Провадження № 1-кс/686/5162/24
У Х В А Л А
13 червня 2024 року м. Хмельницький
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 09 червня 2024 року близько 20 год на автодорозі Р-50 сполученням «Ярмолинці Сатанів», на відрізку автошляху 27 км +100м неподалік с. Кремінна Хмельницького району, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «VAZ 210994-20», н.з. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки, внаслідок чого допустила з`їзд автомобіля в кювет з подальшим зіткненням з деревом.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «VAZ 210994-20», н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження.
09.06.2024 після огляду місця події, транспортний засіб, а саме: автомобіль «VAZ 210994-20», н.з. НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), на підставі ч. 5 та 7 ст. 237 КПК України, вилучено та поміщено на майданчик тимчасового утримування транспортних засобів ВПД № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, що по вул. Артема Гончарука 3, м. Городок, Хмельницького району.
10.06.2024 постановою слідчого автомобіль «VAZ 210994-20», н.з. НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), на підставі ст. ст. 98, 100 КПК України, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, так як вони є знаряддями вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, з метою збереження речового доказу.
В ході досудового розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні встановлено, що саме за участю автомобіля марки «VAZ 210994-20», н.з. НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ) сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої отримали тілесні ушкодження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Також встановлено, що власником автомобіля «VAZ 210994-20», н.з. НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 виданого 12.06.2007, є ОСОБА_4 , який зареєстрований адресою: АДРЕСА_1 .
Користувачем транспортного засобу є ОСОБА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 (т. НОМЕР_3 ).
Прокурор в судове засідання не з`явилася, проте в її клопотанні міститься прохання про розгляд справи за її відсутності, просить його задовольнити.
Користувач автомобіля ««VAZ 210994-20», н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, про розгляд клопотання повідомлена телефонограмою.
Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.
Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Матеріали клопотання свідчать, що зазначений транспортний засіб в момент дорожньо-транспортної пригоди зазнав пошкоджень та збереіг на собі сліди кримінального правопорушення.
Отже, вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, зокрема для збереження та належної фіксації наявних на транспортних засобах слідів та дослідження їхнього технічного стану.
Ненакладення арешту на вилучене майно із забороною права на відчуження, розпорядження та користування майном або менш обтяжливий спосіб його накладення може призвести до втрати слідів дорожньо-транспортної пригоди, ремонту або відчуження майна, що, в свою чергу, призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні і перешкодить досягненню мети кримінального провадження.
Разом із цим, слідчий суддя зазначає, що арешт майна є тимчасовим заходом. У разі встановлення обставин, за яких в подальшому застосуванні цього заходу буде відсутня потреба, він може бути скасований повністю або частково слідчим суддею, зокрема за клопотанням власника майна.
За таких обставин, клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Виконання ухвали покласти на слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 .
Ухвала про арешт виконується негайно.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя