печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6967/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ТОВ «КОНКОРД ПЕТРОЛЕУМ» про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2024 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ТОВ «КОНКОРД ПЕТРОЛЕУМ» про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000844 від 10.05.2023 року.

Своє клопотання заявник обґрунтовує тим, що СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000844 від 10.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

ТОВ «КОНКОРД ПЕТРОЛЕУМ» набуло статусу потерпілого та цивільного позивача у вказаному кримінальному провадженні, пред`явивши цивільний позов до ТОВ «МГК РЕЙЛ» з вимогою про стягнення на користь позивача 65862597, 33 грн. 33 коп.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

При цьому, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до вимог ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року Series A № 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A № 52).

Так, ТОВ «КОНКОРД ПЕТРОЛЕУМ» в особі представника адвоката ОСОБА_2 просить накласти арешт на рахунки ТОВ «МГК РЕЙЛ», які перебувають у різних банках.

Частиною 3 ст. 26 КПК України пердбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Разом з тим, банківські рахунки, на які адвокат ОСОБА_2 просить накласти арешт не є матеріальними об`єктами, що зможуть забезпечити цивільний позов, а питання про арешт найліквідніших активів підприємства, зокрема грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, заявником у клопотанні не порушується. Поряд із цим, відсутність даних щодо суми коштів, наявних у вказаних вище рахунках, позбавляє слідчого суддю перевірити, що такий вид забезпечення кримінального провадження не знаходяться поза розумною межею, яка повинна виправдовувати саме такий спосіб втручання у права власника майна, а також розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Окрім того, у супереч ст. 171 КПК України, заявником не надано слідчому судді доказів факту завдання шкоди на суму, що вказана у клопотанні про арешт майна, а також те, що заявник входить до кола осіб, що мають порушувати означене у клопотанні питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про повернення вказаного клопотання цивільному позивачу із встановленням строку в сімдесят дві години для усунення недоліків.

На підставі викладеного і керуючись ст. 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ТОВ «КОНКОРД ПЕТРОЛЕУМ» про арешт майна повернути цивільному позивачу.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1