Справа № 161/4471/24 Провадження №11-сс/802/176/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника володільця майна ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000774за апеляційною скаргою володільця майна ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 березня 2024 року, про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 за погодженням із прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про арешт майна, яке було вилучене 04.03.2024 року, в ході проведення огляду місця події, а саме: транспортний засіб марки «Dacia», модель «Logan», р.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, Vin-код НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.03.2024 року клопотання задоволено. Накладено арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення огляду місця події від 04.03.2024 року, а саме на: транспортний засіб марки «Dacia», модель «Logan», р.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, Vin-код НОМЕР_2 .

В поданій апеляційній скарзі володілець майна вважає ухвалу необґрунтованою та незаконною у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити. Крім того просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Заслухавши доповідача, який виклав суть та доводи апеляційної скарги, думку представника володільця майна, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який проти апеляційної скарги володільця майна заперечив, пояснення слідчого, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи обставини для поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що слід поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді від 07.03.2024 року, оскільки даний строк пропущений з поважних причин.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч.ч.2-6 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З аналізу вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про накладення арешту на майно слідчим суддею не дотримані.

Так, частиною 1 статті 173 КПК України визначено, що слідчий суддя вправі відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України.

Ініціювання слідчим питання про накладення арешту на вказане в клопотанні майно не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ч.2 ст.171 КПК України, оскільки відсутнє належне обґрунтування підстав та мети відповідно до положень ст.170 КПК України та обґрунтування необхідності арешту майна.

З матеріалів провадження вбачається, що 28.02.2024 року до ЄРДР за № 0000774 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 від 04.03.2024 року транспортний засіб марки «Dacia», модель «Logan», р.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, Vin-код НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Звертаючись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту слідчий посилається на те, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучене в ході огляду місця події майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, може зберегти на собі сліди вчинення протиправного діяння, внаслідок чого відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що посилання в клопотанні на те, що є достатні підстави вважати, що вказаний автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.

Звертаючись із клопотанням про накладення арешту на вказане майно, слідчим не наведено достатніх даних на підтвердження того, що зазначений автомобіль є речовим доказом та має доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Вказані обставини слідчим суддею при прийнятті рішення про накладення арешту на майно враховані не були.

Апеляційний суд також звертає увагу, що в постанові СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про визнання вказаного автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні, будь-яких посилань, фактичних даних на підтвердження того, що він відповідає вимогам ст.98 КПК України, постанова не містить, що свідчить про формальність цього процесуального документу.

Крім того, як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Dacia», модель «Logan», р.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, Vin-код НОМЕР_2 , зареєстрований за громадянином ОСОБА_9 .

З врахуванням викладеного доводи слідчого про те, що вказаний в клопотанні транспортний засіб є речовим доказом кримінальних правопорушень, відповідно до ст.98 КПК України, є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами судового провадження.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що матеріали, додані до клопотання про накладення арешту на вказане майно, не містять доказів того, що автомобіль є знаряддям чи предметом кримінально караного діяння, та відповідно є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Апеляційним судом також встановлено, що клопотання слідчого не містить належного обґрунтування підстав та мети накладення арешту на зазначене майно, крім посилання слідчого на загальні норми кримінального процесуального законодавства, які регламентують застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням встановлених під час апеляційного перегляду обставин, апеляційний суд констатує, що на момент розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, відсутні підстави для застосування щодо майна, володільцем якого є ОСОБА_9 , а саме транспортного засобу марки «Dacia», модель «Logan», р.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, Vin-код НОМЕР_2 , обмежувальних заходів.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги положення п.2 ч.3 ст.407 КПК України, згідно з якими апеляційний суд має право скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді про накладення арешту на вказаний транспортний засіб та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вказане майно.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.170, 404, 405, 407, 415, 422 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Поновити строк володільцю майна ОСОБА_9 на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 березня 2024 року про накладення арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про арешт транспортного засобу марки «Dacia», модель «Logan», р.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, Vin-код НОМЕР_2 , відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: