Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/994/23
Провадження № 1-кп/553/483/2024
В И Р О К

Іменем України

20.03.2024м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000675 від 07.03.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилась в м. Полтава, українка, громадянка України, із вищою освітою, розлучена, на утриманні має малолітню дитину 2019 р.н., працює продавцем в магазині ФОП ОСОБА_7 «Ферментована продукція», раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2023 року приблизно о 09 год. 25 хв., у світлу пору доби, ОСОБА_5 , на законних підставах керуючи технічно справним транспортним засобом автомобілем NISSAN ALMERA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалася по проспекту Миру у м. Полтава з боку вулиці Небесної Сотні у напрямку до вулиці Миру. Рухаючись у вищевказаному напрямку із швидкістю не менш як 50-52 км/год, у межах середньої смуги для руху, при наявності трьох смуг для руху у кожному напрямку по проспекту Миру, ОСОБА_5 їхала позаду легкового автомобіля ВАЗ 2106, бежевого кольору та легкового автомобіля ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрі рухались в сусідніх смугах для руху (правіше) у попутному напрямку та наближалась до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений інформаційно-вказівними знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» Розділу 33 ПДР України та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» Розділу 34 ПДР України, що мається неподалік паркувального майданчику готелю «Турист», розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Миру, 12.

При наближенні до вищевказаного нерегульованого пішохідного переходу, в той час коли легкові автомобілі, котрі рухались у межах сусідньої смуги для руху (правіше) по проспекту Миру з боку вулиці Небесної Сотні у напрямку до вулиці Миру почали знижувати швидкість та зупинятись перед пішохідним переходом надаючи перевагу в русі пішоходам, які знаходилися на пішохідному переході, водій ОСОБА_5 , проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою, не реагувала на її зміну, проігнорувавши зупинку автомобілів перед пішохідним переходом, виїхала на нерегульований пішохідний перехід, де скоїла наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , котрі перетинали проїзну частину справа наліво відносно напрямку її руху у межах нерегульованого пішохідного переходу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому латерального виростку лівої великогомілкової кістки із зміщенням, закритого перелому середньої третини діафізу лівої малогомілкової кістки та закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку з лікворно-венозною дистензією, цефалгічним та вестибуло-атактичним синдромом, які кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого гвинтоподібного перелому середньої третини діафізу лівої малогомілкової кістки з невираженим зміщенням та забою, набряку м`яких тканин ділянки правого колінного суглобу, які кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

За вищевказаних обставин причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків стало порушення водієм автомобіля NISSAN ALMERA, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 вимог п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, згідно з яким:

18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

18.4 Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та водій ОСОБА_5 мала технічну можливість зупинити автомобіль, щоб дати дорогу пішоходам, які знаходяться на пішохідному переході, шляхом виконання вимог п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, для чого у неї не було яких-небудь перешкод технічного характеру.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнала повністю, суду пояснила, що 07.03.2023 керувала транспортним засобом NISSAN ALMERA, який належить її батькові. Людей, які рухались по пішохідному переходу не бачила. Але, бачила, як з правої сторони у попутному напрямку рухався автомобіль, який почав зменшувати швидкість перед пішохідним переходом. Зіткнення з пішоходами сталось через її власну неуважність. Після зіткнення викликала швидку допомогу, власними силами надати допомогу потерпілим не намагалась, згодом до лікарні до потерпілих не навідувалась На теперішній час кожній потерпілій компенсувала по чотири тисячі гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В скоєному щиро кається, просить суворо не карати.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що 07.03.2023 зустрілась зі своєю колегою ОСОБА_9 . Надалі, переходячи разом проїзну частину по пішохідному переходу, відчула удар та більше нічого не пам`ятає. Перед початком переходу вони переконались, що автомобілі, що рухаються пропускають їх для перетинання дороги. Проїзну частину переходили не швидко. Після даної події обвинувачена не телефонувала та не провідувала, побачила її лише на третьому судовому засіданні.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 , пояснила, що 07.03.2023 був перший день її відпустки. Повертаючись з базару разом з ОСОБА_8 перетинали проїзну частину по пішохідному переходу. Два автомобіля зупинились, пропускаючи їх, а третій автомобіль їх збив. ОСОБА_8 удар автомобіля отримала першою.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження інших доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченої, потерпілих та дослідив матеріали, що характеризують обвинувачену, як особу.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання її винною.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченій у відповідності до ст. ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винної, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, передбачених ст. 66 КК України, судом не встановлено.

З приводу посилання захисника в судових дебатах на наявність обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття обвинуваченої, то суд зазначає наступне.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

З пояснень потерпілих в судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачена після вчинення кримінального правопорушення на місці ДТП допомогу надавати не намагалась, після госпіталізації станом їх здоров`я не цікавилась, під час досудового розслідування та судового провадження з ними не спілкувалась та щирих вибачень не висловлювала.

Отже, суд приходить до висновку про те, що така поведінка обвинуваченої не свідчить про наявність її щирого каяття у вчинені кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачені, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Як особа обвинувачена ОСОБА_5 раніше не засуджувалася, до адміністративної відповідальності не притягувалась, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, розлучена, має на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, офіційно працевлаштована.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, його суспільно - небезпечні наслідки, особу обвинуваченої, обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, висновки досудової доповіді, суд вважає, що покарання обвинуваченій повинно бути обране в вигляді обмеження волі на строк достатній для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, з урахуванням висновків, викладених у досудовій доповіді представника органу пробації, позиції потерпілих, які не наполягали на призначенні суворого покарання, визнання обвинуваченою своєї вини та часткового відшкодування потерпілим заподіяної моральної шкоди, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без реального відбування покарання, у зв`язку з чим приходить до висновку про можливість звільнення її від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України зі встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати по справі за проведення судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_5 у повному обсязі.

Питання долі речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368-371, 374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробувальним терміном на 1 (один) рік, зобов`язавши її відповідно до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Додаткове покарання у виді позбавлення ОСОБА_5 права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки, підлягає реальному та самостійному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судової автотехнічної експертизи та судової експертизи технічного стану транспортного засобу в сумі 1510 грн. 24 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 23.03.2023 року на автомобіль марки NISSAN ALMERA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 .

Речовий доказ, а саме: автомобіль марки NISSAN ALMERA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні на спецмайданчику ГУНП в Полтавській області - повернути власнику ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1