Номер провадження № 1-кс/756/2833/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 15 Оболонського районного суду міста Києва клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 11.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003181, про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженцям. Києва, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 345 КК України,

УСТАНОВИВ:

07.12.2023 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 11.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003181, про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 345 КК України. Дане клопотання погоджено прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 ..

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 10.09.2023 року, ОСОБА_4 , приблизно о 23 годині 00 хвилин, перебував за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 47/42 неподалік від входу до ТРЦ «Оазіс», де до нього підійшов ОСОБА_8 , з яким зав`язався словесний конфлікт.

В подальшому ОСОБА_4 , пройшовши через ТРЦ «Оазіс» направився у бік будівлі розташованої за адресою: м. Київ, вул. Г. Дніпра, 37-Б, через паркову зону у бік місця свого проживання. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжував іти поруч із ОСОБА_4 та чіплятись до нього. На ґрунті особистої неприязні, яка виникла у ОСОБА_4 до ОСОБА_8 , у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на умисне тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій умисел, спрямований на умисне тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді умисного тяжкого тілесного ушкодження та бажаючи їх настання, в цей же час та в тому ж місці, ОСОБА_4 схопив у руку ніж, який носив при собі та наніс ним один удар в нижню праву частину живота, тобто в життєво-важливі органи, після чого ОСОБА_4 відразу побіг з місця події. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 помер у кареті швидкої медичної допомоги.

Крім того, 11.09.2023 року, приблизно о 20 годині 25 хвилин, ОСОБА_4 знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , де у цей же час перебував дільничний офіцер поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , який був одягнений у цивільний одяг, проте виконував службові обов`язки та розшукові дії, поручені йому дорученням слідчого наданим 11.09.2023 року у межах кримінального провадження №0003181 від 11.09.2023 року, за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 121 КК України, яке було направлене на встановлення особи, причетної до нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_8 , де останній помітив ОСОБА_4 , який був схожий за описом допитаних свідків на особу, яка вчинила вище вказане кримінальне правопорушення.

Згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Враховуючи повний збіг зовнішніх ознак ОСОБА_4 з описаною свідками особою причетною до вчинення вказаного злочину, а також інших чинників, які вказували на те, що зазначена особа, може бути причетна до вчинення убивства ОСОБА_8 , працівник поліції ОСОБА_9 разом із оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, лейтенант поліції ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (який також виконував свої службові обов`язки та здійснював розшукові дії, поручені йому дорученням слідчого наданим 11.09.2023 року у межах кримінального провадження №0003181 від 11.09.2023 року, за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 115 КК України, яке було направлене на встановлення особи, причетної до вчинення вбивства ОСОБА_8 підійшли до ОСОБА_4 , пред`явили свої службові посвідчення та представились працівниками поліції. ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання за вчинений ним злочин, спробував втекти з місця події, але ОСОБА_10 схопив його ззаду та повалив на землю. ОСОБА_9 чітко надав голосові вказівки, для ОСОБА_4 про те, щоб останній перевернувся на живіт, але ОСОБА_4 не відреагував. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Реалізуючи свій намір, ОСОБА_4 вихопивши з кишені ніж, який останній носив при собі і в момент коли ОСОБА_9 перевертав його на спину, заподіяв останньому один удар в область стегна правої ноги, спричинивши ОСОБА_9 колоту рану внутрішньої поверхні правого стегна.

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та обґрунтовано підозрюється у умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Слідчий посилається на те, що підставою звернення з клопотанням про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 121; ч.2 ст.345 КК України, які, відповідно до вимог ст.12 КПК України є тяжкими, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, а також вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлення під час досудового розслідування наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість ОСОБА_4 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, учинити аналогічні злочини.

У зв`язку з чим у клопотанні слідчий просить продовжити підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 12.02.2024, оскільки у даному провадженні необхідно провести слідчі дії та процесуальні рішення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 підтримала клопотання та доводи, що його обґрунтовують, при цьому не заперечувала щодо відомостей, які наведені захисником та підозрюваним, які характеризують особистість підозрюваного.

Крім того, на виконання вимог ст. 194 КПК України, в обґрунтування продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, на думку прокурора, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та в подальшому суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за кримінальні правопорушення у яких він підозрюється, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що ОСОБА_4 , на свідків є актуальним з огляду на те, що свідки є безпосередніми очевидцями та свідками вчинення кримінальних правопорушень.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_4 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення аналогічного характеру вказує наступне - підозрюваний ОСОБА_4 вчиняв злочини, що характеризуються особливою суспільною небезпекою та зухвалістю.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, або застосувати інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, оскільки він має постійне місце проживання в м.Києві, міцні соціальні зв`язки.

Захисник ОСОБА_5 , у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, просив у його задоволенні відмовити посилаючись на те, що наведені прокурором ризики відсутні, ОСОБА_4 раніше не судимий, має місце постійного проживання, підтримав думку підзахисного.

Вислухавши клопотання прокурора, думку захисника та підозрюваного, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Оболонського УП ГУНП в місті Києві перебуває кримінального провадження, внесеного 11.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003181, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 345 КК України.

11.09.2023 ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 345 КК України, на підставі ст. 208 КПК України.

12.09.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 345 КК України.

13.09.2023 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києві підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 09.11.2023.

06.11.2023 постановою керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 12.12.2023.

07.11.2023 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києві продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , строком до 12.12.2023.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва строк досудового розслідування продовжено до 5 місяців, тобто до 12.02.2024 року.

В якості підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 345 КК України органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано такі докази:

- Протокол затримання ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України від 11.09.2023 року;

- Протокол огляду місця події від 11.09.2023 року за адресою: АДРЕСА_3 ;

- Протокол огляду місця події від 11.09.2023 року за адресою: АДРЕСА_3 ;

- Протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 ;

- показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 ; ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2023 за участі свідка ОСОБА_18 від 11.09.2023;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2023 за участі свідка ОСОБА_22 від 11.09.2023;

- Протокол огляду речей та предметів від 12.09.2023.

Отже, дослідивши у судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, суд дійшов висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_4 в інкримінованому злочині, тобто можливості того, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене: - ч. 2 ст. 121 КК України - спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть; ч.2 ст.345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

При цьому, суд ураховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку суду, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як видно з пояснень прокурора в судовому засіданні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, а саме можливість ОСОБА_4 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, учинити аналогічні злочини.

Досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, обставини, які суд уважає доведеними в якості обґрунтованості підозри, беручи до уваги пояснення підозрюваного, захисника, а також особистість ОСОБА_4 , суд погоджується з тим, що на даний час наявним є ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. На ці обставини вказує зміст повідомлення про підозру.

Однак, суд не погоджується з існуванням ризиків передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з наступних підстав.

Так, в обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування, прокурор фактично посилається лише на тяжкість покарання. Між тим, указану обставину суд не може оцінювати в якості ризику, бо ця обставина повинна бути оцінена судом лише відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як додаткові відомості, які посилюють існування певних ризиків.

Більше того, тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком, оскільки в розумінні рішень ЕСПЛ у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України», «Тимошенко проти України», «Луценко проти України») неодноразово наголошувалось, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Крім того, суд вважає доречним взяти до уваги пункт 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Подвезько проти України» (Заява № 74297/11), де суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція Європейського суду з прав людини свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а інших мотивувань прокурором в обґрунтування цього ризику наведено не було.

В обґрунтування ж ризиків - учинити аналогічні злочини, узагалі не було наведено змістовних пояснень та не надано відповідних доказів.

Оскільки суд погодився з тим, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тож суд погоджується з існуванням підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, як то запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 ..

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Так, у судовому засіданні було встановлено, що наразі існують вагомі докази про вчинення підозрюваним інкримінованих правопорушень, які відноситься до категорії тяжких. Поряд з цим, підозрюваний ОСОБА_4 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки. Крім того, суд враховує вік підозрюваного, те, що він раніше не судимий, вчинив кримінальні правопорушення вперше, його ставлення до вчиненого, а також обставини вчинених злочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наведені, на думку суду, обставини свідчать у судовому засіданні прокурор довів обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбаченої п. 2, тобто існування ризиків. Але клопотання як і пояснення прокурора в судовому засіданні не містять мотивування того, що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків, тобто обов`язкового елементу для вирішенні питання застосування запобіжного заходу, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Установлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що відсутні підстави для подальшого застосування до підозрюваного ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу в виді тримання під вартою. Бо, на думку суду, для досягнення дієвості завдань кримінального провадження, а також відповідності особистості підозрюваного та іншим наведеним обставинам, такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт строком на 60 днів, тобто в межах строку досудового розслідування, буде достатнім. При цьому домашній арешт полягає в забороні ОСОБА_4 цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , та останній зобов`язаний з`являтися за першої вимогою до слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження. Також слід покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України на вказаний строк дії запобіжного заходу.

На думку суду, саме наведений запобіжний захід усуне встановлені судом ризики, є достатнім та дієвим, так як наведені особистісні та характеризуючи відомості щодо ОСОБА_4 значно знижують, у поєднанні з запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту і покладеними обов`язками, у тому числі утримуватись від спілкування зі свідками, вірогідність вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених пунктами 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжником яких є визначений судом запобіжний захід.

Разом з цим суд зауважує, що ним також перевірено в судовому засіданні, що закінчити досудове розслідування неможливо внаслідок виконання великого обсягу роботи та особливої складності кримінального провадження. Так, як видно з клопотання, з метою забезпечення належного виконання завдань кримінального провадження, у ході досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій спрямованих на отримання та перевірку зібраних доказів, разом з тим, на даний час необхідно провести ряд слідчих, процесуальних дій, визначених у клопотанні.

Ураховуючи наведене, клопотання слідчого, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 11.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003181, про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 206, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 11.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003181, про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 345 КК України - задовольнити частково.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, який полягає у забороні цілодобово залишати житло за адресою, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , зобов`язав ОСОБА_4 , з`являтися за кожною вимогою до слідчого чи суду, відповідно до стаді кримінального провадження.

Встановити строк дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту в 60 (шістдесят) днів.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 60 (шістдесят) днів, а саме:

- не відлучатися з місця проживання не інакше, як за викликом слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження.

- повідомляти суд про необхідність зміни свого місця проживання;

- здати на зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у межах вказаного кримінального провадження.

Ухвала діє до 05 лютого 2024 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення, а саме доставити ОСОБА_4 до місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , де звільнити з-під варти.

Між тим, строк дії ухвали не може перевищувати меж строку досудового розслідування кримінального провадження, у випадку його не продовження, або не зверненням із обвинувальним актом до суду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1