ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/3867/24

Провадження № 11-сс/4820/268/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 червня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000753, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 червня 2024 року №0000753, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 04.06.2024 року, близько 20.00 год., перебуваючи у кімнаті квартири АДРЕСА_2 , під час словесної суперечки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин зі своїм рідним братом ОСОБА_8 , з яким перебував у сімейних відносинах, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході зазначеного конфлікту, розпочав боротьбу та шарпанину з потерпілим, в ході якої вихопив із рук ОСОБА_8 кухонний ніж, який узяв у праву руку та в подальшому перебуваючи за спиною потерпілого, умисно наніс вказаним ножем один удар у праву частину спини ОСОБА_8 , чим спричинив останньому, який відповідно до п.11 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є постраждалим від домашнього насильства, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки справа, без пошкодження легені, які по степеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент заподіяння.

04.06.2024 о 22 год. 56 хв. ОСОБА_6 затримано на підставі статті 208 КПК України, 05.06.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

06.06.2024 на розгляд слідчого судді Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 червня 2024 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 02 серпня 2024 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник підозрюваного, не погоджуючись із рішення слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Обґрунтовуючи свою скаргу захисник наголошує, що слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, повністю визнає свою вину, щиро розкаюється у вчиненому, дав покази на досудовому слідстві, погодився та приймав участь в слідчому експерименті по факту спричинення тілесних ушкоджень брату ОСОБА_8 , а також в повному обсязі не досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема прокурором та слідчим, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, не доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховуватиметься від слідства та суду.

Позиції учасників судового провадження

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, враховуючи дані про його особу. Підозрюваний показав, що проживають разом з братом, брат зараз вдома та потребує його догляду, він офіційно не працює, мав тимчасові заробітки.

Прокурор не визнала апеляційних вимог, вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, зазначивши, що підозра є обґрунтованою, існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий в клопотанні, тому обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не буде запобігати цим ризикам. Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалом провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

В апеляційній скарзі захисник оскаржує наявність ризиків для застосуваннядо ОСОБА_6 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Відповідно до вимог частини 1, пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з частиною 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити перелічені вище дії.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

Так, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , відповідно до вимог статей 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини справи, вказані у клопотанні слідчого та додані до клопотання докази, і дійшов вмотивованого висновку, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, а також підтверджують існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, зазначених слідчим в клопотанні.

У колегії суддів не виникає сумнівів щодо висновків слідчого судді про обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з боку органу досудового розслідування, оскільки в матеріалах справи є об`єктивна інформація, що свідчить про те, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміноване правопорушення, що також не оскаржується стороною захисту в апеляційній скарзі.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалюючи рішення за клопотанням слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя врахував ступень тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній (тяжкий насильницький злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років), обставини, передбачені статтею 178 КПК України (дані про особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, вік, майновий та сімейний стан, наявність місця проживання), та дійшов висновку про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_6 може потенційно переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчинені тяжкого злочину та зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винуватим, у виді позбавлення волі на тривалий строк, цей ризик є достатньо високим; незаконно впливати на свідків та потерпілого - близької йому людини, з ким він разом проживає; може вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним ризикам, що винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Отже, ухвалюючи рішення про задоволення клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виснував, що досудовим розслідуванням доведена наявність як обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, так і ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, які виправдовують застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Водночас застосування більш м`якого запобіжного заходу не запобігатиме виникненню встановлених слідчим суддею ризиків.

Доводи захисту, що прокурором та слідчим не доведено, що перебуваючи на волі підозрюваний переховуватиметься від слідства та суду, колегія суддів вважає неспроможними.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

У рішеннях по справах «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року, та «Александр Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року, Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою, а врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Тож, колегія суддів погоджується з наведеними висновками слідчого судді.

Також колегія суддів наголошує, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваним та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в такому випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Крім того, оскільки кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, досудове розслідування триває, є наявний обґрунтований ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний може вчинити тиск, як психологічного так і фізичного характеру, шукаючи будь-які можливі шляхи впливу на свідків та потерпілого у вказаному провадженні, спонукаючи до зміни ними показів або відмови від дачі показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності або ж її пом`якшення, окремі допитані свідки відомі підозрюваному, що підтверджує ризик можливого впливу на останніх шляхом умовлянь та погроз, які з його сторони можуть бути реальними. Також даний злочин пов`язаний з домашнім насильством та потерпілий і підозрюваний проживають за однією адресою по АДРЕСА_1 , відповідно перебуваючи на волі підозрюваний може вчиняти тиск на потерпілого під час спільного проживання, тому обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде необхідним для захисту потерпілого та зможе попередити вчинення подальших протиправних дії з ознакам домашнього насильства стосовно потерпілого.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається захисник (те, що підозрюваний має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, повністю визнає свою вину, щиро розкаюється у вчиненому, дав покази на досудовому слідстві, погодився та приймав участь в слідчому експерименті по факту спричинення тілесних ушкоджень брату ОСОБА_8 ), не є безумовними підставами для зміни запобіжного заходу та обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки не спростовують та не зменшують наявних ризиків.

Крім того, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про не можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з огляду на те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий насильницький злочин щодо близької йому людини брата, як підозрюваний так і потерпілий проживають в одному помешканні, а тому перебуваючи на волі ОСОБА_6 може продовжувати вчиняти як фізичний так і психологічний тиск на потерпілого спонукаючи його до відмови від показів або їх зміни з метою уникнення відповідальності.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою щодо підозрюваного досліджувалися слідчим суддею та колегією суддів апеляційного суду, але не знайшли свого підтвердження. З огляду на сукупність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, з урахуванням обставин цього кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, застосування до підозрюваного іншого, менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, не забезпечить його належної процесуальної поведінки та не зможе запобігти встановленим ризикам на цій стадії досудового розслідування.

Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, оскільки викладені в ній обставини не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Слідчий суддя дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 червня 2024 року щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02 серпня 2024 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3