26.04.2024
Справа № 642/1121/24,
Провадження 1-кп/642/314/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 р. Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується за ч.2 ст.307 КК України,

УСТАНОВИВ:

16 лютого 2024 року до Ленінського районного суду м. Харкова з Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова надійшло дане кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується за ч.2 ст.307 КК України. Кримінальне провадження внесено до ЄРДР 01.08.2023р. за № 0001212.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 28.11.2023р. обвинуваченій було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає.

Прокурор заявила клопотання про продовження строків тримання ОСОБА_5 під вартою у зв`язку з тим що вона може переховуватися від суду, впливати на свідків, чи вчинити нові злочини. Ці ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_5 має схильність до вчинення протиправних дій, оскільки не має законних джерел доходів, міцних соціальних зв`язків, а також зареєстрованого місця мешкання.

Обвинувачена та захисник заперечували проти продовження тримання під вартою, оскільки ризики не доведені, обвинувачена має міцні соціальні зв`язки, оскільки в неї двоє дітей, одна з яких є малолітньою, а друга неповнолітньою. Тому, можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Суд враховує, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 спливає, але судовий розгляд справи не закінчено, а ризики щодо неї, які було встановлені ухвалою слідчого судді від 28.11.2023р., та на які посилається прокурор, не сплинули та є реальними.

Стороною захисту жодним чином не спростовано ризики, та не подано доказів про їх хибність. При цьому суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Доказів, що свідчать про сімейний стан ОСОБА_5 до суду стороною захисту не надавалося.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не зменшились. Так, обвинувачена може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків, у тому числі шляхом умовлянь, з метою змінити їх показання на свою користь, або вчинити новий злочин, пов`язаний із незаконним розповсюдженням наркотичних засобів, оскільки вона не має офіційних джерел доходів, згідно досудової доповіді органу пробації, вона з квітня 2014 року перебуває на диспансерному обліку у зв`язку із залежністю від опіоідів.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинувачених, характер та обставини інкримінованого злочину, суд приходить до переконання, що наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченої на більш м`який. Діючий запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються ОСОБА_5 , кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк дії даного запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання обвинуваченої під вартою задовольнити.

Продовжити застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали закінчується 24 червня 2024 року.

Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 26.04.2024.

Суддя ОСОБА_1