провадження №1-кс/947/5946/24
У Х В А Л А

02 травня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою ОСОБА_2 на рішення слідчого про закриття кримінального проводження,

В С Т А Н О В И В:

02 травня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацію у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві від 14.04.2021 року про закриття кримінального проводження №0000460 від 06.04.2017 року.

Відповідно до частин 1 і 2 ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Конвенція 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, є одним із видів міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У підпункті «а» п.3 ст.35 Конвенції зазначено, що Суд визнає неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є несумісною з положеннями Конвенції або протоколів до неї, явно необґрунтованою або є зловживанням правом на подання заяви.

Відповідно до положення п.4 цієї статті Конвенції Суд відхиляє будь-яку заяву, яку він вважає неприйнятною згідно із цією статтею. Він може зробити це на будь-якій стадії провадження у справі.

У розумінні ЄСПЛ звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, Суд, застосовуючи пп.«а» п.3 ст.35 Конвенції, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст.34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Зокрема, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14.05.2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява №67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04.02.2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви №61164/00 і №18589/02), «Guntis Apinis проти Латвії» від 20.09.2011 року (Guntis APINIS against Latvia, заява № 46549/06).

У свою чергу аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, (справи №199/6713/14-ц, № 9901/34/19, № 9901/324/19), а саме, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Крім того, загальними вимогами до мови документа є ясність викладу, точність опису, свобода від суперечностей, переконливість, лаконічність, етикет ділових паперів та мовний етикет.

До того ж відповідно до п.4 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься повага до людської гідності.

Також положеннями ч.1 ст.11 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи.

При цьому, як убачається із ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу. Тобто на практиці в деяких випадках це може обумовити необхідність ухвалення рішень, які прямо не передбачені КПК України.

Таким чином, нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Водночас використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до їх честі та гідності з боку осіб, які такі дії вчиняють, оскільки вказані дії суперечать основним засадам (принципам) кримінального провадження, а також його завданню.

Зі поданої ОСОБА_2 скарги вбачається, що ним у тексті скарги на адресу слідчого та прокурорів використовуються образливі слова та висловлювання.

Слідчий суддя вважає, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Заяви та скарги, що подаються до суду, мають відповідати вимогам чинного законодавства. У тексті цих документів не можна використовувати образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду. У протилежному випадку це свідчить про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку автора документа. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами.

КПК України не містить відповідного окремого положення, яке визначає випадки та наслідки такого зловживання.

Разом з тим заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства. За таких обставин, беручи до уваги вищезазначені положення нормативно-правових актів та практику ЄСПЛ, слідчий суддя робить висновок, що використання ОСОБА_3 у тексті скарги неприпустимих та образливих висловлювань на адресу слідчих та прокурорів вказує на таке зловживання.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_2 , з якої убачається зловживання процесуальними правами, є неприйнятною та підлягає поверненню заявнику.

Вищезазначені висновки слідчого судді узгоджуються з практикою Верховного Суду, зокрема, така позиція міститься в постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 29.07.2021 року (справа № 264/6844/20), ухвалі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 03.04.2023 року (справа № 991/113/23).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 7, 9, 11, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. Скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацію у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві від 14.04.2021 року про закриття кримінального проводження №0000460 від 06.04.2017 року повернути заявнику.

2. Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє його права повторного звернення до слідчого судді, в порядку, передбаченому КПК України, з дотриманням загальних засад кримінального провадження, зокрема п.4 ч.1 ст.7, ч.1 ст.11 КПК України.

3. Ця ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі на неї апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1