Справа № 369/7251/24
Провадження № 1-кп/369/1743/24
В И Р О К

іменем України

24.06.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000555 від 23 березня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бобриця, Київської області, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, пенсіонер, одружений, працює на посаді на посаді охоронця в Бориспільській філії ТОВ «НАФТА СІТІ», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Згідно до норм ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівники Національної поліції є працівниками правоохоронних органів.

З урахуванням вимог ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський сектору реагування патрульної поліції (далі - СРПП) відділення поліції № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 та інспектор СРПП відділення поліції № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , виконують функцію офіційних представників орган6у виконавчої влади, які служать суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто являються службовими особами правоохоронного органу - представниками влади, на яких згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладаються обов`язки: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати право і свободи людини.

Статтею 23 вказаного Закону визначено, що до повноважень поліції відноситься: вжиття заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень; у випадках, визначених законом, здійснення проваджень у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішень про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання; регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України поліцейський та інспектор СРПП здійснюють функції представників влади, тобто є службовими особами.

Так, 22.03.2024 о 08 год. 00 хв. ОСОБА_5 , працюючи на посаді поліцейського СРПП та ОСОБА_6 - на посаді інспектора СРПП, маючи спеціальні звання та являючись працівниками правоохоронного органу, заступили на добове чергування у складі екіпажу СРПП «Котляр» № 110 відділення поліції № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області, отримали закріплену за ними табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, і здійснювали виконання завдань визначених Законом України «Про патрульну поліції» у форменому одязі.

22.03.2024 близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , під час патрулювання, на службовому автомобілі марки «Renault» державний реєстраційний знак « НОМЕР_1 » на синьому фоні, рухаючись по вул. Тарасівській в м. Боярка Фастівського району Київської області, неподалік будинку АДРЕСА_2 , зупинили транспортний засіб марки «ТАТА», державний реєстраційний знак « НОМЕР_2 » за порушення правил ПДР, а саме проїзд залізничного переїзду на забороняючий червоний сигнал світлофору, за кермом вказаного автомобілю знаходився ОСОБА_4 .

На місці події працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 представились та повідомили водію про застосування відеофіксації за допомогою службових портативних відео реєстраторів «BodyCam».

Після чого, працівники поліції запропонували ОСОБА_4 пройти до службового автомобіля марки «Renault» державний реєстраційний знак « НОМЕР_1 » на синьому фоні, для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП, відносно водія, на що той погодився.

У подальшому, ОСОБА_4 усвідомлюючи настання негативних правових наслідків для себе за скоєння ним адміністративного правопорушення, з метою уникнення адміністративної відповідальності, того ж дня, близько 10 год. 40 хв. в нього виник умисел направлений на надання працівникам поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є службовими особами правоохоронного органу, неправомірної вигоди, за не притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративних правопорушень.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на надання службовим особам неправомірної вигоди за невчинення службовими особами дій в їх інтересах з використанням службового становища, а саме не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП 22.03.2024 о 10 год. 40 хв., знаючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є службовими особами органів Національної поліції України, оскільки ті перебували в однострої, представились та мали при собі нагрудні кетони, в посадові обов`язки яких входить робота пов`язана із застосуванням до порушників заходів адміністративною впливу, діючи умисно, з метою уникнення для себе адміністративної відповідальності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовим особам, ОСОБА_4 , перебуваючи у салоні службового транспортного засобу марки «Renault» державний реєстраційний знак « НОМЕР_1 » на синьому фоні, який знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , неподалік будинку АДРЕСА_2 , не звертаючи увагу на попередження поліцейських про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовим особам, надав поліцейському ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень (дві купюри номіналом 1 000 грн. та 500 грн.), поклавши їх до підстаканнику, який знаходиться між двома передніми сидіннями службового авто, в якому знаходився вище вказаний працівник, котрий відмовився від отриманні неправомірної вигоди.

Про вказаний факт інспектор СРПП ОСОБА_6 повідомив на спеціальну лінію 102 ГУНП в Київській області та викликав слідчо-оперативну групу Фастівського РУП ГУНП в Київській області.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене 1 ст. 369 КК України, а саме надав службовій особі неправомірну вигоду за невчинення службовою особою, в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у висунутому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення. У вчиненому розкаявся та просив суд призначити йому покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі та розстрочити його виплату на 3 місяці, оскільки його середньомісячний дохід складає 12 000 грн в місяць. При цьому, запевнив суд, що в подальшому подібного не вчинятиме, оскільки висновки для себе зробив.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та вирішити питання про долю речових доказів у встановленому законом порядку, а саме вилучені грошові кошті направити на потреби ЗСУ.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Оцінюючи докази зібрані та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою, в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 369 КК України.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з такого.

Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пленум Верховного суду України у п. 1 Постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (зі змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу винуватого, який одружений, працює офіційно, має 12 000 грн середньомісячний дохід, пенсіонер, не є особою з інвалідністю, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Суд на підставі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, визнає щире каяття та вчинення кримінального правопорушення вперше.

Обставин, що обтяжують покарання згідно з ст. 67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи наведені вище обставини, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, наявності обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 369 КК України покарання у виді штрафу в межах санкції статті, що йому інкримінують, яке дорівнює його мінімальній межі.

Призначене ОСОБА_7 покарання, у виді штрафу у вказаному розмірі є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є домірним скоєному і відповідає меті покарання.

З урахуванням майнового стану обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає за можливе розстрочити виплати, узгодженого сторонами розміру штрафу, певними частинами строком на 3 місяці підряд на підставі ч. 3 ст. 53 КК України, а саме: 7000 грн, 5000 грн, 5000 грн.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено, запобіжний захід не застосовувався.

Арешт накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 березня 2024 року на виявлені та вилучені у період часу з 11:00 год. по 11:25 год 22.03.2024 року грошові кошти на загальну суму 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, а саме: одна купюра номіналом 1000 (одна тисяча) грн з серійним номером №АЕ8496107 та одна купюра 500 (п`ятсот) грн з серійним номером №ГК3972300, які поміщено до спеціального пакету №ВУМ 1005400, скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 96-1 КК України та ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 369-371, 373-376, 395 КПК України, 96-1 КК України

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 (тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн в дохід держави.

На підставі ч. 3 ст. 53 КК України розстрочити виплату ОСОБА_4 призначеного штрафу частинами строком на 3 місяці підряд, а саме: 7000 грн, 5000 грн, 5000 грн.

Арешт накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 березня 2024 року на виявлені та вилучені у період часу з 11:00 год. по 11:25 год 22.03.2024 року грошові кошти на загальну суму 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень , а саме: одна купюра номіналом 1000 (одна тисяча) грн з серійним номером №АЕ8496107 та одна купюра 500 (п`ятсот) грн з серійним номером №ГК3972300, які поміщено до спеціального пакету №ВУМ 1005400, скасувати.

Речові докази:

- грошові кошти у сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн, а саме: одна купюра номіналом 1000 (одна тисяча) грн з серійним номером №АЕ8496107 та одна купюра 500 (п`ятсот) грн з серійним номером №ГК3972300, які поміщено до спеціального пакету №ВУМ 1005400, які передані для зберігання на депозитний рахунок ГУНП в Київській області, примусово безоплатно вилучити у власність держави на підставі ч. 1 ст. 96-1 КК України та в подальшому передати на потреби Збройних сил України, шляхом зарахування їх на рахунок IBAN НОМЕР_3 в НБУ на підтримку Збройних Сил України;

- диск «DVD-R», на якому міститься відеозапис зі службового портативного відеореєстратора «BodyCam», з 10 год. 31 хв. по 10 год. 46 хв. 22 березня 2024 року, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1