Єдиний унікальний номер справи 185/1890/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м.Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді в режимі відеоконференції клопотання Військової частини 2195 про заміну покарання, призначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2023 року, за ч.4 ст.402 КК України за обвинуваченням,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблуниця, Путильського району, Чернівецької області, громадянина України, інспектора прикордонної служби 2 категорії водій 1 бойового відділення інспекторів прикордонної служби НОМЕР_1 прикордонної застави ВПС (тип С) НОМЕР_2 прикордонного загону, солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участі:

прокурора - ОСОБА_4 ,

представника заявника - ОСОБА_5 ,

засудженого - ОСОБА_3 ,

захисника- ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Представник Військової частини 2195 звернувся до суду з клопотання про заміну покарання, призначеного ОСОБА_3 за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.03.2023 року. В обґрунтування клопотання посилається на те, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.03.2023 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст. 402 КК України, та йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 58 КК України ОСОБА_3 замість основного покарання у виді позбавлення волі на строк два роки призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки із відрахуванням в дохід держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення. Вказаний вирок надійшов на виконання до ІНФОРМАЦІЯ_2 04.10.2024 року. На підставі рапорту від 05.03.2024 № 112/13502/24-Вн ОСОБА_3 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 221-ОС від 15.03.2024 «Про особовий склад» звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка)із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а згідно з наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 № 232-ОС від 18.03.2024 «Про особовий склад» - виключено зі списків особового складу з 18.03.2024.

На військовий облік ОСОБА_3 направлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Таким чином, відповідно до положень ч. 1 ст. 58 КК України до ОСОБА_3 не може застосовуватись покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, оскільки останній був звільнений з військової служби.

Представник заявник - Військової частини 2195 підтримав клопотання.

Прокурор підтримав клопотання та просив замінити ОСОБА_3 покарання у вигляді службового обмеження на інше покарання відповідно до ст. 72 КК України.

Засуджений та його захисник просили замінити покарання.

Заслухавши думку представника заявника, прокурора, засудженого та захисника дослідивши матеріали, додані до клопотання, приходжу до наступного висновку.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.03.2023 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст. 402 КК України, та йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 58 КК України ОСОБА_3 замість основного покарання у виді позбавлення волі на строк два роки призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки із відрахуванням в дохід держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення.

Вказаний вирок надійшов на виконання до ІНФОРМАЦІЯ_2 04.10.2023 року.

На підставі рапорту від 05.03.2024 № 112/13502/24-Вн ОСОБА_3 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 221-ОС від 15.03.2024 «Про особовий склад» звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка)із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а згідно з наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 № 232-ОС від 18.03.2024 «Про особовий склад» - виключено зі списків особового складу з 18.03.2024. На військовий облік ОСОБА_3 направлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, з однієї сторони засуджений не може відбувати дане покарання з об`єктивних причин. Діючий КК України в ст. 84 , так і в КВК України передбачає можливість звільнення військовослужбовця, засудженого до службового обмеження, арешту або тримання в дисциплінарному батальйоні, в разі визнання їх непридатними до військової служби за станом здоров`я.

Згідно із ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Суд бере до уваги особу засудженого , те що ним на протязі року виконувались умови затверджені в угоді про визнання винуватості , проте у зв`язку з поважними причинами засуджений ОСОБА_3 був вимушенний звільнитися з військової служби , у зв`язку з цим, суд вважає що клопотання підлягає задоволенню , та засудженому ОСОБА_3 слід замінити покарання винесене вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 23.03.2023 року на підставі ст. 82 КК України, так як суд не вбачає підстав в ухиленні засудженим від відбування покарання .

Ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання (постанова Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року у справі N 5-324кс15). Єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Крім того, суд приймає рішення щодо заміни покарання та призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 402 КК України, та переходть до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті КК України за це кримінальне правопорушення, так як прокурор не наполягав на призначені покарання передбаченого санкцією ст. 402 ч.4 КК України. Засуджений та його захисник та представник військової частини за власною ініцативою вважали розумним та спреведливим перехід до більш м`якого виду покарання, у зв`язку з цим суд вважає , що всі умови для заміни покарання та переходу його на більш м`яккий не будуть суперечити принципам гуманності та Верховенства права.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2, 17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3ст. 82 КК України). Суди під час судового засідання повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 82 КК, ст.ст.537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Військової частини 2195 про заміну покарання, призначеного ОСОБА_3 за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2023 року задовольнити.

ОСОБА_3 , засудженому Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 23.03.2023 року за ч.4 ст.402 КК України з застосуванням положень ст.69,58 КК України до покарання у вигляді двох років службових обмежень для віськовослужбовців із відрахуванням 20 відсотків грошового забезпечення на підставі ст. 69,82 КК України замінити покаранням на штраф в розмірі 3000(трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 51 000 ( п`ятдесят одну тисячу) гривень.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 .