УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року

м. Київ

Справа № 759/8667/21

Провадження № 51 - 3063 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 296 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 цього Кодексу його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік

і покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задоволено, вирок місцевого суду щодо

ОСОБА_5 скасовано, а кримінальне провадження за його обвинуваченням

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України, закрито на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України через відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд ухвали апеляційного суду

в касаційному порядку.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427

КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення

її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,

у чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа,

яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону,

що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом при його винесенні, навести конкретні докази і аргументи

в обґрунтування кожної позиції.

Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України прокурор у своїй касаційній скарзі, хоч і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, незаконність та необґрунтованість судового рішення, проте

не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ст. 438 ч. 1, статей 412-413 цього Кодексу.

У поданій касаційній скарзі прокурор також не зазначає в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду в силу ст. 419 КПК України, які конкретно порушення закону, на її думку, було допущено цим судом.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання

про відкриття касаційного провадження.

Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 без руху.

Встановити прокурору ОСОБА_4 п`ятиденний строк

для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3