вперше.

Потерпіла цивільний позов не заявляла, суду пояснила, що претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має.

Діяння, яке поставлено ОСОБА_4 за провину: вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Для звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження судом, необхідне встановлення процесуальних та матеріально-правових підстав, визначених відповідно КПК та КК України.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд має право закрити провадження, в тому числі у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Таким чином, суд дійшов до висновку про наявність усіх правових підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою на підставі ст. 46 КК України, та закриття кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 26, 284, 369-372, 392 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілою ОСОБА_5 .

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001301 від 03 листопада 2023 року закрити, в зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області.

Суддя ОСОБА_1