УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявниці ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22.03.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0001164 від 14.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22.03.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0001164 від 14.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, в якій ОСОБА_3 просить скасувати зазначену постанову про відмову у визнанні її потерпілою.

В обґрунтування скарги вказано, що 22.03.2024 року старший слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0001164 від 14.11.2023 року.

Однак, заявник вважає, що таке рішення слідчого є немотивованим та незаконним, а у зв`язку з чим постанова про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 підлягає скасуванню.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала доводи скарги та просила її задовольнити.

Старший слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 чи інша уповноважена особа у кримінальному провадженні №0001164 від 14.11.2023, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, на виклик у судове засідання не з`явився.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні особи, рішення якої оскаржується, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у їх відсутність.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, проаналізувавши доводи скарги, дослідивши матеріали, які долучені до скарги, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Як встановлено в ході судового розгляду, другим відділом 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001164 від 14.11.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

22.03.2024 року старший слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0001164 від 14.11.2023 року.

Так, слідчий у своїй постанові послався на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні достатні данні, які б вказували на те, що ОСОБА_3 можливим кримінальним правопорушенням завдано моральну, фізичну або майнову шкоду. Проте слідчий в ході кримінального провадження не вчиняє дії, направлені на встановлення обставин, що підлягають доказуванню, в тому числі і завдання шкоди.

Проте, такий висновок слідчого є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001164 від 14.11.2023 року.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Не зважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнані потерпілим, викладених у заяві про кримінальне правопорушення, доводів відносно заподіяння ОСОБА_3 матеріальної чи моральної шкоди, слідчий в порушення вимог ст.55 КПК України, відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0001164 від 14.11.2023.

Відоповідно до вимог ч.5 ст. 110 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчий, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, проте вказану постанову не можна уважати мотивованою, в ній не відображені суттєві обставини, які дають підстави відмовити особі в залученні її як потерпілої. Вказано постанова носить формальний характер, без урахування висновків викладених в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 15.01.2024 року з приводу вирішення аналогічної скарги ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні на постанову від 13.12.2023 року.

Враховуючи наведене, постанова старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22.03.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0001164 від 14.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 22.03.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0001164 від 14.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1