Справа №761/8347/24 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-сс/824/3628/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

01 травня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Шевченківський районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року скаргу ОСОБА_3 задовольнено частково та зобов`язано старшого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 , або іншого уповновноваженого слідчого у кримінальному провадженні №0001061, розглянути клопотання ОСОБА_3 , від 20.02.2024, у порядку та строки, передбачені ч.1 ст. 220 КПК України.

На зазначену ухвалу слідчого судді ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Вивчивши апеляційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Вичерпний перелік вимог, яким повинна відповідати апеляційна скарга, встановлений ст. 396 КПК України. Зокрема, згідно з п. п. 3, 4, 5, 6 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі поряд з іншим зазначаються: судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, клопотання про дослідження доказів, а також перелік матеріалів, які додаються.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_3 вбачається, що вона не відповідає вищевказаним вимогам кримінального процесуального закону.

Так, частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У рішенні Конституційного Суду України від 14.12.1999 року (справа № 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Також ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Основного Закону України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у ч. 6 ст. 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом. Частинами 1, 2 ст. 14 передбачено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини третьої статті 29 КПК України, слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Правовим висновком викладеним в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 вересня 2022 року (справа № 521/12324/18), встановлено, що апеляційні та касаційні скарги осіб, які мають право на оскарження судових рішень, повинні бути викладені державною мовою.

Разом з тим, апеляційна скарга ОСОБА_3 складена не державною мовою, у зв`язку з чим вважаю її такою, що не відповідає вимогам ст. 396 КПК України.

Крім того, слід звернути увагу, що ОСОБА_3 оскаржує ухвалу слідчого судді від 15 березня 2024 року, в той же час, у прохальній частині скарги останній просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року.

Частинами 1-3 ст. 399 КПК регламентовано, що суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу. Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу.

Проте, положеннями ч. 2 ст. 422 та ст. 422-1 КПК передбачено особливий порядок апеляційної перевірки ухвал як слідчих суддів (у тому числі щодо застосування та продовження певних запобіжних заходів, обраних під час досудового розслідування), так і ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Так, особливість становлять: спрощений порядок подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду; скорочений строк апеляційного оскарження; відсутність стадії відкриття апеляційного провадження; обмежені строки розгляду апеляційної скарги; невідкладність вирішення питання про відновлення порушених прав і свобод заінтересованих осіб.

Наведеними нормами не визначено можливості залишення без руху апеляційних скарг, поданих у порядку статей 422, 422-1 КПК без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК, а тому положення ст. 398 КПК, частин 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК не можуть бути застосовані до таких апеляційних скарг.

Водночас, викладене не виключає можливості повернення таких апеляційних скарг із підстав, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 3 ст. 399 КПК, що узгоджується з позицією об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленою у справі № 686/24639/17 (провадження № 51-5496кмо18).

За таких обставин, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 , як таку, що не відповідає вимогам ст. 396 КПК України, слід повернути особі, яка її подала, із усіма доданими до неї матеріалами.

На підставі викладеного, керуючись 392, 399,422, КПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року - повернути особі, яка її подала, разом із доданими до неї додатками.

Ухваласудуможе бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Київського

апеляційного суду ОСОБА_2