Справа № 524/2368/24
Провадження № 1-кп/524/387/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0000400 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Купіно Новосибірської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 15.02.2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 18:55, знайшов біля прохідного пункту підприємства "АвтоКраз" за адресою проїзд Захисників Азовсталі б. 4 в м. Кременчук, металевий кастет. Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, поклав металевий кастет до внутрішньої правої кишені куртки, який в подальшому носив при собі. У подальшому 15 лютого 2024 року о 18:55 за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками поліції, було зупинено ОСОБА_5 , у якого під час поверхневого огляду, у внутрішній правій кишені куртки виявлено металевий предмет ззовні схожий на кастет. Вказаний металевий предмет, схожий на кастет, в подальшому був вилучений працівниками поліції під час огляду та запакований до сейф-пакету. Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-24/2900-ХЗ від 21.02.2024 наданий на дослідження предмет схожий на кастет, являється холодною зброєю. Даний предмет відноситься до контактної, неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений по типу "кастетів".

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.263 КК України як носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

25.03.2024 року між прокурором ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.2 ст.263 КК України у виді 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_4 також вважала можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз і в її присутності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описаних в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує. Укладаючи відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розумів надані йому законом права, а також розяснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 .

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати розподіляються відповіднодо вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 , укладену 25 березня 2024 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів на суму 1514,56 грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази: металевий кастет - знищити; DVD-R диск з відеозаписом, відзнятим з портативних відеореєстраторів працівників батальйону патрульної поліції в м. Кременчук - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського Апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1