Справа № 296/9726/14-к
Вирок

Іменем України

20 травня 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

з участю прокурорів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

представника потерпілої ОСОБА_17 ,

захисника ОСОБА_18 ,

обвинуваченого ОСОБА_19 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження №0000337 від 28.10.2013р. по обвинуваченню

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_19 пред`явлено обвинувачення у тому, що він на початку березня місяця 2008 року з метою заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах під виглядом укладання реальної угоди по продажу об`єкту нерухомості, а саме об`єкту незавершеного будівництва приватного будинку (готовність на 95%) та земельної ділянки площею 904 кв.м., розташованих за адресою в АДРЕСА_2 , уклав угоду з ОСОБА_20 , відповідно до якої повинен був продати останньому зазначені об`єкти нерухомості за кошти в сумі 500000 доларів США. При цьому, ОСОБА_19 не повідомив ОСОБА_20 про те, що зазначене майно, відповідно до Договору іпотеки від 10.08.2007р., укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_21 та зареєстрованого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_22 в реєстрі нотаріальних дій за №123113, передано в заставу як гарантія виплати його дружиною ОСОБА_21 кредитних коштів в сумі 300000 доларів США та відсотків, відповідно до кредитного договору №09/08/2007/840-1/365 від 09.08.2007р., по якому, станом на березень 2008 року було сплачено всього 17048,46 доларів США, тобто не мав при цьому будь-якого наміру на виконання взятих на себе перед ОСОБА_20 зобов`язань.

У подальшому, протягом періоду з 09.03.2008р. по 21.05.2010р. п`ятьма платежами ОСОБА_20 , виконуючи поставлені перед ним ОСОБА_19 умови, довіряючи тому та вважаючи його дії законними, передав останньому, а той прийняв та надав ОСОБА_20 відповідні розписки про отримання коштів на загальну суму 465 000 доларів США, а саме: 09.03.2008р. на суму 38000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного Банку України складає 191900 грн; 08.05.2008р. на суму 300000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного Банку України складає 1515000 грн; 30.09.2008р. на суму 40000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного Банку України складає 194440 грн; 28.04.2009р. на суму 42000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного Банку України складає 323400 грн; 21.05.2010р. на суму 45000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного Банку України складає 356656 грн.

Отримавши від ОСОБА_20 зазначені кошти в загальній сумі 465000 доларів США, ОСОБА_19 , маючи намір на заволодіння зазначеними коштами, будь-яких дій, направлених на погашення кредиту, отриманого його дружиною ОСОБА_21 , та зняття застави (іпотеки) з об`єкту незавершеного будівництва приватного будинку (готовність на 95%) та земельної ділянки площею 904 кв.м., розташованих за адресою у АДРЕСА_2 , не вчинив. Маючи першочергове зобов`язання перед ОСОБА_20 , та отримавши від останнього кошти у сумі, достатній для погашення своїх зобов`язань перед іншими суб`єктами набувачами права на вказане майно (іпотекодержателем), кредит, отриманий у ВАТ КБ «Надра» протягом періоду з 09.03.2008р. по 21.05.2010р. не погасив, сплативши лише 84100 доларів США, включаючи відсотки за користування кредитом.

В ході вчинення зазначеного злочину ОСОБА_19 його злочинні дії були виявлені потерпілим ОСОБА_20 та пред`явлено тому претензію про негайне виконання взятих на себе зобов`язань або повернення отриманих від нього коштів у повному обсязі. При цьому ОСОБА_19 , з метою введення в оману потерпілого ОСОБА_20 , з метою приховання своїх злочинних дій та надання їм начебто цивільно-правового характеру, запропонував тимчасово переоформити на ОСОБА_20 чи будь-кого з його знайомих інше нерухоме майно, а саме об`єкт незавершеного будівництва приватний будинок (готовність на 55%) та земельну ділянку площею 0,05 га, розташовані за адресою у АДРЕСА_3 , які по своїй вартості 374018 гривень та якостями значно поступаються тому майну, яке він мав надати потерпілому за сплачені ним кошти, запевнивши при цьому, що переоформлення права власності на вказане майно буде гарантією виконання взятих перед потерпілим зобов`язань.

ОСОБА_20 , в свою чергу, повірив у правдивість та дійсність намірів ОСОБА_19 та відповідно до усної домовленості між ними, 28.04.2009р. ОСОБА_19 було укладено договір купівлі продажу із ОСОБА_23 , відповідно до якого остання начеб то придбала об`єкт незавершеного будівництва приватний будинок (готовність на 55 %) та земельну ділянку площею 0,05 га, розташовані за адресою у АДРЕСА_3 .

Однак, в подальшому ОСОБА_19 так свої зобов`язання до даного часу перед ОСОБА_20 не виконав, нерухоме майно, а саме об`єкт незавершеного будівництва приватний будинок (готовність на 95%) та земельну ділянку площею 904 кв.м., розташовані за адресою в АДРЕСА_2 , на потерпілого не переоформив, кошти в сумі 465000 доларів США останньому не повернув.

Натомість, ОСОБА_19 , отримавши від ОСОБА_20 грошові кошти у сумі, достатній для погашення кредиту та відсотків по ньому, разом із ОСОБА_21 звернулись до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до ВАТ КБ «Надра» про визнання недійсним кредитного договору №09/08/2007/840-1/365 від 09.08.2007р., договору іпотеки від 10.08.2007р., а також визнання недійсним договору поруки 09/08/2007/840-1/365/1 від 09.08.2007р., що свідчить про те, що ОСОБА_19 не мав наміру виконувати взяті на себе перед ОСОБА_20 зобов`язання.

За результатами розгляду позовної заяви, 14.05.2010р. судом було прийнято рішення про задоволення позову ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , яке в подальшому було скасовано 14.07.2011р. Апеляційним судом Житомирської області за апеляційною скаргою ВАТ КБ «Надра» та в задоволенні їх позову відмовлено.

Таким чином, ОСОБА_19 з 09.03.2008р. по 21.05.2010р., отримавши від ОСОБА_20 грошові кошти в сумі 465000 доларів США в якості оплати останнім придбання об`єкту незавершеного будівництва приватного будинку (готовність на 95%) та земельної ділянки площею 904 кв.м., розташованих за адресою в АДРЕСА_2 , зазначене майно на нього не переоформив та не виконав будь-яких дій, направлених на виконання взятих на себе перед ОСОБА_20 зобов`язань, тобто шляхом обману та зловживання довірою, заволодів його майном на загальну суму 465000 доларів США, що відповідно до офіційно встановлених курсів гривні України до долару США Національного Банку України становить 2581396 гривень, що є особливо великим розміром.

Крім цього, згідно обвинувального акту ОСОБА_19 пред`явлено обвинувачення у тому, що він, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, в особливо великих розмірах, в середині листопада 2009 року, достовірно знаючи, що з 28.04.2009р. об`єкт незавершеного будівництва - приватний будинок (готовність на 55%) та земельна ділянка площею 0,05 га, розташовані за адресою в АДРЕСА_3 , зареєстровані на ОСОБА_23 , та до повного виконання взятих перед ОСОБА_20 зобов`язань, він не має будь якого права власності чи права розпорядження на вказане нерухоме майно, а також, достовірно знаючи, що він не має будь якого права власності чи права розпорядження на земельну ділянку по АДРЕСА_3 , заздалегідь маючи намір на подальше невиконання взятих на себе зобов`язань та повторне заволодіння шляхом обману та зловживання довірою чужим майном грошовими коштами в особливо великому розмірі, видаючи зазначене нерухоме майно за свою приватну власність, уклав усний договір з громадянином ОСОБА_15 про продаж нерухомого майна, а саме об`єкта незавершеного будівництва приватного будинку (готовність на 55%) та земельної ділянки площею 0,05 га, розташовані за адресою в АДРЕСА_3 , а також земельної ділянки площею 0,05 га, розташованої за адресою у АДРЕСА_3 .

26.11.2009р., вважаючи дії ОСОБА_19 дійсними та законними, маючи дійсний намір на придбання об`єкту незавершеного будівництва - приватного будинку (готовність на 55%) та земельних ділянок площею по 0,05 га, розташованих за адресою в АДРЕСА_3 та 35, ОСОБА_15 передав в якості авансу, а ОСОБА_19 прийняв та надав ОСОБА_15 відповідну розписку про отримання грошових коштів в сумі 160000 доларів США, а також зобов`язався продати ОСОБА_15 вказане нерухоме майно до 01.02.2010р., про що також зазначив у розписці.

Після чого, ОСОБА_19 , не маючи наміру на подальше виконання взятих на себе перед ОСОБА_15 зобов`язань, станом на 01.02.2010р. будь яких дій, направлених на переоформлення на останнього об`єкту незавершеного будівництва - приватного будинку (готовність на 55%) та земельної ділянки площею 0,05 га, розташованих за адресою в АДРЕСА_3 та земельної ділянки площею 0,05 га, розташованої за адресою в АДРЕСА_3 , не вчинив, а також отриманих від ОСОБА_15 грошових коштів в якості авансу останньому не повернув.

До того ж, ОСОБА_19 22.12.2009р. ще позичив у борг у ОСОБА_15 грошові кошти в сумі 15000 доларів США, які також обіцяв повернути в строк до 01.02.2010р., про що зазначив в розписці від 22.12.2009р., яку надав ОСОБА_15 , однак в зазначений строк отримані у борг від ОСОБА_15 грошові кошти ОСОБА_19 останньому також не повернув.

В подальшому, в ході вчинення вказаного злочину, злочинні дії ОСОБА_19 були виявлені потерпілим ОСОБА_15 та останнім було пред`явлено претензію про негайне повернення отриманих від нього грошових коштів у повному обсязі на загальну суму 175000 доларів США, а саме грошових коштів в сумі 160000 доларів США, які були надані ОСОБА_15 в якості авансу за придбання нерухового майна, та грошових коштів в сумі 15000 доларів США, які були надані ОСОБА_15 в борг.

Однак, ОСОБА_19 , з метою введення в оману потерпілого ОСОБА_15 та з метою приховання своїх злочинних дій, не маючи будь якого наміру повертати отримані від ОСОБА_15 грошові кошти в повному обсязі на суму 175000 доларів США, при цьому створюючи видимість виконання взятих на себе зобов`язань перед ОСОБА_15 , запропонував останньому придбати будинок та земельну ділянку за адресою у АДРЕСА_4 , які належали знайомим ОСОБА_19 , при цьому ОСОБА_19 запропонував ОСОБА_15 , що частково сплатить за останнього в рахунок придбання вказаного нерухомого майна грошові кошти в сумі 20000 доларів США, а також сплатить грошові кошти за проведення в подальшому робіт в будинку по АДРЕСА_4 , якщо ОСОБА_15 погодиться придбати нерухоме майно за вищевказаною адресою.

ОСОБА_15 в свою чергу, розуміючи, що таким чином зможе повернути хоча б якусь частину своїх грошових коштів, наданих ним ОСОБА_19 в якості авансу за придбання нерухомого майна, погодився на пропозицію останнього, після чого 21.05.2010р. було укладено договір дарування, відповідно до якого дружина ОСОБА_15 ОСОБА_24 придбала 1/2 приватного будинку за адресою у АДРЕСА_4 , за який ОСОБА_19 було сплачено грошові кошти в сумі 20000 доларів США, про що зазначив ОСОБА_15 в розписці від 18.11.2010р., яку надав ОСОБА_19 . Також ОСОБА_19 були проведені частково будівельні у вказаному будинку та витрачені на будівельний матеріал грошові кошти, вартість яких в подальшому була оцінена ОСОБА_15 на суму 19905 доларів США, про що зазначив ОСОБА_15 в розписці від 19.11.2010р., яку надав ОСОБА_19 .

В подальшому, незважаючи на неодноразові звернення ОСОБА_15 про повернення йому грошових коштів, які він надав ОСОБА_19 26.11.2009р. в якості авансу за придбання нерухомого майна, ОСОБА_19 , в свою чергу, решту грошових коштів останньому так і не повернув, в результаті чого ОСОБА_15 звернувся з позовом до Корольовського районного суду м. Житомира щодо примусового стягнення з ОСОБА_19 отриманих останнім грошових коштів в якості авансу за придбання нерухомого майна.

25.11.2010 року Корольовським районним судом м. Житомира було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_15 грошових коштів на загальну суму 1502569 гривень.

Разом з тим, ОСОБА_19 , усвідомлюючи, що примусове рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25.11.2010р. не буде виконано в повному обсязі щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_15 грошових коштів на суму 1502569 гривень через відсутність у нього належного та ліквідного майна, продовжуючи вводити в оману потерпілого ОСОБА_15 та не маючи наміру повертати отримані від ОСОБА_15 грошові кошти в повному обсязі, з метою приховання своїх злочинних дій та надання їм начебто цивільно правового характеру, періодично віддавав ОСОБА_15 грошові кошти у незначних сумах, тим самим продовжуючи створювати видимість виконання взятих на себе зобов`язань перед ОСОБА_15 , повернувши на даний час ОСОБА_15 , відповідно до розписок про отримання коштів на загальну суму 16900 доларів США та 4000 гривень, а саме: 20.07.2011р. на суму 500 гривень; 24.01.2012р. на суму 15000 доларів США; 17.01.2013р. на суму 3500 гривень; 31.01.2013р. на суму 200 доларів США; 09.02.2013р. на суму 200 доларів США; 23.03.2013р. на суму 300 доларів США; 11.04.2013р. на суму 200 доларів США; 09.07.2013р. на суму 1000 доларів США.

Таким чином, ОСОБА_19 , отримавши 26.11.2009р. від ОСОБА_15 грошові кошти в сумі 160000 доларів США, в якості сплати останнім авансу за придбання нерухомого майна, а саме об`єкту незавершеного будівництва приватного будинку (готовність на 55%) та земельної ділянки площею 0,05 га, розташованих за адресою у АДРЕСА_3 та земельної ділянки площею 0,05 га, розташованої за адресою в АДРЕСА_3 , зазначене майно на нього не переоформив, будь яких дій, направлених на виконання взятих на себе перед ОСОБА_15 зобов`язань не виконав, тобто, шляхом обману та зловживання довірою, повторно заволодів його майном на загальну суму 160000 доларів США, що відповідно до офіційно встановлених курсів гривні України до долару США Національного банку України станом на 26.11.2009р. становить 1277600 гривень, що є особливо великим розміром.

Крім того, згідно обвинувального акту ОСОБА_19 пред`явлено обвинувачення у тому, що він, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на повторне заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, в особливо великих розмірах, заздалегідь не маючи наміру реально виконувати взяті на себе зобов`язання, 02.03.2010р. отримав від ОСОБА_15 грошові кошти в сумі 40000 доларів США в якості авансу за купівлю автомобіля, який ОСОБА_19 зобов`язався передати у власність ОСОБА_15 до 05.05.2010р., про що зазначив у розписці. Однак, станом на 05.05.2010р. будь яких дій, направлених для придбання та передачу автомобіля для ОСОБА_15 , ОСОБА_19 не виконав та отриманих в якості авансу за купівлю автомобіля грошових коштів в сумі 40000 доларів США останньому не повернув, а продовжував вводити в оману потерпілого ОСОБА_15 , вигадуючи різні причини затримки у придбанні автомобіля, тим самим ОСОБА_19 шляхом обману та зловживання довірою повторно заволодів майном, що належить ОСОБА_15 , на суму 40000 доларів США, що відповідно до офіційно встановлених курсів гривні України до долару США Національного банку України станом на 02.03.2010р. становить 319600 гривень.

Умисні дії ОСОБА_19 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинені повторно, в особливо великих розмірах.

Під час розгляду справи в суді обвинувачений ОСОБА_19 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав повністю, цивільний позов потерпілої ОСОБА_16 не визнав з підстав того, що між ними досягнуто нотаріально засвідченої згоди про відсутність претензій один до одного. Вважає, що обов`язки перед потерпілою ОСОБА_16 , потерпілим ОСОБА_25 виконав. Надав суду детальні показання наступного змісту.

З 2006 року займався організацією будівництва об`єктів нерухомості для продажу та здачі їх в оренду, у його власності знаходилися об`єкти незавершеного будівництва та земельні ділянки, на яких він будував житлові будинки. Готовий житловий будинок та земельну ділянку за адресою у АДРЕСА_2 на початку 2008 р. виставив на продаж через агентство нерухомості. Одним із покупців, що звернулися до нього з приводу купівлі продажу даного об`єкту, був ОСОБА_20 , який разом з дружиною неодноразово оглядали даний об`єкт, бажаючи його придбати. На початку березня 2008р. між ним та ОСОБА_20 відбулася попередня домовленість про укладення в майбутньому договору купівлі продажу вказаного будинку та земельної ділянки, за ціною 500 000 доларів США. При цьому, ОСОБА_20 повідомив, що не зможе одразу сплатити вказану суму, так як йому потрібен час аби продати своє майно. Він, ОСОБА_19 , погодився на прохання ОСОБА_20 щодо сплати коштів за вказаний будинок та земельну ділянку частинами, повідомив про те, що оформлення документів на будинок та введення його в експлуатацію ще в процесі. 28.11.2008р., ввівши будинок в експлуатацію, отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок. На той час ОСОБА_20 сплатив йому частину коштів за будинок в сумі 300 000 доларів США. Зокрема, ОСОБА_20 відразу надав йому аванс в розмірі 30 000 доларів США, не вимагаючи розписки, проте, він, ОСОБА_19 , після отримання чергової частини коштів, в подальшому написав ОСОБА_20 розписку на суму 38 000 доларів США, включаючи з отриманими коштами напередодні. Загалом протягом березня 2008р. по травень 2010р. ОСОБА_20 сплатив йому 465 000 доларів США, про що отримав розписки. Борг за переданий будинок та земельну ділянку складав 35 000 доларів США. Після отримання авансу від ОСОБА_20 в сумі 30 000 доларів США, він віддав йому ключі від будинку, воріт та хвіртки, тобто передав житловий будинок та земельну ділянку за адресою у АДРЕСА_2 у його володіння та користування. Родина Лазарчуків переїхала в даний будинок. У разі повної оплати ОСОБА_20 коштів за вказаний об`єкт нерухомості в розмірі 500 000 доларів США мав бути укладений у нотаріуса договір купівлі продажу. До вказаного моменту він, ОСОБА_19 ,, мав намір вирішити з банком «Надра» питання щодо зняття заборони відчуження з об`єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки за цією адресою, яке він передав 10.08.2007р. в заставу як гарантію виплати його дружиною ОСОБА_21 кредитних коштів в сумі 300 000 доларів США та відсотків по кредиту, відповідно до кредитного договору №09/08/2007/840-1/365 від 09.08.2007р. Зазначені обставини були відомі ОСОБА_20 , останньому він повідомляв про те, що вирішує спірні питання з банком. Так як вирішення питання з банком затягувалося, він запропонував ОСОБА_20 , як гарантію укладення після повного розрахунку договору купівлі продажу, передати в якості застави об`єкт нерухомості по АДРЕСА_3 . 28.04.2009р. між ним та знайомою довіреною особою з боку ОСОБА_20 ОСОБА_23 було укладено у нотаріуса договір купівлі продажу об`єкту нерухомості, розташованого за адресою у АДРЕСА_3 , який на той час був рівноцінним об`єкту нерухомості по проїзду АДРЕСА_2 . Згідно домовленості з ОСОБА_20 , оформлення права власності на його знайому ОСОБА_23 відбувалося формально, з метою забезпечення дійсних його, ОСОБА_19 , намірів щодо укладення в майбутньому у нотаріуса договору купівлі продажу нерухомого майна по проїду АДРЕСА_2 , після повного розрахунку та зняття з вказаного майна заборони відчуження. При цьому і ОСОБА_20 , і його дружина, і їх знайома ОСОБА_26 розуміли, що фактично право власності на будинок та земельну ділянку з адресою у АДРЕСА_3 буде належати йому, ОСОБА_19 , і ні ОСОБА_23 , ні ОСОБА_20 не мали права розпоряджатися даним об`єктом нерухомості, документи та ключі від будинку знаходились у ОСОБА_19 . Він займався введенням в експлуатацію даного будинку та його подальшим продажем. Його дружина, ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася до суду із позовом до КБ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та за результатами судового розгляду рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14.05.2010р. було виключено з реєстру іпотек та заборон відчуження запис щодо об`єкту нерухомості по проїзду АДРЕСА_2 . Рішенням апеляційного суду від 14.07.2011р. рішення першої інстанції було скасовано. В свою чергу, ОСОБА_27 звернулися до Богунського районного суду м. Житомира з позовом про визнання договору купівлі продажу таким, що відбувся, та визнання права власності. Щодо задоволення вказаного позову він не заперечував і 19.08.2011р. рішенням суду було визнано за Лазарчуками право власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою у АДРЕСА_2 , а також зобов`язано нотаріуса виключити з реєстру заборон відчуження запис щодо вказаного об`єкту. Проте, за апеляційною скаргою ОСОБА_15 дане рішення було скасовано 06.07.2012р. Апеляційним судом Житомирської області. Ним, ОСОБА_19 , було подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України, яка залишена без задоволення. Разом з цим, на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19.08.2011р. Лазарчуки 12.09.2011р. зареєстрували на себе право власності на будинок і земельну ділянку по проїзду АДРЕСА_2 і являлися його повноцінними власниками. В свою чергу, для внесення коштів по кредиту його дружини, ОСОБА_21 , він мав намір продати нерухоме майно за адресою у АДРЕСА_3 , право власності на яке було оформлено на знайому ОСОБА_20 ОСОБА_23 . Це було відомо ОСОБА_16 . До нього звернувся ймовірний покупець, ОСОБА_28 , з яким він домовився про купівлю продаж нерухомого майна за адресою по АДРЕСА_3 , за 200 000 доларів США, надав останньому ключі від будинку, воріт, про що сказав ОСОБА_16 . Проте, через деякий час дізнався, що ОСОБА_16 самостійно, без його відома, зв`язалася з ОСОБА_29 , якому продала будинок і земельну ділянку за значно нижчою ціною та коштів йому, ОСОБА_19 , не віддала. Про вказаний факт він звертався до прокуратури Житомирської області та органів УМВС України в Житомирській області із заявою про злочин. Після чого його було незаконно затримано. Разом із тим, він подовжував вирішувати питання щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна, та 16.02.2016р. рішенням Богунського районного суду м. Житомира визнано недійсним кредитний договір та договір іпотеки, які були укладені 09.08.2007р. з банком «Надра», а також знято заборону відчуження нерухомого майна по проїзду АДРЕСА_2 . Рішення суду набрало законної сили 27.02.2016р. Крім цього, згідно ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 17.03.2016р., за згодою ОСОБА_15 , було знято арешт з житлового будинку, накладений за його заявою. Таким чином, було вирішено усі питання з ОСОБА_27 по вказаному об`єкту нерухомості і з вказаного часу жодних претензій остання до нього не мала, про що написала нотаріально завірену заяву. При цьому, ОСОБА_16 віддала йому кошти в розмірі 123 000 доларів США, які були нею отримані від ОСОБА_29 за продаж майна за адресою по АДРЕСА_3 . За попередньою домовленістю з ОСОБА_15 з вказаних коштів він віддав йому 40 000 доларів США, про що ОСОБА_30 надав розписку від 22.03.2016. Решту коштів було сплачено банку. На запитання прокурора пояснив, що коли домовлялися з ОСОБА_20 з приводу будинку та землі, ніяких дат ніхто не ставив, одразу йому пояснив про те, що будинок в іпотеці і в разі надання ОСОБА_20 коштів він одразу їх сплачує банку, з подальшим переоформленням будинку на ОСОБА_27 , на що ОСОБА_27 попросив сплачувати кошти частинами. Ще однією з причин затягування було те, що заступник директора банку запропонував викупити євробонди, він погодився, викупили ці зобов`язання на суму 300 тис. доларів, зверталися аби зробити взаємозалік, проте банк затягував. 465 тис доларів, отриманих від ОСОБА_20 , були використані на покупку євробондів. На той час в нього було 6 чи 7 об`єктів нерухомості. На запитання представника потерпілої пояснив, що дат погодження з приводу введення будинку в експлуатацію не було, питання було тільки в переоформленні. Чому ОСОБА_31 зазначає про конкретну дату 01.10.2008р. не знає, так як питання вирішувалися з ОСОБА_20 , ОСОБА_31 при цьому присутньою не була, останній давав гроші частинами, про що надавалися розписки. Коли почалося затягування питань з судами, ОСОБА_32 почав переживати, казав про те, що хворіє, і тому аби він не переживав, він, ОСОБА_19 , повідомив про те, що формально переоформить на нього будинок по АДРЕСА_3 , як гарантію. Про іпотеку ОСОБА_20 знав з першого дня з моменту коли він хотів купити будинок, крім того при ньому приїжджала друга людина (покупець), який дивився будинок, готовий був віддати за будинок 600 тис., ОСОБА_32 почав нервувати так як дав першим завдаток. З ОСОБА_31 почав спілкуватися після смерті ОСОБА_33 , приїжджав в будинок, де жили ОСОБА_27 . Останні кошти в сумі 45 000 доларів США були під розписку в травні 2010р. Хто на сьогоднішній день є власником будинку він не знає. Право власності з 28.11.2008р. на будинок не переоформлював на ОСОБА_27 так як на той момент будинок був під заставою банку. На запитання захисту пояснив, що ОСОБА_27 до нього не зверталися з приводу повернення грошових коштів, які були сплачені ними як аванс для майбутнього договору купівлі- продажу будинку по проїзду АДРЕСА_2 . Особисто він не мав кредитних зобов`язань перед банком «Надра», такі зобов`язання мала його дружина, ОСОБА_21 , а він був поручителем. Лазарчуки не повідомляли його про надходження рішення суду про накладення арешту на будинок, за весь час після скасування рішення про визнання права власності на будинок по Ак. Омелянського Лазарчуки не відмовлялися від цього будинку, вони там постійно проживали з часу їх вселення. Органам досудового розслідування він надав документи про те, що між банком «Надра» та дружиною, ОСОБА_21 , вирішуються питання про сплату за євробондами, за євробонди всі знали. ОСОБА_34 він пропонував укласти договір купівлі продажу, нотаріально посвідчений, пропонував по новому оформити цю угоду, однак вона відмовилась.

По епізоду щодо обвинувачення у заволодінні майном ОСОБА_15 . Восени 2009 року до нього звернувся ОСОБА_15 , який мав намір придбати собі нерухоме майно для проживання, та якому під час огляду декількох об`єктів нерухомості він показав будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою у АДРЕСА_3 і який йому сподобався, домовились про укладення в майбутньому договору купівлі продажу. В нього було генеральне доручення на право розпорядження будинком та земельною ділянкою від власника. В свою чергу фактично він мав всі права на розпорядження вказаним об`єктом та згідно домовленостей з ОСОБА_20 , при наявності й нього, ОСОБА_19 , покупця на дане майно, право власності буде переоформлено з ОСОБА_23 , а кошти, отримані від проведеного продажу майна за цією адресою, будуть внесені до КБ «Надра» в рахунок сплати кредиту, отриманого його дружиною ОСОБА_21 з метою зняття заборони відчуження з нерухомого майна, розташованого за адресою у АДРЕСА_2 . 26.11.2009р. він отримав від ОСОБА_15 аванс в розмірі 160 000 доларів США, в рахунок оплати за нерухоме майно по АДРЕСА_3 та придбання у сусідів земельної ділянки площею 0.05 га по АДРЕСА_3 , про що написав розписку. В цій розписці, на вимогу ОСОБА_15 , було зазначено про те, що в разі порушення ним, ОСОБА_19 , своїх зобов`язань щодо продажу зазначеного об`єкту нерухомості, він має повернути ОСОБА_15 суму коштів в розмірі 160 000 доларів США та сплатити 2% від неповернутої суми за кожен місяць користування грошима. ОСОБА_15 сам відмовився від укладення договору купівлі продажу вказаного об`єкту нерухомості, пояснив, що не може повністю з ним розрахуватися за нерухомість. При цьому, ОСОБА_15 звернувся до суду з позовом про стягнення з нього коштів в розмірі 160 000 доларів США, сплачених в якості авансу за нерухоме майно, та проценти, в розмірі 34066 доларів США, які були нараховані ним за кожен місяць користування грошима. Разом з тим, ОСОБА_15 18.11.2010р. написав розписку про те, що ОСОБА_19 сплатив за нього кошти в розмірі 20 000 доларів США ОСОБА_35 за будинок та земельну ділянку, розташованих за адресою у АДРЕСА_4 , а також 19.11.2010р. ОСОБА_15 написав розписку, в якій зазначив, що на суму 19950 доларів США ОСОБА_19 були проведені частково будівельні роботи у вказаному будинку та витрачені на будівельні матеріали грошові кошти, та вказана сума списується ним від отриманого ОСОБА_19 , авансу. Вказані розписки були вилучені 03.06.2011р. у нього, ОСОБА_19 , співробітником УБОЗ УМВС в Житомирській області в ході проведення досудового слідства по вказаній справі. Незважаючи на те, що ОСОБА_15 даними розписками підтвердив факт повернення ОСОБА_19 суми авансу за нерухоме майно по АДРЕСА_3 в розмірі 39950 доларів США, під час розгляду справи в суді останній зменшив позовні вимоги до 155 000 доларів США, зазначивши, що 21.05.2010р. він, ОСОБА_19 , повернув йому 5000 доларів США. Не дивлячись на повернення ОСОБА_15 грошей в розмірі 39950 доларів США, 25.11.2010р. Корольовським районним судом м. Житомира ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_15 отриманого авансу на суму 155 000 доларів США. Дане рішення суду знаходилося на примусовому виконанні у Корольовському ВДВС та в ході виконавчого провадження було накладено арешт на все його, ОСОБА_19 , майно та майно його дружини, а також вилучено майно, яке описане в акті від 25.07.2013р. на загальну суму 16200 грн та 15.02.2012р. на загальну суму 27527, 68 грн. Він не відмовлявся повертати ОСОБА_15 грошові кошти, отримані від нього в якості авансу, і не мав наміру привласнювати вказані гроші, в силу своїх фінансових можливостей погашав заборгованість, що підтверджено письмовими розписками (24.01.2012р. на суму 15 000 доларів США, 17.01.2013р. 3500 грн, 31.01.2013р. 200 доларів США, 09.02.2013р. 200 доларів США, 23.03.2013р. 300 доларів США, 11.04.2013р 200 доларів США, 09.07.2013р. 1000 доларів США, поштова квитанція від 20.07.2011р на суму 500 грн). За заявами ОСОБА_15 накладено арешт на все його нерухоме майно та майно дружини, що в свою чергу стало перешкодою для здійснення ним продажу майна за ринковими цінами з метою погашення заборгованості перед ОСОБА_15 . Крім того, в листопаді 2013р. ОСОБА_15 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із позовом про стягнення з нього відсотків в розмірі 97520 доларів США за користування грошовими коштами, що в свою чергу свідчить про те, що він отримував додаткову вигоду від наявної заборгованості перед ним. Корольовський районний суд м. Житомира у рішенні від 13.05.2014р. при розрахунку процентів за період з 23.11.2010р. по 23.01.2012р. виходив із суми боргу 155 000 доларів США, а за період з 24.01.2012р. по 23.04.2014р із суми боргу 119156 доларів США. Крім того, в рахунок виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25.11.2010р. у справі про стягнення авансу ОСОБА_15 нараховано 1052000 грн та сплачено 8400 доларів США, про що він написав розписку. Отже, кошти, які були передані ОСОБА_15 як аванс за будинок, стягнуто за рішенням суду та сплачені останньому в повному обсязі. Вважає безпідставним звинувачення у заволодінні грошовими коштами в розмірі 40000 доларів, які ОСОБА_15 надав йому в якості авансу за автомобіль марки Acura MDX, який він зобов`язувався придбати ОСОБА_15 до 05.05.2010р. Після їх домовленості з ОСОБА_15 щодо купівлі продажу нерухомого майна по АДРЕСА_3 та в ході переобладнання на його прохання першого поверху вказаного будинку, так як ОСОБА_15 періодично навідувався на вказаний об`єкт з метою перевірки ходу виконання робіт, побачив у нього автомобіль марки Acura MDX, яким він, ОСОБА_19 , користувався на той час, та повідомив, що бажає придбати такий автомобіль. Так як він, ОСОБА_19 , займався посередництвом купівлі продажу автомобілів, які його знайомі доставляли із США, та на наявний у нього автомобіль, який сподобався ОСОБА_15 , був покупець, він повідомив ОСОБА_15 про те, що найближчим часом (приблизно травень 2010р) очікується нова партія автомобілів із США, серед яких має бути аналогічний автомобіль. Крім того, ціни на авто були нижчими ніж на ринку в Україні, що в свою чергу зацікавило ОСОБА_15 , повідомив про те, що купить автомобіль Acura MDX. Він повідомив ОСОБА_15 про те, що якщо той хоче придбати автомобіль після того як його доставлять в Україну із США, ціна продажу буде складати 47000 доларів США, так як знайомі вкладають свої гроші, проте, якщо ОСОБА_15 хоче дешевше, то має сплатити аванс за вказаний автомобіль в розмірі 40 000 доларів США. Вони домовилися про те, що ОСОБА_15 надає йому суму коштів в розмірі 40 000 доларів США в якості авансу, а він, ОСОБА_19 , після доставки автомобіля в Україну має передати йому вказаний автомобіль. На виконання даної домовленості, ОСОБА_15 02.03.2010р. надав йому кошти в розмірі 40 000 доларів США, про що він, ОСОБА_19 , написав розписку, в якій зазначив про зобов`язання до 05.05.2010р. передати автомобіль. Проте, серед автомобілів, що були доставлені в Україну, був відсутній автомобіль, який мав намір придбати ОСОБА_15 , тому він запропонував ОСОБА_15 інше авто марки Тойота Ландкрузер Прадо, на що ОСОБА_30 відмовився, так як хотів саме автомобіль Acura MDX або Мерседес ML. Він, ОСОБА_19 , в свою чергу намагався знайти такий автомобіль, однак ціни були вищі, що не влаштовувало ОСОБА_15 . Сподівався, що його знайомі все таки доставлять в Україну автомобіль Acura MDX або Мерседес ML, про що також повідомляв ОСОБА_15 . У зв`язку із тим, що суд стягнув з нього суму коштів на користь ОСОБА_15 без врахування отриманих ним коштів в розмірі 39950 доларів США, що підтверджується письмовими розписками ОСОБА_15 від 18 та 19 листопада 2010р., то таким чином він вважав, що дана сума коштів повинна бути зарахована як повернення ним авансу за автомобіль. Під час проведення слідчим 03.06.2011р. очної ставки між ним та ОСОБА_15 , він зазначав про те, що із врахуванням даних обставин, сума боргу перед ОСОБА_15 за автомобіль складає 50 доларів США, про що останній не заперечував. Однак в подальшому, 24.01.2012р. на вимогу ОСОБА_15 він підписав договір, в якому була зазначена його загальна сума заборгованості перед ОСОБА_15 , а саме за неповернутий аванс за нерухоме майно по АДРЕСА_3 та за автомобіль. Вказаний договір був надрукований ОСОБА_15 . Весь цей час його взаємовідносин з ОСОБА_15 він з ним зустрічався з метою вирішення питання про повернення авансу, не уникав зустрічей, не відмовлявся від виконання своїх зобов`язань перед ним та при можливості повертав йому гроші. З метою забезпечення виконання зобов`язань перед ОСОБА_15 , 20.05.2015р. було укладено договір поруки між ОСОБА_15 (в якості кредитора), ним, ОСОБА_19 , (в якості боржника), та ОСОБА_36 (в якості поручителя). 29.10.2015р. Корольовським районним судом м. Житомира задоволено позов ОСОБА_15 про стягнення з ОСОБА_36 коштів в сумі 1052000 грн (50 000 доларів США), на підставі договору поруки, які в подальшому були сплачені та зараховані до сплати його, ОСОБА_19 , боргу перед ОСОБА_15 по авансу за будинок по АДРЕСА_5 . На запитання прокурора пояснив, що з ОСОБА_15 з приводу купівлі продажу будинку по АДРЕСА_3 та двох земельних ділянок домовлялися за ціною 330 тис. доларів США, ОСОБА_15 він повідомляв про те, що одна з ділянок йому, ОСОБА_19 , не належить. Від ОСОБА_37 отримав в загальній сумі 160 тис доларів США, після цього ще позичив у нього 15 тисяч (160 тисяч це був завдаток за будинок, 15 тис вирішення питання з сусідами з приводу земельної ділянки). Розписки писав так, як диктував ОСОБА_15 . ОСОБА_30 відмовився від будинку, вони зустрілися, той пояснив, що у нього змінилися обставини, таких грошей на купівлю в нього немає, сиділи думали як виходити із ситуації. Після чого почалися розмови за ділянку по пров. ОСОБА_38 , ОСОБА_30 казав про те, що йому подобається ділянка біля лісу, сказав, що він би його забрав аби він, ОСОБА_19 , вирішив питання із ОСОБА_39 , сплатив 20 000 доларів, і в свою чергу за ті кошти, що надав ОСОБА_30 раніше, будував би будинок, при цьому ОСОБА_19 кому вважає за необхідне продає будинок по ОСОБА_40 . Він, ОСОБА_19 , заплатив ОСОБА_41 20 000 доларів за цей участок і будинок (є письмова розписка) , та розпочав там роботи повивозив купу сміття (37 камазів), повністю почистив ділянку (росли дикі насадження), реставрував старий будинок, поставив санвузли, металопластикові вікна. За будинок по АДРЕСА_4 він, ОСОБА_19 , заплатив 20 000 доларів США ОСОБА_41 (з рахунку тієї суми, що надавалася ОСОБА_42 в якості передоплати за будинок на ОСОБА_40 ), провів роботи на майже 20 000 доларів США, все оформлялося на ОСОБА_15 . На запитання представника потерпілої пояснив, що ОСОБА_43 було відомо про те, що будинок належить іншим людям, була домовленість він знав, що будинок під заставою, коли гроші сплатяться - все це переоформлюється, гроші підуть на погашення боргу. Факт укладення угоди із ОСОБА_44 підтвердив, проте про переоформлення на ОСОБА_45 не знав. Коли ОСОБА_31 переоформляла будинки, вона не ставила його про це до відома. Не заперечив той факт, що станом на вересень 2011 року будинок перебував у власності інших осіб. Коли всі дійшли згоди ( ОСОБА_31 , він та ОСОБА_15 ) щодо домовленості, всі втрьох зустрілися в кабінеті у ОСОБА_16 , домовились: якщо ОСОБА_15 сплатиться 40 000 доларів, той знімає заборони щодо будинку по Ак. Омелянського і ОСОБА_31 стає власницею будинку. ОСОБА_31 передала кошти (ті, що вона отримала від продажу нею будинку без його, ОСОБА_19 , відома), з цих коштів він, ОСОБА_19 , передав 40 000 доларів США ОСОБА_15 , а ОСОБА_30 зняв заборону відчуження будинку по АДРЕСА_2 . В подальшому, ОСОБА_31 переоформила той будинок на сина. На той час він думав, що всі питання між собою вирішили. На запитання потерпілого ОСОБА_15 пояснив, що отримані від нього 160 тис доларів США йшли на будівництво (на той момент мав 7 об`єктів), більша частина коштів пішла на переробку за бажанням ОСОБА_15 в будинку (тепла підлога і т.д.), крім того, був придбаний сусідній будинок, так як ОСОБА_30 хотів сусідній участок, однак в кінці від усього відмовився. На запитання захисту пояснив, що будинок на ОСОБА_40 був на 85 % готовності, ОСОБА_30 його оглядав, виявив побажання щодо переробки всередині, в подальшому контролював хід робіт. Під час передачі ОСОБА_27 будинку вже ОСОБА_30 на той час відмовився від нього. На даний час він не має боргових зобов`язань перед ОСОБА_15 .

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В свою чергу стандарт доведення «поза розумним сумнівом», визначений практикою ЄСПЛ (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_19 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилається на фактичні дані, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні, та містяться в показаннях потерпілих та свідків.

Зокрема, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_16 дала показання про те, що на початку 2008 р. з чоловіком ОСОБА_20 вирішили придбати житловий будинок для проживання. Чоловік звернувся до ріелторського агентства «Сіті». На початку березня 2008 р. в агентстві їм запропонували подивитись будинок по АДРЕСА_6 . Будинок з чоловіком оглядали в присутності власника, ОСОБА_19 , та представника агентства. Будинок сподобався, вирішили його придбати. Однак, на той період будинок ще не був введений в експлуатацію, а готовність будинку була на 95%. Суми коштів, про яку вказав спочатку власник, на той момент в них не було, тому домовились з власником, що кошти будуть віддавати частинами, і протягом 6 місяців виплатять усю суму вартості за будинок, а ОСОБА_19 за цей період мав ввести в експлуатацію будинок і оформити на них право власності. Однак, в подальшому, ОСОБА_19 повідомляв, що ціни зростають і вартість будинку зростала, тому чоловік ще добавляв кошти за будинок, загальна вартість будинку склала 465 тис. доларів США. На протязі 2008-2009 рр ОСОБА_19 була передана більша частина коштів за будинок, кожна передача коштів оформлялася розпискою, які долучені до матеріалів справи, а саме: 09.03.2008р. 38 000 доларів США, 08.05.2008р 300 000 доларів США, 30.09.2008р. 40 000 доларів США, 28.04.2009р. 42 000 доларів США, 21.05.2009р. 45 000 доларів США, а всього 465 000 доларів США. В 2009 році ОСОБА_19 передав їм ключі від будинку, куди вони вселились сім`єю, потерпіла була зареєстрована в будинку. Поки чоловік був живий, вона не дуже вникала у відносини чоловіка та ОСОБА_19 , однак чоловік пояснював, що ОСОБА_19 відтягує введення будинку в експлуатацію та оформлення права власності. Через деякий час стало відомо, що будинок, який вони придбали у ОСОБА_19 , знаходиться в іпотечній заставі банку КБ «Надра» з 2007 року, кредит оформлений банком на суму більше 300 тис доларів США. Даний факт від них ОСОБА_19 приховав. Кожного разу на вимоги її чоловіка виконати обіцяне і укласти нотаріально посвідчений договір ОСОБА_19 повідомляв, що договір буде укладено трохи пізніше. Чоловік почав звертатися до ОСОБА_19 про повернення коштів або про оформлення будинку на них, проте кошти не поверталися, а будинок переоформлено не було. Натомість, ОСОБА_19 запропонував нібито як гарантію виконання своїх зобов`язань укласти договір купівлі-продажу на об`єкт незавершеного будівництва, готовність якого була на 55% в АДРЕСА_3 , а також на земельну ділянку, яка була біля будинку. Даний договір було укладено 28.04.2009р. між ОСОБА_19 (як представником продавця) та ОСОБА_23 . Даний договір було укладено до повного виконання зобов`язань ОСОБА_19 перед ними. Згідно договору, вартість об`єкту незавершеного будівництва складала 295018 грн, вартість земельної ділянки складала 79000 грн. Жодні кошти не передавалися. ОСОБА_23 була знайомою її чоловіка і він попросив її про вказану послугу, щоб оформити на неї будинок, але як тільки ОСОБА_19 оформить будинок по проїзду Академіка Омелянського на ОСОБА_27 , одразу будинок із ОСОБА_23 буде переоформлено. 11.12.2009р. на будинок по АДРЕСА_3 було видано свідоцтво про право власності на будинок на ОСОБА_23 . ОСОБА_19 знову пообіцяв, що нотаріальне оформлення будинку буде проведено не пізніше 20.07.2010р., однак і 20.07.2010р. договір не було укладено. ОСОБА_19 було заявлено про те, що останній, зловживаючи довірою ОСОБА_20 , заволодів 465 000 доларів США за будинок, і що вони звертаються в правоохоронні органи із заявою про злочин, якщо він не поверне отримані від ОСОБА_20 465 000 доларів США. Чоловік в жовтні 2010 звернувся із заявою до правоохоронних органів про те, що в діях ОСОБА_19 вбачаються ознаки шахрайства. Однак, і в подальшому, ОСОБА_19 ухилявся від укладення договору купівлі продажу будинку №2/8 по проїзду Академіка Омелянського, вигадуючи різні приводи. В жовтні 2010 року стало відомо про те, що на земельну ділянку біля будинку за адресою у АДРЕСА_6 накладено арешт в зв`язку із тим, що ОСОБА_19 був винен кошти ОСОБА_46 . В липні 2011р. вона з чоловіком звернулися до суду за захистом їх прав власності на будинок АДРЕСА_2 . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19.08.2011 року було визнано право власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою у АДРЕСА_2 в рівних частках за ОСОБА_20 та ОСОБА_16 по 1/2 частині за кожним. 10.09.2011 року її чоловік, ОСОБА_20 , помер. В подальшому, ОСОБА_23 відмовилась бути власником будинку по АДРЕСА_3 , тому 21.09.2011р. було укладено договір купівлі продажу будинку між ОСОБА_23 та ОСОБА_47 , вартість в договорі зазначена 563488 грн, однак кошти нікому не передавалися (аналогічно було укладено договір купівлі продажу земельної ділянки). В березні 2012р. вона мала вступити в спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_20 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , на ? частини будинку по проїзду АДРЕСА_2 , проте отримати спадщину не змогла, оскільки за заявою ОСОБА_15 ухвалою суду було накладено арешт на її будинок, і як їй стало в подальшому відомо ОСОБА_19 має боргові зобов`язання перед ОСОБА_15 06.07.2012 року рішенням Апеляційного суду Житомирської області, за апеляційною скаргою ОСОБА_15 , рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19.08.2011р., яким було визнано право власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою у АДРЕСА_2 в рівних частках за ОСОБА_20 та ОСОБА_16 по 1/2 частині за кожним, було скасовано, та в позові відмовлено. Станом на липень 2012р. вона залишилась без грошей в сумі 465000 доларів США та без будинку по проїзду АДРЕСА_2 . Мали місце перемовини між нею, ОСОБА_15 та ОСОБА_19 щодо зняття арешту з будинку та повернення ОСОБА_19 коштів ОСОБА_15 , з тією метою, аби будинок по проїзду ОСОБА_48 залишився в її власності. Для того аби ОСОБА_19 розрахувався з ОСОБА_15 , а будинок залишився у її власності, за погодженням з ОСОБА_19 , було продано будинок по АДРЕСА_3 покупцеві, якого привів ОСОБА_19 . Даний будинок було продано в липні 2014р. за суму, визначену ОСОБА_19 та покупцем вартість будинку складала 125 тис доларів США. Перемовини щодо зняття арешту з будинку по проїзду Академіка Омелянського 2/8 продовжувалися до 2016р. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 17.03.2016р. було скасовано заходи забезпечення позову на один із об`єктів нерухомого майна, який належав ОСОБА_19 (скасовано частково заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 15.11.2010р. у справі за позовом ОСОБА_15 до ОСОБА_19 про стягнення коштів, та зняти арешт з житлового будинку АДРЕСА_2 ). Ухвала суду від 17.03.2016р. набрала законної сили 23.03.2016р., і саме тому 22.03.2016р. відбулась передача коштів, щоб ОСОБА_15 мав можливість реалізувати своє право на подання апеляційної скарги на цю ухвалу, якщо ОСОБА_19 не віддасть гроші за звільнення з-під арешту її будинку АДРЕСА_2 . Кошти за продаж будинку по АДРЕСА_3 нею, ОСОБА_16 , були передані ОСОБА_19 в сумі 125 000 доларів США в її офісі, про що ОСОБА_19 надавалися розписки. В її присутності, в присутності ОСОБА_49 та ОСОБА_50 , в її офісі за адресою у АДРЕСА_7 , 22 березня 2016р. ОСОБА_19 передав ОСОБА_15 40 000 доларів США. Ці кошти було передано на виконання виконавчого листа від 22.12.2010р. в добровільному порядку, з метою зняття претензій ОСОБА_15 до її житлового будинку АДРЕСА_2 . Після чого вона вступила в спадщину після смерті чоловіка, та в травні 2016р. подарувала будинок сину. Однак, через три роки, в 2019 році ОСОБА_15 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовом про визнання недійсним договору дарування та скасувати записи про державну реєстрацію права власності, вчинені на підставі свідоцтва про право на спадщину та договору дарування. Постановою Житомирського апеляційного суду від 23.02.2021р. рішення суду першої інстанції скасовано, та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_15 . Визнано недійсним договір дарування, укладений 05.05.2016р. між ОСОБА_16 та ОСОБА_51 , визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 25.03.2016р. на ім`я ОСОБА_16 . Постановою Верховного Суду від 03.08.2021р. постанову Житомирського апеляційного суду від 23.02.2021р. залишено без змін. Станом на 30.09.2022р. проведено прилюдні торги, будинок запропоновано ОСОБА_15 для погашення боргу ОСОБА_19 . Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_19 про стягнення матеріальної та моральної шкоди підтримує в повному обсязі, з урахуванням збільшення позовних вимог від 01.03.2023р. (із врахуванням зміни курсу долара у відповідності до гривні). На запитання прокурора пояснила, що усіма питаннями з приводу будинку займався її чоловік, ОСОБА_20 , вів перемовини з обвинуваченим, розписки були в чоловіка, кошти їй не повернуті. На запитання захисту пояснила, що присутньою при перемовинах з ОСОБА_19 не була, цим займався чоловік. Після смерті чоловіка в подальшому всіма питаннями займалася вона, після сплати 465 тис доларів за будинок і ОСОБА_19 , і ОСОБА_15 нагадували про необхідність сплати ще 35 000, гроші не вимагали, але про це були розмови. Після смерті чоловіка ОСОБА_23 переоформила будинок на іншу людину ОСОБА_45 , який був знайомим її чоловіка, ОСОБА_20 . Переоформлення з ОСОБА_19 не погоджувалося. На запитання потерпілого ОСОБА_15 пояснила, що ніяких домовленостей між нею та потерпілим ОСОБА_30 не було, щодо будинку по АДРЕСА_3 були розмови між ОСОБА_19 та ОСОБА_15 .

В ході судового розгляду провадження різними судами Житомирської області потерпілою ОСОБА_16 неодноразово подавались заяви про відсутність майнових та матеріальних претензій до ОСОБА_19 , зокрема подана особисто заява Житомирському районному суду від 12.05.2016р. про відсутність претензій матеріального та морального характеру, від цивільного позову відмовляється; нотаріально засвідчена заява 22.03.2016р. про відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_19 та про відсутність будь-яких спорів щодо нерухомого майна в АДРЕСА_8 , всі розрахунки проведено в повному обсязі. 03.12.2018р. потерпіла ОСОБА_16 звернулась до Коростишівського районного суду із особистою заявою про відсутність претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_19 та аналогічною заявою від 28.02.2019р. про відсутність претензій та про відмову від цивільного позову. 03.12.2019р. в засіданні Корольовського районного суду м.Житомира повноважний представник ОСОБА_17 від цивільного позову до ОСОБА_19 відмовилась. 10.06.2022р. в засіданні Корольовського районного суду м.Житомира після того, як за заявою обвинуваченого судовий розгляд було розпочато спочатку, потерпіла ОСОБА_16 . поданий цивільний позов до ОСОБА_19 підтримала.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_15 дав наступні показання. Мав намір придбати ділянку для своєї сім`ї; є знайомий, який продає будинок. Він зустрівся з ОСОБА_19 , показали будинок про АДРЕСА_5 , проте ділянка, на якій був розташований будинок, його не влаштовувала за своєю площею, на що ОСОБА_19 повідомив, що в нього є повноваження на розпорядження сусідньою ділянкою. Домовились про певні будівельні роботи, останній дав ключі. Потерпілий неодноразово відвідував будинок, тому був впевнений в тому, що обвинувачений має намір і бажання продати цей будинок. В листопаді ОСОБА_19 попросив аванс, бо йому не вистачало коштів для завершення будівельних робіт, він дав ОСОБА_19 160 тисяч доларів, отримав відповідну розписку. Бачив, що обвинувачений не є бідною особою, спілкується з начальником ДАІ, особами з МВС. В кінці березня - на початку квітня 2010р. він дізнався про те, що власники сусідніх ділянок не бажають продавати свої ділянки, з даного приводу поспілкувався з ОСОБА_19 , проте той не зміг нічого відповісти, почав його уникати. На той час ОСОБА_19 вже заволодів його, ОСОБА_15 , коштами в розмірі 175 тисяч доларів, пізніше дізнався про те, що ОСОБА_19 хотів заплатити 20 тисяч доларів ОСОБА_41 в якості взаємозаліку, однак по факту нічого не сплатив. Потім була укладена угода з дружиною потерпілого. ОСОБА_19 не мав наміру повертати йому ці кошти. Щодо автомобіля на той час перебували в нормальних відносинах, бачив, що обвинувачений їздив на різних автомобілях, займався перепродажем їх із США. ОСОБА_19 йому повідомив, що може доставити автомобіль за 40 тисяч доларів, отримавши аванс в сумі 40 тисяч доларів, на що ОСОБА_15 погодився, так як сумнівів у тому, що останній не виконає свої зобов`язання, не було. ОСОБА_19 заповнив розписку, проте у вказаний час автомобіль доставлений не був, гроші ОСОБА_19 не повернув, почав його ігнорувати, ухилявся від телефонних дзвінків. Гроші повернув через шість років. На запитання прокурора пояснив, що гроші за автомобіль йому повернуто, свій позов не підтримує. Проти зняття арешту з будинку за адресою у АДРЕСА_2 він не заперечував, підтвердив факт подачі ним позову про визнання договору дарування та свідоцтва про право на спадщину недійсними. З приводу будинку по пров. 1-му ОСОБА_40 обвинувачений показував йому тільки сторінку техпаспорту на будинок, реквізитів щодо власності не було. Щодо сусідньої ділянки ОСОБА_19 казав про те, що зможе домовитися. Щодо будинку по пров. Річковому знав про те, що будинок не обвинуваченого, останні познайомив його із ОСОБА_52 , який є власником даного будинку по пров. Річковому. ОСОБА_19 запропонував йому, ОСОБА_15 , цей будинок за 70 тисяч доларів і повідомив, що за цей будинок він, ОСОБА_15 , нічого не платить, натомість ОСОБА_19 , заплатить ОСОБА_41 за нього ( ОСОБА_15 ) 20 тисяч доларів, бо в них між собою були якісь домовленості. Чи платив все ж таки ОСОБА_19 . Зелінському ці 20 тисяч доларів йому не відомо. На запитання представника потерпілої ОСОБА_17 пояснив, що з ОСОБА_27 будь яких договорів щодо нерухомості не укладав, будь яких боргових зобов`язань перед ним остання не має. Обвинувачений обіцяв йому повернути 40 тисяч доларів за автомобіль якщо він, ОСОБА_15 , напише заяву про те, що не заперечує проти зняття арешту на будинок (для оформлення свідоцтва про спадщину). Він отримав від обвинуваченого 40 тисяч доларів в офісі потерпілої ОСОБА_16 в присутності потерпілої. ОСОБА_16 віддавала гроші ОСОБА_19 , а той в свою чергу йому, ОСОБА_15 . ОСОБА_16 ніколи не була власником будинку АДРЕСА_2 , одноосібним власником цього будинку був він, ОСОБА_15 . В 2010 році, коли ОСОБА_19 не повернув йому кошти, почав дізнаватися про наявність у нього нерухомого майна, про ОСОБА_27 на той момент він не знав. Коли Лазарчуки дізналися про те, що на будинок накладено арешт, зустрілися з ним, повідомили про те, що їх обманули і вони звернулися до поліції. Не вважає, що будинок АДРЕСА_2 будь коли належав ОСОБА_27 , так як першочергово на нього претендував він, ОСОБА_15 .

В ході судового розгляду провадження різними судами Житомирської області потерпілим ОСОБА_15 неодноразово подавались заяви про відсутність майнових претензій до ОСОБА_19 , зокрема в адресованій Житомирському районному суду особистій заяві від 05.08.2016р. повідомляє про відмову від цивільного позову в зв`язку з тим, що цивільний відповідач сплатив зазначену в позові суму. 10.06.2022р. в засіданні Корольовського районного суду м.Житомира після того, як за заявою обвинуваченого судовий розгляд було розпочато спочатку, від цивільного позову до ОСОБА_19 відмовився.

Свідок з боку сторони обвинувачення ОСОБА_21 дружина обвинуваченого відмовилась давати показання з посиланням на ст.63 Конституції України.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_23 в судовому засіданні надала наступні покази. З потерпілою ОСОБА_16 є подругами. Сім`я Лазарчуків шукала будинок, придбали будинок по проїзду АДРЕСА_6 . Їй відомо, що ОСОБА_20 сплачував кошти за цей будинок частинами, який мав би на нього переоформити ОСОБА_19 . при сплаті останньої частки, про що ОСОБА_20 просив гарантію у ОСОБА_19 . При повній сплаті будинок на ОСОБА_27 не переоформили. ОСОБА_20 звернувся до неї, з проханням (як гарантія) оформити на неї будинок по АДРЕСА_5 (недобудова), на що вона погодилась, з подальшим нотаріальним оформленням договору. Документи після оформлення забрав ОСОБА_27 . Розрахунку з нею не проводили, вона не задавала ніяких питань, розуміла, що ОСОБА_27 потрібно якось виходити з цієї ситуації, вона йому в цьому допомогла. Після цього ОСОБА_20 захворів, в подальшому помер. Вказаний будинок по пров. 1-му ОСОБА_40 переоформили на когось із знайомих ОСОБА_27 , за її ініціативою. З слів ОСОБА_20 , дізнався про те, що у людини, в якої він купував будинок, були заставлені кошти в банку і що він розраховував на те, що людина розрахується з банком. На запитання представника потерпілої пояснила, що сума , яка сплачувалася, була близько пів мільйона доларів, ця сума сплачувалася ОСОБА_20 частинами, брав відповідні розписки, про це казав ОСОБА_27 . На запитання потерпілого ОСОБА_15 пояснила, що будинок по пров. 1-му ОСОБА_40 не бачила, при його оформленні мова йшла про незавершене будівництво. На запитання сторони захисту пояснила, що договір купівлі продажу будинку по пров. 1-му ОСОБА_40 був 28.04.2009р., вона була фіктивним документальним власником (удаваний правочин), як гарантія переоформлення будинку по проїзду Ак. Омелянського. Після смерті ОСОБА_20 сама попросила вирішити питання з цим будинком шляхом переоформлення його на когось іншого.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_47 повідомив, що з потерпілою ОСОБА_16 знайомий, перебувають в дружніх відносинах. У 2011 році звернувся ОСОБА_20 з проханням оформити будинок по АДРЕСА_5 , при цьому пояснив, що він придбав будинок для сім`ї, за нього розрахувався, а так як власник будинку не зміг переоформити цей будинок на нього, тому і запропонував інший будинок як заставу на подальше переоформлення на ОСОБА_27 будинок на крошні. ОСОБА_20 хворів тоді і не хотів оформляти на себе, що і було зроблено після смерті ОСОБА_20 . ОСОБА_53 переоформила на себе в 2011 році. При переоформленні будинку у нотаріуса були присутні попередній власник (жінка), переоформляли шляхом договору купівлі продажу. Коштів він, ОСОБА_47 , не отримував, при ньому розрахунків не було, документи забрала ОСОБА_16 . Через деякий час ( в 2014р.) потерпіла знову звернулася до нього із проханням переоформити будинок на іншу особу, поїхали до нотаріуса, переоформили, розрахунків при ньому не було, сума за будинок йому не відома, винагороди він не отримував, це було прохання ОСОБА_27 . На запитання сторони захисту пояснив, що йому пояснили, що переоформлення потрібне на той час, поки не зроблять документи на будинок на крошні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_54 надала наступні покази. З потерпілим ОСОБА_15 бачились, з потерпілою ОСОБА_16 з обвинуваченим ОСОБА_19 перетиналися по роботі. З травня 2014р. по вересень 2016р. працювала в ПАТ «Надра», була юрисконсультом, займалася примусовими стягненнями заборгованості по кредитам. Коли саме, за яких обставин та на яку суму укладався кредитний договір з ОСОБА_55 не пам`ятає, ОСОБА_19 був поручителем передавав майно: будинок по вул. Ак. Омелянського. На той момент коли вона прийшла в банк, вже було відкрито виконавче провадження, вона готувала процесуальні документи і в реєстрі побачила незрозумілу ситуацію з правом власності на цей будинок. Юридично розуміли, що будинок належить ОСОБА_19 , а іншим власником була ОСОБА_27 . ОСОБА_19 з`являвся в банк, були розмови про погашення кредиту.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_56 пояснив, що знайомий з обвинуваченим ОСОБА_19 , з потерпілими не знайомий. Виділялася земельна ділянка по АДРЕСА_5 , в оформленні якої йому допомагав ОСОБА_19 . Він, ОСОБА_56 , дав ОСОБА_19 доручення на оформлення. На вказаній ділянці будувався будинок, будував ОСОБА_19 . Він - свідок до вказаного будинку та будівництва на земельній ділянці відношення не має. На кого оформлені земельна ділянка та будинок йому не відомо, за земельну ділянку від ОСОБА_19 отримував кошти 2.500 доларів, за будинок нічого не отримував. Чув розмови про продаж даної земельної ділянки, казав про це ОСОБА_19 . Фактично з моменту оформлення усім займався ОСОБА_19 . На запитання представника потерпілої пояснив, що був на цій земельній ділянці, він з дружиною приватизували її, залишилася одна квитанція, жінка померла, тому він цим не займався. Потім вирішив її відновити щоб продати, допоміг ОСОБА_19 .

Допитаний свідок ОСОБА_57 надав наступні покази. Знайомий з обвинуваченим, з потерпілими не знайомий. З ОСОБА_19 познайомились в березні 2006р., йому необхідно було перегнати автомобіль з Німеччини (марки BMW328), ОСОБА_19 з хлопцем на ім`я ОСОБА_58 погодились перегнати авто, гнати мав ОСОБА_59 , за якого поручався ОСОБА_60 . Заплатив 13 тисяч доларів США за перегон автомобіля, ОСОБА_60 писав розписку за ОСОБА_61 , гроші віддав їм обом. Автомобіль не пригнали, чому не знає. Коли захотів забрати гроші або машину - не зміг знайти Вадима, пішов в нотаріальну контору аби дізнатися про наявність майна так як мав намір накласти арешт на їх майно. Звернувся до суду, на майно наклали арешт (на земельну ділянку, власник ОСОБА_19 ). Потім ОСОБА_62 телефонував, казав про те, що вийшло непорозуміння з Вадимом, вибачався та повернув гроші в 2010р. На той момент ОСОБА_19 будинки будував. Після повернення ОСОБА_19 грошей арешт на земельну ділянку було знято.

Прокурором, а в подальшому після відмови сторони обвинувачення - стороною захисту заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_63 , ОСОБА_64 . Однак, допит даних свідків виявився неможливим з об`єктивних та незалежних від суду і учасників кримінального провадження причин, хоча судом вживались всі можливі заходи для забезпечення явки свідків в судове засідання.

На підтвердження винуватості ОСОБА_19 у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення стороною обвинувачення в якості доказів вини останнього надано і наступні безпосередньо досліджені в судовому засіданні матеріали кримінального провадження.

Згідно письмової заяви ОСОБА_20 від 11.10.2010р., останній звернувся до начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю в Житомирській області з метою порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_19 по факту шахрайства. Згідно заяви ОСОБА_20 , в березні 2008р. сім`єю ОСОБА_27 було прийнято рішення про придбання приватного житлового будинку за адресою в АДРЕСА_2 . ОСОБА_19 отримав 465000 доларів США в 2010р. В 2009 році ОСОБА_19 передав ключі від будинку та сім`я ОСОБА_27 проживає там вже другий рік. Придбано меблі, здійснено ремонт. Неодноразові звернення до ОСОБА_19 в прискоренні нотаріального оформлення будинку та земельної ділянки безрезультатні, зустрічі відносно перемовин з цього приводу не відбуваються. За наявною інформацією, даний будинок знаходиться в іпотечній заставі банку «Надра» з 2007 року, надані ОСОБА_20 кошти ОСОБА_19 не йшли на погашення іпотеки, а використані ним для придбання магазину та будівництва декількох приватних будинків. На початку жовтня 2010р. по пошті на адресу будинку надійшла ухвала Корольовського районного суду м. Житомира про накладення арешту на земельну ділянку, де розташований будинок по проїзду АДРЕСА_2 .

Як підтверджено дослідженими розписками, копії яких були долучені ОСОБА_20 до заяви, згідно письмової розписки ОСОБА_19 від 09.03.2008 року підтверджено отримання ним від ОСОБА_20 завдатку в сумі 38000 доларів США за подальший продаж його будинку за адресою у АДРЕСА_2 ; згідно письмової розписки директора ПП фірми «Леопард» ОСОБА_19 від 30.09.2008 року підтверджено отримання ним від ОСОБА_20 грошей в сумі 40000 доларів США в рахунок оплати будинку за адресою у АДРЕСА_2 ; згідно письмової розписки ОСОБА_19 від 08.05.2008 року підтверджено отримання ним від ОСОБА_20 грошей в сумі 300000 доларів США в рахунок оплати купівлі будинку за адресою у АДРЕСА_2 . Вказана копія містить дописи про курс долара; згідно письмової розписки ОСОБА_19 від 28.04.2009 року підтверджено отримання ним від ОСОБА_20 грошей в сумі 420000 доларів США в рахунок оплати за купівлю будинку в АДРЕСА_2 . Залишкова сума 80000 доларів США, за домовленістю, буде виплачена в день переоформлення вищевказаного будинку на ОСОБА_20 ; згідно письмової розписки ОСОБА_19 від 21.05.2010 року підтверджено отримання ним від ОСОБА_20 грошей в сумі 465000 доларів США в рахунок оплати за будинок за адресою в АДРЕСА_2 . Будинок зобов`язується переоформити до 20.07.2010р. У випадку неможливості переоформлення або перенесення строків ОСОБА_19 повертає гроші в подвійному розмірі.

Як вбачається з постанови про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 01.12.2010 року, слідчим в ОВС СВ УБОЗ УМВС України в Житомирській області капітаном міліції ОСОБА_65 порушено кримінальну справу за фактом заволодіння майном ОСОБА_20 шляхом обману та зловживання довірою останнього, яким заподіяно йому шкоди в особливо великому розмірі, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Потерпілий ОСОБА_66 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 13.09.2011р.

За клопотанням прокурора та представника потерпілої в судовому засіданні безпосередньо досліджені показання потерпілого в ході досудового розслідування слідчому 04.12.2010р. (оригінал протоколу допиту потерпілого від 04.12.2010р.): за адресою у АДРЕСА_2 проживає разом із дружиною, ОСОБА_16 , та сином, ОСОБА_51 , проживають з травня-червня 2009 року. На початку 2008 р. разом з дружиною вирішили придбати приватний будинок для проживання. З даною метою особисто звернувся до агентства нерухомості «Сіті». В агентстві нерухомості йому запропоновували на вибір декілька будинків, однак йому та його дружині сподобався приватний житловий будинок, розміщений за адресою у АДРЕСА_2 , вказаний будинок дивилися ззовні на початку березня 2008 року, будинок показувала агент. На той час будинок був на 95% готовності. Виявив бажання подивитися будинок зсередини та зустрітися із власником будинку, про що сказав агенту. Наступного дня зустрівся з власником вказаного будинку та агентом нерухомості «Сіті» безпосередньо в самому будинку. В цей же день вперше познайомився з його власником ОСОБА_19 . ОСОБА_19 пояснив, що даний будинок він будував для себе, однак, так як на той час в нього було скрутне матеріальне становище, тому вирішив його продати. На запитання з приводу ціни продажу, ОСОБА_19 повідомив, що хоче продати будинок за 500 тисяч доларів США. Він повідомив ОСОБА_19 , що має порадитися з дружиною, все обміркувати, між собою обмінялися номерами мобільних телефонів. Через декілька днів він подзвонив ОСОБА_19 та запропонував зустрітися для того аби обговорити купівлю продаж будинку, разом із дружиною зустрілися з ОСОБА_19 у вказаному будинку. Під час розмови з ОСОБА_19 , погодився виплатити за будинок 500 000 доларів США, однак із розстрочкою, оскільки йому потрібно було продати своє майно (квартири). ОСОБА_19 показав йому усі необхідні документи в оригіналах на земельну ділянку та вказаний будинок, який на той момент значився як об`єкт незавершеного будівництва, які підтверджували його право власності на них. Домовились про те, що ОСОБА_19 вводить будинок в експлуатацію. Крім цього, він, ОСОБА_20 , звернувся у відділ земельних ресурсів, відділ архітектури та містобудування, де підтвердили, що дійсно земельна ділянка та об`єкт незавершеного будівництва за адресою у АДРЕСА_2 на праві власності належать ОСОБА_19 . Коли почали домовлятися про те, яким чином буде юридично оформлятися купівлі продаж будинку, ОСОБА_19 запропонував наступне: він, ОСОБА_20 , по частинах виплачує ОСОБА_19 гроші в сумі 500 000 доларів США до 01.10.2008р., а ОСОБА_19 до цього часу здає будинок в експлуатацію, і після цього одразу нотаріально оформляє угоду щодо купівлі продажу будинку, а отримання ним від ОСОБА_20 вказаної суми грошей по частинах ОСОБА_19 запропонував оформлювати розписками без нотаріального посвідчення, на що він, ОСОБА_20 , погодився, так як ОСОБА_19 склав про себе враження порядної та чесної людини, таким чином йому довірився. 09.03.2008р. йому зателефонував ОСОБА_19 та повідомив, що він остаточно погодився на продаж свого будинку та запропонував зустрітися для того аби отримати завдаток (першу частину грошей за будинок). Він погодився, запропоновував ОСОБА_19 під`їхати на роботу. Той під`їхав, і він передав ОСОБА_19 частину грошей в сумі 38 000 доларів США в рахунок купівлі вказаного будинку, про що ОСОБА_19 написав розписку. Після чого ОСОБА_19 повідомив, що буде займатися введенням в експлуатацію будинку. На початку травня 2008 р. йому подзвонив ОСОБА_19 та повідомив, що йому потрібна частина грошей за будинок, домовились про зустріч, 08.05.2008р. ОСОБА_19 знову приїхав до нього в офіс і отримав від нього частину грошей за будинок в сумі 300 000 доларів США, про що написав розписку. Поцікавився у ОСОБА_19 питанням з приводу введення будинку в експлуатацію, на що останній відповів, що займається цим питанням. Протягом літа 2008 р. з ОСОБА_19 не зв`язувався так як довіряв йому і був впевнений, що він займається вводом в експлуатацію будинку. Наприкінці вересня 2008 р. подзвонив ОСОБА_19 та повідомив, що може з ним повністю розрахуватися, і щоб він готувався до укладення договору купівлі продажу, так як строк їх домовленості закінчувався 01.10.2008р. 20.09.2008р. за попередньою домовленістю ОСОБА_19 знову приїхав до нього в офіс, в ході розмови повідомив про те, що не встигає здати будинок в експлуатацію, однак до кінця року встигне це зробити, на що він сказав ОСОБА_19 , що не буде давати йому залишок грошей для розрахунку поки той не введе будинок в експлуатацію. ОСОБА_19 повідомив йому, що будує ще три будинки і купує магазин, тому попросив його в рахунок сплати за будинок дати йому 40 000 доларів США, зауваживши при цьому та пообіцявши, що при вводі будинку в експлуатацію може виникнути певна тяганина та труднощі. Він повірив ОСОБА_19 та дав лише 40 000 доларів США в рахунок сплати за будинок, про що ОСОБА_19 написав розписку. Наприкінці 2008 р. почав телефонувати ОСОБА_19 та запитувати коли він переоформить будинок на нього, ОСОБА_20 , на що ОСОБА_19 пояснив, що практично вже все зроблено і будуть оформляти договір купівлі продажу 09.-11.01.2009р. В ці дні він знову почав телефонувати ОСОБА_19 , однак він не брав слухавку і до початку лютого не міг його знайти. В лютому 2009 р. дізнався, що дружина ОСОБА_19 є власницею ритуального бюро, одразу поїхав туди, де і знайшов ОСОБА_19 . Під час розмови ОСОБА_19 сказав, що переоформлює на нього документи, проте людина з БТІ у відпустці тому попросив його ще трохи почекати. Після цього виникли сумніви щодо порядності ОСОБА_19 . Через своїх знайомих у квітні 2009р. дізнався, що будинок АДРЕСА_2 , який йому фактично продав ОСОБА_19 , знаходиться під заставою у банку «Надра» з 2007 року, і будь-які дії з приводу відчуження неможливі. Зрозумів, що ОСОБА_19 завідомо знав про те, що продати вказаний будинок неможливо і обманувши його таким чином, заволодів грошима, які витратив на власні потреби. Дізнався, що кредит, який ОСОБА_19 брав під заставу вказаного будинку, не сплачував і що банк «Надра» може забрати будинок в рахунок погашення заборгованості. За ті гроші, які він виплатив ОСОБА_19 , до 28.04.2009р., а саме 378 000 доларів США, ОСОБА_19 міг та мав змогу розрахуватися по кредиту та юридично переоформити на нього будинок. 28.04.2009р. зустрівся з ОСОБА_19 у себе в офісі та повідомив про те, що йому відомо про перебування будинку у заставі банку, несплату кредиту та неможливість фактичного оформлення будинку, тобто, обманув його, на що ОСОБА_19 нічого не відповів, повідомив, що може переоформити на нього земельну ділянку з незавершеним об`єктом будівництва за адресою АДРЕСА_3 в якості запоруки того, що ОСОБА_19 зробить все для того аби оформити договір купівлі продажу будинку за адресою у АДРЕСА_2 , на що він погодився. Після чого ОСОБА_19 попросив дати йому 42 000 доларів США в рахунок оплати за вказаний будинок для того, щоб заплатити кредит в банку і таким чином прискорити виведення будинку із застави. Він знову повірив ОСОБА_19 та дав йому 42 000 доларів США в рахунок оплати за будинок, про що ОСОБА_19 28.04.2009р. написав розписку. В цей же день він та ОСОБА_19 поїхали до нотаріуса для того аби він переоформив земельну ділянку з недобудовою, розташовану за адресою у АДРЕСА_3 на ОСОБА_20 знайому ОСОБА_23 , що і було зроблено. Домовились про те, що після переоформлення ОСОБА_19 будинку по проїзду Ак. Омелянського він, ОСОБА_20 , поверне ОСОБА_19 майно, розміщене по АДРЕСА_9 подзвонив ОСОБА_19 , повідомив про те, що практично погасив кредит у банку і скоро можна буде оформляти договір купівлі продажу будинку, на що він попросив у ОСОБА_19 ключі від будинку, з можливістю вселення. За період проживання у будинку зробив там ремонт, побудував навколо будинку огорожу. До травня 2010р. ОСОБА_19 знову обіцяв що скоро вказана угода буде заключена та відстрочував час її укладання під різними причинами. 21.05.2010р. зателефонував ОСОБА_19 та повідомив, що йому для погашення кредиту не вистачає 45 000 доларів США і в рахунок оплати за будинок попросив у нього ці кошти, при цьому повідомив, що погасить цими грошима кредит цього ж дня і до 20.07.2010р. переоформить на нього право власності на даний будинок. В цей же день вони зустрілися в офісі, де він передав ОСОБА_19 гроші в сумі 45 000 доларів США в рахунок оплати за будинок, про що ОСОБА_19 написав розписку. Крім цього, домовився з ОСОБА_19 , що остаточна сума грошей, за яку він придбав у нього будинок, буде складати не 500 000 доларів США, як вони домовлялися раніше, а 465 000 доларів США, які він виплатив останньому в період часу з 09.03.2008р. по 21.05.2010р. Також, в даній розписці від 21.05.2010р. ОСОБА_19 зобов`язався, в разі неоформлення договору купівлі продажу на ім`я ОСОБА_20 повернути йому виплачені ним гроші у подвійному розмірі. До 20.07.2010р. ОСОБА_19 не переоформив на нього вказаний, а у вересні 2010р. на адресу будинку по проїзду АДРЕСА_2 , де на даний час проживає ОСОБА_27 , надійшла ухвала Корольовського районного суду м. Житомира від 10.09.2010р. про те, що на земельну ділянку за вказаною адресою, на якій знаходиться фактично придбаний ним вказаний будинок, накладено арешт, оскільки ОСОБА_19 винен гроші гр. ОСОБА_57 , а саме 95100грн. Вважає, що ОСОБА_19 шахрайським чином заволодів його, ОСОБА_20 , грошима загальною сумою 465 000 доларів США.

Відповідно до протоколу виїмки від 04.12.2010 року слідчим в ОВС СВ УБОЗ УМВС України в Житомирській області в присутності понятих проведено виїмку у ОСОБА_20 п`яти розписок від 09.03.2008р., 08.05.2008р., 30.09.2008р., 28.04.2009р., 21.05.2010р. від ОСОБА_19 на ім`я ОСОБА_20 .

Згідно протоколу огляду документів від 14.12.2010р., слідчим в ОВС СВ УБОЗ УМВС України в Житомирській області за участю понятих проведено огляд документів, а саме п`яти розписок на ім`я ОСОБА_20 від ОСОБА_19 , вилучених в ході проведення виїмки від 04.12.2010р. у ОСОБА_20 .

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №1/1318 від 10.12.2010р., підписи, які виконані в розписках від імені ОСОБА_19 від 09.03.2008р., 08.05.2008р., 30.09.2008р., 28.04.2009р., 21.05.2010р., виконані ОСОБА_19 . Рукописні записи, виконані в розписках від імені ОСОБА_19 від 09.03.2008р., 30.09.2008р., 28.04.2009р., 21.05.2010р. та в розписці 08.05.2008р., які починаються словами: «Расписка…» і закінчуються «… ОСОБА_67 », виконані ОСОБА_19 Рукописні записи в розписці від 08.05.2008р., які починаються символом долара та цифрами: «S-4-82-4-95…» і закінчуються словами: «….повернути 1000 грн.», виконані ОСОБА_20 .

Згідно копії договору купівлі продажу незавершеного будівництвом житлового будинку (об`єкту незавершеного будівництва) та земельної ділянки від 05.10.2006р., укладеного між ОСОБА_68 , який діє від імені ОСОБА_69 (представник продавця) та ОСОБА_19 (покупець), ОСОБА_70 передала у власність (продала), а ОСОБА_19 , прийняв у власність (купив) незавершений будівництвом житловий будинок (об`єкт незавершеного будівництва) та земельну ділянку, площею 904 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_2 , та зобов`язується сплатити за них грошову суму, вказану в п.2.1 цього договору.

Згідно копії Витягу з Державного реєстру правочинів від 05.10.2006р. №2983953, наданого приватним нотаріусом ОСОБА_22 , за номером правочину 1620494 нотаріально посвідчено договір купівлі продажу незавершеного будівництвом житлового будинку (об`єкту незавершеного будівництва) та земельної ділянки (кадастровий номер ) за адресою у АДРЕСА_2 . Предмет правочину між сторонами ОСОБА_71 та ОСОБА_19 : земельна ділянка площею 904 кв.м., цільове призначення (використання) земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Незавершений будівництвом житловий будинок з відсотком готовності 85%, загальна площа 214,00 кв.м.

Згідно копії Дозволу на виконання будівельних робіт №178 від 19.09.2006р., виданого Інспекцією державного архітектурно будівельного контролю ОСОБА_72 , надано дозвіл на виконання будівельних робіт з будівництва одноквартирного житлового будинку по проїзду АДРЕСА_2 , відповідно до проектної документації, погодженої та зареєстрованої за №4512/13 від 25.07.2005р. Головним управлінням містобудування та архітектури міської ради.

Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 22.05.2007р., ОСОБА_19 є власником земельної ділянки площею 0,0904 га, розташованої за адресою у АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі - продажу від 05.10.2006р. в р-р за №15265, з цільовим призначенням (використанням) земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 28.11.2008р., виданого виконкомом Житомирської міської ради на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 22.10.2008р. за №773, засвідчено належність ОСОБА_19 житлового будинку в цілому за адресою у АДРЕСА_2 на праві приватної власності.

Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 14.10.2010р., підтверджено реєстрацію права власності 11.12.2008р. на будинок (реєстраційний номер майна НОМЕР_3 ) та земельну ділянку (кадастровий номер ) за адресою у АДРЕСА_2 , власник - ОСОБА_19 , на підставі свідоцтва про право власності від 28.11.2008р.

Супровідним листом заступника начальника УДАІ УМВС України в Житомирській області за №6/3550 від 15.10.2010р., адресованого заступнику начальника УБОЗ УМВС України в Житомирській області, надано інформацію щодо проведення реєстраційних операцій ОСОБА_19 , згідно бази даних АІПС «Автомобіль» УДАІ УМВС України в Житомирській області, станом на 14.10.2010р. з додатком на 7-ми аркушах.

Протоколом виїмки від 10.12.2010 року підтверджено, що старшим о/у в ОВС УБОЗ УМВС України в Житомирській області в присутності понятих, начальника відділу банківської безпеки ВАТ КБ «Надра» Житомирське РУ проведено виїмку матеріалів кредитної справи, позичальником по якій є ОСОБА_21 , платіжні документи, що підтверджують погашення заборгованості по кредиту у ВАТ КБ «Надра».

Так, згідно копії кредитного договору №09/08/2007/840-1/365 від 09.08.2007р. підтверджено, що між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_21 укладено кредитний договір, згідно якого Банком надано Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) у сумі 300 000 доларів США, на споживчі цілі, строком до 09.08.2017р. Згідно копії договору страхування майна застави №20/01-02-07/06 від 10.08.2007р., укладеного між УСК «Княжа» (страховик) та ФОП ОСОБА_21 (страхувальник), філією ВАТ КБ «Надра» Житомирське РУ (банк), Страховик на підставі заяви Страхувальника від 10.08.2007р. та згідно Правил №20/01 «Добровільного страхування майна підприємств» та Правил №10/1 «Добровільного страхування майна підприємств від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ» здійснює страхування майна, що заставлене Страхувальником в Банк і перелічене в Довідці описі (додаток №2 до Договору). Згідно договору, загальна дійсна вартість майна складає 1 966 419,42 грн., строк дії договору 12 місяців. Згідно договору поруки 09/08/2007/840-1/365/1 від 09.08.2006р., укладеного між ВАТ КБ «Надра» (кредитор) та ОСОБА_19 (поручитель), Поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання ОСОБА_21 (позичальник) взятих на себе зобов`язань, що витікають з Кредитного договору №10/08/2007/840-1/365 від 10.08.2007р. Копією договору іпотеки від 10.08.2007 р., укладеного між ВАТ КБ «Надра» (іпотекодержатель) та ОСОБА_19 (іпотекодавець), який виступає майновим поручителем ОСОБА_21 , як виду забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні Іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому діючим законодавством. Предметом іпотеки є: об`єкт незавершеного будівництва з відсотком готовності 95%, що знаходиться за адресою у АДРЕСА_2 , вартістю 550833,0грн; земельна ділянка, площею 904 кв.м, за цією ж адресою, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, вартістю 211050 грн. Кадастровий номер земельної ділянки::05:021:0005. Згідно Витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 11.08.2007р., наданого приватним нотаріусом ОСОБА_22 , до Державного реєстру іпотек внесено реєстраційний запис, параметрами якого є договір іпотеки від 10.08.2007р., з об`єктом обтяження об`єкт незавершеного будівництва, земельна ділянка, загальною площею 214 кв.м., житловою площею 67,80 кв.м., з відсотком готовності 95%, земельна ділянка площею 904 кв.м., цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою у АДРЕСА_2 . Іпотекодержатель: ВАТ КБ «Надра», майновий поручитель: ОСОБА_19 , боржник за основним зобов`язанням - ОСОБА_21 . Розмір основного зобов`язання 300 000 доларів США, із строком виконання зобов`язання 09.08.2017р.

Згідно Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11.08.2007р., наданого приватним нотаріусом ОСОБА_22 , до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: заборона на нерухоме майно (об`єкт обтяження - об`єкт незавершеного будівництва, земельна ділянка, загальною площею 214 кв.м., житловою площею 67,80 кв.м., з відсотком готовності 95%, земельна ділянка площею 904 кв.м., цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою у АДРЕСА_2 , на підставі договору іпотеки від 10.08.2007р., власником є ОСОБА_19 .

Згідно листа директора філії ВАТ КБ «Надра» Житомирське РУ ОСОБА_73 за №2/4-4239 від 30.11.2010р., адресованого начальнику УБОЗ УМВС України в Житомирській області, на запит наданого графік погашення клієнтом ОСОБА_21 заборгованості по даній угоді станом на 29.11.2010р. За період з 11.09.2007р. по 29.04.2009р. всього погашено 101148, 46 доларів США.

Згідно копії рішення Богунського районного суду м.Житомира від 14.05.2010 року було задоволено позов ОСОБА_21 та ОСОБА_19 до ВАТ КБ «Надра» та Житомирської філії ВАТ КБ «Надра» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, визнання недійсним договору поруки, виключення записів з реєстру заборон та іпотеки. Визнано недійсним кредитний договір №09/08/2007/840-1/365 від 09.08.2007р., укладений між ОСОБА_21 та ВАТ КБ «Надра», визнано недійсним договір іпотеки від 10.08.2007р., укладеного між ОСОБА_19 , та ВАТ КБ «Надра», визнано недійсним договір поруки №09/08/2007/840-1/365/1 від 09.08.2006р., укладеного між ОСОБА_19 та ВАТ КБ «Надра», зобов`язано приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_22 виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження майна, яке передано в іпотеку за договором іпотеки від 10.08.2007р., укладеного між ОСОБА_19 та ВАТ КБ «Надра», а саме об`єкт незавершеного будівництва з відсотком готовності 95%, що знаходиться в АДРЕСА_2 , а також земельну ділянку площею 904 кв.м. за цією ж адресою з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно протоколу огляду документів від 14.12.2010р., слідчим в ОВС СВ УБОЗ УМВС України в Житомирській області за участю понятих проведено огляд документів, а саме кредитної справи №09/08/2007/840-1/365 на ім`я позичальника ОСОБА_21 , на 165 аркушах, 13-ти заяв на переказ готівки, вилучених в ході проведення виїмки від 10.12.2010р. у ВАТ КБ «Надра» Житомирське РУ.

З копії договору купівлі продажу об`єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки від 28.04.2009 року, укладеного між ОСОБА_19 як представником ОСОБА_74 (представник продавця) та ОСОБА_23 (покупець), вбачається, що представник продавця зобов`язується передати належні продавцю об`єкт незавершеного будівництва (55%) та земельну ділянку (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), площею 0,0500га, що знаходяться в АДРЕСА_3 , а покупець зобов`язується прийняти вказаний об`єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку та сплатити за них грошову суму, вказану в п.2.1 цього Договору. Згідно копії Витягу з Державного реєстру правочинів від 28.04.2009р. №7234740, наданого приватним нотаріусом ОСОБА_75 , за номером правочину 3422155 вказаний договір нотаріально посвідчено. Відчужувач ОСОБА_56 , представник продавця ОСОБА_19 (нотаріально посвідчена довіреність від 09.01.2008р.), набувач ОСОБА_23 .

Копією Витягу КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.06.2009р., підтверджено реєстрацію права приватної власності будинку по АДРЕСА_3 та земельної ділянки, кадастровий номер :10:034:0020, за ОСОБА_23 , на підставі договору купівлі продажу від 28.04.2009р.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 11.12.2009р., виданого на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 10.12.2009р. №859, підтверджено належність будинку в цілому по АДРЕСА_3 на праві приватної власності ОСОБА_23 . Копією Витягу КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.12.2009р., підтверджено реєстрацію права приватної власності будинку по АДРЕСА_3 та земельної ділянки, кадастровий номер :10:034:0020, ОСОБА_23 . Додано копію технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (з планом будинку та земельної ділянки), виданого 23.09.2010р., власником цілої частки будинку АДРЕСА_10 є ОСОБА_23 .

Згідно витягу з кримінального провадження №0000337, 28.10.2013р. внесено відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_20 з приводу того, що у період часу з 09.03.2008р. по 21.05.2010р. невідома особа, перебуваючи на території м. Житомира, увійшовши в довіру до ОСОБА_20 під виглядом отримання плати за продаж та переоформлення на останнього приватного житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою у АДРЕСА_2 , не маючи реальної можливості на виконання вказаних дій, оскільки зазначене майно перебувало та перебуває на даний час під заставою у ВАТ КБ «Надра» Житомирське РУ, відповідно до договору іпотеки, шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа чужим майном, яке належить ОСОБА_20 , а саме грошовими коштами в сумі 465000 доларів США, чим заподіяла останньому матеріальної шкоди в особливо великому розмірі.

Представником потерпілої ОСОБА_16 в ході судового розгляду також додатково було надано та в подальшому досліджено судом копію постанови Верховного Суду від 03.08.2021р., якою залишено без змін ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23.02.2021р. про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_15 . Визнано недійсним договір дарування від 05.05.2016р., свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на ім`я ОСОБА_16

14.04.2011р. ОСОБА_15 звернувся з письмовою заявою про злочин, просить порушити кримінальну справу відносно ОСОБА_19 за ч. 4 ст. 190 КК України, провести обшук за місцем проживання та місцем роботи ОСОБА_19 , накласти на майно ОСОБА_19 арешт, а виявлені в результаті обшуку гроші та цінності вилучити з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації, направити повідомлення у відповідні органи з метою недопущення виїзду ОСОБА_19 за межі України. До вказаної заяви про злочин долучено копію розписки ОСОБА_19 від 02.03.2010р. про отримання ним від ОСОБА_15 коштів в сумі 40 000 доларів США в якості авансу за автомобіль.

Протоколом виїмки від 05.05.2011 року підтверджено, що слідчим відділу ОЗГ та ЗО СУ УМВС України в Житомирській області в присутності понятих, ОСОБА_15 , на підставі постанови від 05.05.2011р., проведено виїмку у ОСОБА_15 оригіналу розписки від 02.03.2010р.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №1/434 від 19.05.2011 р., рукописні записи, розташовані в графах розписки від імені ОСОБА_19 від 02.03.2010 року, виконані ОСОБА_19 . Підпис, розташований в розписці від імені ОСОБА_19 від 02.03.2010р., виконаний ОСОБА_19 Рукописні записи і підпис, розташовані в графах розписки від імені ОСОБА_19 від 02.03.2010р., виконані однією особою ОСОБА_19 .

Письмовою розпискою ОСОБА_19 від 02.03.2010 року (оригінал) підтверджено отримання ним від ОСОБА_15 коштів в сумі 40000 доларів США, в якості авансу за автомобіль, який зобов`язується передати у його власність до 05.05.2010р.

Згідно з протоколом виїмки від 03.06.2011 року о/у в ОВС УБОЗ УМВС України в Житомирській області в присутності понятих, ОСОБА_19 , на підставі постанови від 03.06.2011р., проведено виїмку у ОСОБА_19 двох копій розписок від 18.11.2010р., 19.11.2010р., складених ОСОБА_15 . Згідно копії розписки ОСОБА_15 від 18.11.2010р., останнім стверджено, що ОСОБА_19 сплачено за нього суму, еквівалентну 20000 доларів США, ОСОБА_35 , за будинок та земельну ділянку за адресою у АДРЕСА_4 . Згідно копії розписки ОСОБА_15 від 19.11.2010р., останнім стверджено, що ОСОБА_19 станом на 19.11.2010р. виконано роботи та надано матеріали на загальну суму 19905 доларів США, із включенням до цієї суми заробітку ОСОБА_19 в розмірі 1800 доларів США. Вказана сума мінусується від отриманої ОСОБА_19 суми авансу.

Як вбачається з рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25.11.2010 року, позов ОСОБА_15 до ОСОБА_19 про стягнення коштів задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_15 1500749,0 грн отриманого авансу за письмовою розпискою про продаж будинку(160000дол США та 2% від неповернутої суми за кожен місяць користування грошима), 1700 грн сплаченого судового збору, 120 грн сплачених витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, всього 1502569,0 грн. З мотивувальної частини рішення вбачається, що відповідач позов не визнав, будинок по АДРЕСА_3 в належить його знайомій ОСОБА_23 , а угода про продаж будинку та земельних ділянок не була укладена не з його вини, а з вини позивача ОСОБА_15 .

Так, засвідченою копією письмової розписки ОСОБА_19 від 26.11.2009 року підтверджено отримання ним від ОСОБА_15 авансу в розмірі 160000 доларів США, за будинок із земельною ділянкою площею 0,05 га, які знаходяться за адресою у АДРЕСА_3 , та за земельну ділянку площею 0,05га, яка знаходиться за адресою в АДРЕСА_3 , із зобов`язанням продати ОСОБА_15 вказаний будинок та земельні ділянки в строк до 01.02.2010р. В разі порушення вказаного зобов`язання ОСОБА_19 зобов`язується негайно повернути ОСОБА_15 вказану суму із сплатою 2 % від неповерненої суми за кожний місяць користування грошима, починаючи з дати складання цієї розписки. Засвідченою копією письмової розписки ОСОБА_19 від 22.12.2009 року підтверджено отримання ним від ОСОБА_15 в борг 15000 доларів США строком до 01.02.2010р, із зобов`язанням сплати ОСОБА_19 2 % процентів за кожен місяць користування коштів в разі неповернення цих коштів у встановлений строк.

Згідно засвідченої копії договору від 24.01.2012 року, укладеного між ОСОБА_15 (Кредитор) та ОСОБА_19 , (Боржник), ОСОБА_19 отримано 26.11.2009р. у ОСОБА_15 суму еквівалентну 160000 доларам США в якості авансу за будинок та за земельні ділянки, про що Боржником складена відповідна розписка від 26.11.2009р. Боржник визнає, що 22.12.2009р. він отримав у Кредитора позику в сумі еквівалентній 15000 доларам США зі строком повернення до 01.02.2010р., про що Боржником складена відповідна розписка від 22.12.2009р. Кредитор визнає, що 21.05.2010р. Боржник повернув Кредитору борг, визначений розпискою від 22.12.2009р. в сумі еквівалентній 15000 доларам США, а також частково повернув кошти, визначені розпискою від 26.11.2009р. в сумі еквівалентній 5000 доларам США. Всього 21.05.2010р. Боржник повернув Кредитору суму еквівалентну 20000 доларам США. Повернення цієї суми відбулося шляхом часткової оплати Боржником на користь ОСОБА_76 за частину будинку та земельну ділянку, які Кредитор придбав у ОСОБА_77 , Кредитор визнає, що Боржник на замовлення Кредитора виконував роботи власними силами та зі свої матеріалів за адресою у АДРЕСА_4 . На день складання цього договору Сторони узгодили, що вартість цих робіт становить суму еквівалентну 15000 доларам США. Вказана сума зараховується як часткове погашення боргу по розписці від 26.11.2009р. Сторони підтверджують, що станом на день складання цього договору основний борг Боржника перед Кредитором по розписці від 22.12.2009р. погашений повністю, основний борг Боржника перед Кредитором по розписці від 26.11.2009р. становить суму еквівалентну 140000 доларам США. Ця сума визначена з такого розрахунку: 160000+15000-20000-15000=140000. Боржник також визнає, що 02.03.2010р. він отримав від Кредитора суму еквівалентну 40000 доларам США в якості авансу за автомобіль, який зобов`язався передати Кредитору до 05.05.2010р., про що складена відповідна розписка від 02.03.2010р. Сторони стверджують, що Боржник не виконав свого зобов`язання щодо передачі автомобіля, тому зобов`язаний повернути вказану суму авансу. Таким чином, Сторони підтверджують, що на день складання цього договору загальна сума основного боргу, який Боржник зобов`язаний повернути Кредитору, становить сума еквівалентна 180000 доларів США. Ця сума визначена з такого розрахунку: 140000 НОМЕР_4 =180000. Сторони підтверджують, що в листопаді 2010 року Кредитором складались розписки щодо взаємних розрахунків. Кредитор передав ці розписки Боржнику. Наступного дня Боржник повернув оригінали цих розписок Кредитору за взаємною згодою в зв`язку з неузгодженістю на той час суми боргу.

Згідно письмового повідомлення в.о. начальника Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ від 10.02.2014р., наданого слідчому СУ УМВС України в Житомирській області у відповідь на лист за №10/29/2 від 08.01.2014р., вбачається, що 28.01.2011р. до Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ надійшла заява ОСОБА_15 про прийняття до виконання виконавчого листа №2-4862/10, виданого 22.12.2010р. Корольовським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_15 1500749 грн отриманого авансу, 1700 грн сплаченого судового збору і 120 грн сплачених витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1502569 грн. 01.02.2011року державним виконавцем, відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, одночасно п. 5 даної постанови накладено арешт на все майно боржника, яка була направлена сторонам виконавчого провадження. Оскільки боржником ОСОБА_19 самостійно рішення суду не виконується, тому на даний час Корольовським ВДВС проводяться усі примусові виконавчі дії, пов`язані із виконанням виконавчого листа №2-4862/10, виданого 22.12.2010р. Корольовським районним судом м. Житомира. До вказаного повідомлення додано копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.02.2011р.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 01.02.2011 року, старшим державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_78 відкрито виконавче провадження ВП №24073936 на підставі виконавчого листа №2-4862/10, виданого 22.12.2010р. Корольовським районним судом. Пунктом п`ятим постанови заборонити здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу. Арешт накласти з моменту надходження постанови. Копію вказаного постанови супровідним листом від 01.02.2011р. за №21/03-33/318 направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14.05.2010 року, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_21 та ОСОБА_19 до ВАТ КБ «Надра» та Житомирської філії ВАТ КБ «Надра» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, визнання недійсним договору поруки, виключення записів з реєстру заборон та іпотек, позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 14.07.2011 року, за результатами розгляду апеляційної скарги ВАТ КБ «Надра» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14.05.2010 року, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14.05.2010 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_21 , ОСОБА_19 до ВАТ КБ «Надра» про визнання кредитного договору, договорів іпотеки і поруки недійсними, виключення записів з реєстру заборон та іпотек відмовлено.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19.08.2011 року, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_20 та ОСОБА_16 до ОСОБА_19 , треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_22 , ВАТ КБ «Надра» про визнання договору купівлі продажу таким, що відбувся, та визнання права власності, зобов`язання вчинення певних дій, позов задоволено. Визнано право власності на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою у АДРЕСА_2 , в рівних частках за ОСОБА_20 та ОСОБА_16 ; зобов`язано приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_22 виключити з реєстру заборон відчуження запис про заборону відчуження майна щодо будинку та земельної ділянки (кадастровий номер :05:021:0005), що знаходяться за адресою в АДРЕСА_2 , накладену за договором іпотеки об`єкта незавершеного будівництва, укладеним з ВАТ КБ «Надра» та посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_22 11.08.2007 року. Відповідач ОСОБА_19 не заперечував проти задоволення позову.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 06.07.2012 року, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_15 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19.08.2011 року, апеляційну скаргу ОСОБА_15 задоволено. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19.08.2011 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_20 , ОСОБА_16 до ОСОБА_19 , треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_22 , ВАТ КБ «Надра» про визнання договору купівлі продажу таким, що відбувся, визнання права власності, зобов`язання вчинення певних дій відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.02.2013 року касаційну скаргу ОСОБА_19 відхилено.

Згідно витягу з кримінального провадження №0000361, 26.11.2013р. внесено відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_15 з приводу того, що 02.03.2010р. невстановлена особа отримала від ОСОБА_15 грошові кошти в сумі 40000 доларів США в якості авансу за купівлю автомобіля, який невстановлена особа зобов`язалась передати у власність ОСОБА_15 до 05.05.2010р. Однак, до теперішнього часу автомобіль ОСОБА_15 не передано та гроші не повернуто, тим самим невстановлена особа, шляхом обману та зловживання довірою заволоділа грошовими коштами ОСОБА_15 на суму 40000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні НБУ складає 319600 грн, чим заподіяла останньому матеріальної шкоди в особливо великому розмірі.

Згідно протоколу огляду предметів від 14.03.2014 року, слідчим СУ УМВС України в Житомирській області проведено огляд документу, а саме оригіналу розписки від 02.03.2010р., складеної ОСОБА_19 на ім`я ОСОБА_15 , вилученої 05.05.2011р. в ході проведення виїмки у ОСОБА_15

Постановою слідчого СУ УМВС України в Житомирській області від 14.03.2014 року вилучені та оглянуті в ході досудового розслідування: оригінал кредитної справи №09/08/2007/840-1/365 на ім`я позичальника ОСОБА_21 на 165 аркушах, та оригінал розписки від 02.03.2010р., складеної ОСОБА_19 на ім`я ОСОБА_15 , визнано речовими доказів у кримінальному провадженні №0000337, з приєднанням їх до даного провадження та зберіганням в матеріалах провадження; вилучені та оглянуті в ході досудового розслідування оригінали п`яти розписок від 09.03.2008, 08.05.2008, 30.09.2008, 28.04.2009, 21.05.2010 на ім`я ОСОБА_20 , складених ОСОБА_19 , визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000337, з поверненням під розписку потерпілому ОСОБА_20 .

Згідно відповіді директора відділення ПАТ «КБ» «Надра» Житомирське РУ від 04.08.2014р. за №1507 стосовно отримання інформації по кредитному договору №09/08/2007/840-1/365 від 09.08.2007, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_21 , з 2010 року позичальником погашення заборгованості не здійснювалось.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.07.2014 року, слідчим СУ УМВС України в Житомирській області 22 липня 2014 року о 15 год 35 хв у приміщенні службового кабінету №216 СУ УМВС України в Житомирській області, за адресою у м. Житомирі, бульвар Старий, 5/37, відповідно до ст. ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України, затримано ОСОБА_19 як підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. З підставами затримання не згоден.

Згідно повідомлення про підозру від 22.07.2014 року, слідчим СУ УМВС України в Житомирській області майором міліції ОСОБА_79 , за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР 28.10.2013р. за №0000337 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, 22.07.2014р. повідомлено ОСОБА_19 про підозру та вручено останньому повідомлення про підозру о 18 год 55 хв 22.07.2014р.

Згідно письмової відповіді в.о. начальника Богунського ВДВС Житомирського МУЮ від 28.08.2014р. за №27180/16, наданої слідчому СУ УМВС України в Житомирській області, повідомляється про перебування у даному відділі на примусовому виконанні наступні виконавчі провадження: ВП №41229126 від 13.12.2013р. по виконанню виконавчого листа №2-137/12 від 17.04.2013р., виданого Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_21 та ОСОБА_19 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості по кредитному договору №09/08/2007/840-1/365 від 09.08.2007р., яка станом на 01.08.2012р. становить 517586,75 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 4137070,89 грн. Станом на 28.08.2014р. будь які кошти для погашення даної заборгованості від ОСОБА_19 на депозитний розрахунковий рахунок відділу не надходили; НОМЕР_5 від 16.12.2013 року по виконанню виконавчого листа №2-136/12 від 17.04.2013р., виданого Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_80 та ОСОБА_19 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору №23/11/2007/840-Н/695 від 23.11.2007 року, яка станом на 21.01.2010р. становить 1246511,13 грн. Станом на 28.08.2014р. будь які кошти для погашення даної заборгованості від ОСОБА_19 на депозитний розрахунковий рахунок відділу не надходили; НОМЕР_6 від 18.07.2014 року по виконанню виконавчого листа №296/2995/12-ц, виданого Корольовським районним судом м. Житомира 20.08.2013 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2142/006-4/5208727.12.2005р. від 27.12.2005р. про стягнення з ОСОБА_21 , ОСОБА_19 в солідарному порядку заборгованість у сумі 112235,34 дол. США, що є по курсу НБУ еквівалентом 897097,04 грн. Станом на 28.08.2014р. будь які кошти для погашення даної заборгованості від ОСОБА_19 на депозитний розрахунковий рахунок відділу не надходили. Зазначено про перебування у відділі на примусовому виконання двох відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_21 ( ВП №№ 44082254 від 18.07.2014р., 44083068 від 18.07.2014р). Станом на 28.08.2014р. будь які кошти для погашення даної заборгованості від ОСОБА_21 на депозитний розрахунковий рахунок відділу не надходили. 28.08.2014 року до Богунського ВДВС за заявою ОСОБА_81 надійшов виконавчий лист №2-498, виданий 16.06.2009 р. Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_81 суму боргу в розмірі 16439,13 грн.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19.11.2012 року, за результатами розгляду справи за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_19 та ОСОБА_21 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_21 та ОСОБА_19 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору №09/08/2007/840-1/365 від 09.08.2007 року, яка станом на 01.08.2012 року становить 517586, 75 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 4137070, 89 грн. Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_21 за договором №09/08/2007/840-1/365 від 10.08.2007 року, станом на 11.08.2014р. загальна сума заборгованості перед ПАТ КБ «Надра» становить 592518, 27 дол. США.

Згідно письмового повідомлення заступника начальника начальника Житомирського управління ГУ ДФС у Житомирській області від 31.07.2018 року, ОСОБА_21 до Житомирської ОДПІ подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2011 рік, отримані від продажу нерухомого майна. Житомирське ГУ ДФС у Житомирській області не має можливості надати реквізити договору купівлі продажу будинку у зв`язку із відсутністю такої інформації. Відносно ОСОБА_19 15.07.2014р. внесено запис в ЄДР про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.

Постановою прокурора прокуратури Житомирської області від 16.12.2013р. матеріали досудових розслідувань провадження №0000337 та провадження №0000361 об`єднано в одне провадження, присвоєно №0000337.

Потерпілим ОСОБА_15 в ході судового розгляду також додатково було надано та в подальшому досліджено судом копію ухвали Верховного Суду від 07.08.2019р., якою рішення апеляційного суду Житомирської області від 25.10.2016р. про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «Надра» залишено без змін (про скасування рішення Богунського районного суду м.Житомира від 16.02.2016р.); копію ухвали Корольовського районого суду м.Житомира від 20.06.2013р. про надання державному виконавцю дозволу на примусове проникнення в житло будинок АДРЕСА_11 з метою проведення виконавчих дій по примусовому стягненню коштів з ОСОБА_19 .

Стороною захисту з метою обстоювання своєї правової позиції в змагальному процесі надано ряд доказів, які на думку сторони провадження є такими, що спростовують висунуте ОСОБА_19 обвинувачення.

Зокрема, надано: копію рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_15 1500749грн отриманого авансу, 1700 грн сплаченого судового збору, 120 грн сплачених витрат на ІТЗ, а всього 1502569,0 грн; копію ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 06.02.2014 року про виправлення описки у резолютивній частині судового рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25.11.2010 року; копію позовної заяви ОСОБА_15 від 11.11.2013р. до ОСОБА_19 про стягнення 779477,0 грн процентів за користування коштами; копії розписок ОСОБА_15 про отримання від ОСОБА_19 коштів 18.11.2010р. на суму 20000 дол. США, 19.11.2010р. на суму 19905 дол. США, 24.01.2012р. на суму 15000 дол. США, 20.07.2011р. (поштова квитанція) на суму 500 грн, 17.01.2013р. на суму 3500 грн, 31.01.2013р. на суму 200 дол. США, 09.02.2013р. на суму 200 дол. США, 23.03.2013р. на суму 300 дол. США, 11.04.2013р. на суму 200 дол. США, 09.07.2013р. на суму 1000 дол. США; копію акту опису і арешту майна від 25.07.2013 року; копію постанови про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні від 01.03.2012р. та висновок про вартість майна ОСОБА_19 , яке підлягає продажу на аукціоні 27527,68грн.

Копією письмової заяви ОСОБА_19 про злочин від 31.07.2014р. (вх.910) підтверджено звернення до начальника УМВС України в Житомирській області про невідкладне внесення відомостей до ЄРДР про вчинення ОСОБА_16 кримінального правопорушення за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, допитати в якості свідків ОСОБА_82 , з приводу придбання ним будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою в АДРЕСА_3 , та ОСОБА_23 , з приводу оформлення будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою в АДРЕСА_3 .

Копію договору поруки від 20.05.2015 року, сторонами якого є ОСОБА_15 (кредитор), ОСОБА_36 (поручитель), ОСОБА_19 (боржник). Копію рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_36 (як поручителя) на користь ОСОБА_15 1052000 грн.

З оглянутого оригіналу розписки, копія якої долучена до справи, від 13.09.2018р. вбачається, що із загальної суми боргу ОСОБА_19 50000 дол.США, за які поручилась ОСОБА_36 , підтверджено отримання коштів в його погашення, залишок боргу 4000 дол. США.

Фотокопію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна, за адресою у АДРЕСА_3 від 20.08.2014р., власник ОСОБА_83 Фотокопію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна, за адресою у АДРЕСА_2 від 20.08.2014р., власники ОСОБА_16 , ОСОБА_20 .

Копію рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16.02.2016 року, згідно якого відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_19 та ОСОБА_21 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Визнано недійсними кредитний договір №09/08/2007/840-1/365 від 09.08.2007р., договір поруки №09/08/2007/840-1/365/1 від 09.08.2007р., договір іпотеки від 10.08.2007р., знято заборону приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_22 на відчуження нерухомого майна (об`єкт незавершеного будівництва та земельної ділянки за адресою у АДРЕСА_2 ). Відмітка про набрання законної сили 27.02.2016р.

Копію ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 17.03.2016 року про часткове скасування заходів забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 15.11.2010р. у справі за позовом ОСОБА_15 до ОСОБА_19 про стягнення коштів, та зняти арешт з житлового будинку АДРЕСА_2 , що на праві власності належить ОСОБА_19 . Відмітка про набрання законної сили 23.03.2016р.

Копію розписки ОСОБА_15 від 22.03.2016 року. ОСОБА_15 підтверджено, що 22.03.2016р. ОСОБА_19 повернув йому 40000 доларів США, які він отримав 02.03.2010р., в зв`язку із чим претензій до ОСОБА_19 ні щодо цієї суми, ні щодо автомобіля не має.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12.10.2010 року, задоволено позов ОСОБА_84 до ОСОБА_19 про стягнення боргу. Стягнуто з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_84 146311 грн 35 коп боргу по договору позики з урахуванням індексу інфляції, 38149 грн 84 коп суми нарахованих відсотків за весь період користування позиковими коштами, а всього 184461 грн 19 коп. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 30.12.2010 року задоволено заяву ОСОБА_84 про скасування забезпечення позову. Скасовано заходи забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_84 до ОСОБА_19 про стягнення боргу, знято арешт із земельної ділянки АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_19 ,, згідно свідоцтва про право власності від 28.11.2008р.

Копією розписки від 14.01.2013р. ОСОБА_84 підтверджено відсутність претензій до ОСОБА_19 , оскільки борг погашено повністю.

Згідно засвідченої копії довіреності від 09.01.2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_85 за реєстром №66, ОСОБА_56 уповноважує ОСОБА_19 представляти його інтереси в усіх установах та організаціях по питанню оформлення документації, приватизації земельної ділянки, будівництва та здачі в експлуатацію житлового будинку за адресою у АДРЕСА_3 , одержати свідоцтво про право власності на житловий будинок та Державний акт на право власності на земельну ділянку, а також продати житловий будинок та земельну ділянку за адресою у АДРЕСА_3 , із наданням права розписуватися за нього, подавати та одержувати необхідні документи, довідки, заяви, одержувати документи з БТІ, земельного відділу та інших установ та організацій, одержувати належні йому від продажу гроші та виконувати всі інші дії, пов`язані з цією довіреністю.

Стороною захисту також надано і досліджено в судовому засіданні копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.08.2022р. в зв`язку з перерахуванням в повному обсязі коштів ОСОБА_19 на користь ОСОБА_15 в розмірі 1502569грн, в тому числі 1500749грн авансу; копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.11.2022р. в зв`язку з перерахуванням в повному обсязі коштів ОСОБА_19 на користь ОСОБА_15 в розмірі 1248752грн процентів за користування коштами (рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 13.05.2014р.). Крім того, рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 06.10.2022р., залишеним без змін Вінницьким апеляційним судом, відмовлено в позові ОСОБА_15 до ОСОБА_19 про стягнення інфляційних витрат, збитків у виді курсової різниці, процентів за користування кредитом. З копії заяви ОСОБА_15 від 12.07.2023р. у справі №296/10894/19 вбачається, що позивачем (потерпілим ОСОБА_15 ) подано до суду заяву про зміну підстави зустрічного позову, із змісту якого вбачається твердження потерпілого про те, що «…на даний час ОСОБА_19 гроші повернув частково, залишок основного боргу становить близько 65 тисяч доларів США, борг по процентам становить близько 30 тисяч доларів США…».

Також за клопотанням захисту досліджено долучений в ході досудового розслідування провадження висновок ТОВ «Експертінвест» від 20.11.2013р. про те, що ринкова вартість об`єкта нерухомості житлового будинку в АДРЕСА_2 становить 1088500грн, що еквівалентно 136200дол. США.

Суд, здійснюючи судовий розгляд з дотримання загальних засад кримінального провадження, зокрема на основі змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, в межах висунутого обвинувачення, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, стороною захисту, дійшов висновку, що пред`явлене ОСОБА_19 обвинувачення не знайшло свого підтвердження в суді і жоден з доказів прокурора або їх сукупність не спростовує версію обвинуваченого.

Згідно ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Надаючи оцінку висунутому обвинуваченню, колегія суддів зазначає, що шахрайство - це форма заволодіння майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому шахрайство - це злочин з матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяної шкоди, внаслідок заволодіння майном або придбання права на нього у відповідний спосіб.

Відмежовуючи шахрайство від цивільно-правових деліктів, необхідно виходити з того, що отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство, якщо встановлено, що винна особа вже в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, а зобов`язання - не виконувати. Розмежування кримінально караного злочину від цивільно-правової угоди необхідно здійснювати не за тим, як оформлені укладені між сторонами договори, а за тим, що стало результатом цієї договірної діяльності. Якщо одна сторона, приймаючи на себе зобов`язання, не має ніяких реальних можливостей і бажання їх виконувати, йдеться про шахрайство.

Існування між обвинуваченим та потерпілим певних цивільно-правових чи інших подібних правовідносин, які були закріплені в певному правочині, саме собою не виключає можливості кваліфікації діяння особи як шахрайства за наявності усіх необхідних елементів складу цього злочину. В окремих випадках такі відносини цілком можуть бути частиною реалізації умислу особи на заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою.

Принциповим у цьому питанні є встановлення і доведення поза розумним сумнівом, що особа, умисно, з корисливих мотивів заволодіваючи чужим майном або набуваючи права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, зокрема й беручи на себе при цьому певні зобов`язання, одразу не мала наміру їх виконувати, використовуючи певні правовідносини як спосіб реалізації умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою. Висновок про це може бути зроблений, у тому числі, виходячи із сукупності фактичних дій такої особи.

В свою чергу суб`єктивна сторона складу злочину характеризується такими юридичними ознаками як прямий умисел, корисливі мотив і мета.

Зміст прямого умислу утворюють два моменти - інтелектуальний і вольовий. Інтелектуальний мотив визначається усвідомленням суспільно небезпечного характеру вчиненого діяння і передбачення суспільно небезпечних наслідків, в той час як вольовий - бажанням настання суспільно небезпечних наслідків, які передбачаються винною особою. Вчиняючи шахрайство, винна особа цілком усвідомлює суспільну небезпечність самого діяння, тобто фактичну сторону діяння та його суспільне значення, усвідомлює об`єкт та предмет злочину, цінність матеріальних благ та інших предметів спеціального призначення, усвідомлює спосіб вчинення злочину, той факт що свідомо вводить потерпілого в оману шляхом обману чи зловживання довірою, що останній лише зовнішньо добровільно передає їй предмет злочину, тоді як фактично ця воля потерпілого є фіктивною, усвідомлює факт заволодіння майном, правом на майно чи предметами спеціального призначення.

Таким чином, об`єктивна та суб`єктивна сторона шахрайства, як конкретного акту вольової поведінки суб`єкта злочину, знаходяться у тісному взаємозв`язку та взаємообумовленості. Вчинюване шляхом обману чи зловживання довірою заволодіння майном, правом на майно, предметами спеціального призначення є свідомим та вольовим діянням, яке обумовлено потребами, інтересами винної особи, прагненням досягнення конкретного результату свідомо вибраним шляхом.

На переконання суду в матеріалах провадження відсутнє належне підтвердження того, що ОСОБА_19 не мав наміру та бажання виконати взяті на себе зобов`язання в момент отримання коштів потерпілих. Доводи прокурора про те, що звернення ОСОБА_19 та ОСОБА_21 в 2010р. до суду про визнання недійсним кредитного договору 2007року, договору іпотеки, договору поруки свідчать про небажання виконувати взяті зобов`язання, є неспроможними. В правовідносинах з кредитодавцем - ВАТ КБ «Надра» боржником виступала інша особа ОСОБА_21 , в той час обвинувачений ОСОБА_19 був поручителем та іпотекодавцем-майновим поручителем по основному зобов`язанню ОСОБА_21 . При цьому чинним законодавством гарантується принцип права звернення до суду кожної особи за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Право на судовий захист не може бути обмежено. Таким чином, твердження прокурора в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_19 звернувся до суду про визнання недійсними договорів кредиту, іпотеки, поруки є свідченням відсутності наміру виконувати взяті на себе зобов`язання перед ОСОБА_20 , є неприйнятними.

Як вбачається з наданого прокурором на вимогу захисту листа, долученого до матеріалів досудового розслідування, 08.12.2010р. ОСОБА_19 звернувся до Житомирського РУ ВАТ КБ «Надра» (вх.№4614) з проханням врегулювання порядку погашення отриманого кредиту в зв`язку із економічною кризою та складністю ситуації вцілому. Звертає увагу, що взяті зобов`язання як поручитель та ОСОБА_21 як кредитор будуть виконувати, наводять пропозиції щодо зарахування до тіла кредиту відсотків, а залишок заборгованості просять погасити за рахунок єврооблігацій банку Надра ISIN НОМЕР_7 за номінальною вартістю, тобто провести залік зустрічних вимог. Незважаючи на існування рішення суду від 14.05.2010р. про визнання недійсним кредитного договору, просить надати можливість достроково погасити основний кредит до кінця 2010 року протягом 5 днів з моменту прийняття банком такого рішення.

Натомість наявні докази того, що ще з 2009р. ОСОБА_19 передав сім`ї ОСОБА_27 ключі від будинку АДРЕСА_2 , сім`я проживала за вказаною адресою з окремою земельною ділянкою тривалий час, завершили ремонт і придбали меблі. Цей факт учасниками провадження визнається.

Під час подачі позову про визнання права власності за ОСОБА_27 в рівних частках і визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся, обвинувачений (відповідач в цивільній справі) ОСОБА_19 в суді не заперечував і позов визнав. Фотокопією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна, за адресою у АДРЕСА_2 від 20.08.2014р., підтверджено внесення відомостей, що власниками є ОСОБА_16 , ОСОБА_20 .

З отриманих і досліджених в суді доказів підтверджено, що свідок ОСОБА_44 придбала будинок по АДРЕСА_12 в 2009 році формально «як тимчасову гаранію переоформлення» виключно на прохання померлого ОСОБА_27 . При цьому в якості повноважного представника продавця за нотаріально посвідченою довіреністю виступав обвинувачений ОСОБА_19 , після оформлення на неї договору документи на будинок забрав у неї саме ОСОБА_27 .

Судом встановлено і не заперечується учасниками провадження той факт, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25.11.2010 року (справа №2-4862/10), позов ОСОБА_15 до ОСОБА_19 про стягнення коштів задоволено. Обгрунтування підстав позову передача ОСОБА_15 під розписку 160000 дол.США авансу ОСОБА_19 . Вирішено стягнути з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_15 1500749 грн отриманого авансу та процентів за письмовою розпискою про продаж будинку (160000дол США та 2% від неповернутої суми за кожен місяць користування грошима), 1700 грн сплаченого судового збору, 120 грн сплачених витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, всього 1502569грн.

Вказане рішення суду ухвалено, набрало законної сили і надійшло до виконання органам ДВС ще до звернення потерпілого ОСОБА_15 до правоохоронних органів із заявою про вчинення ОСОБА_19 злочину 14.04.2011р. До моменту скерування кримінального провадження до суду обвинувачений відповідними розписками в період з 20.07.2011р. по 09.07.2013р. періодично частинами повертав отримані грошові кошти, що також знайшло відображення у обвинувальному акті від 02.10.2014р. Станом на 04.08.2022р. виконавче провадження закінчено повним виконанням рішення суду. Наведене, на думку колегії суддів, свідчить виключно про існування цивільно-правових зобов`язальних правовідносин між потерпілим ОСОБА_15 та обвинуваченим, і порушення норм права, що регулюють кримінально-правові відносини, не відбулось.

Звертає на себе увагу той факт, що сам потерпілий ОСОБА_15 в єдиній заяві про злочин від 14.04.2011р. взагалі не зазначає ці обставини приводом та підставою для порушення кримінальної справи по даному факту а саме незаконне заволодіння його майном на суму 160000дол. США. В єдиній заяві про злочин від ОСОБА_15 зазначається про можливі шахрайські дії Мурги лише щодо отримання 02.03.2010р. від ОСОБА_15 авансу в розмірі 40000 дол.США на купівлю автомобіля в США (або Мерседес МЛ350 2009 року, або Акура МДХ 2009 року) та в подальшому непридбання авто і неповернення грошей відповідно, а витрачання обвинуваченим коштів на власні потреби.

Суд також вважає, що більшість доказів, які зібрані органом досудового розслідування та якими прокурор підтверджує висунуте Мурзі обвинувачення по епізоду потерпілого ОСОБА_15 , отримані в позапроцесуальний спосіб. А показання свідків сторони обвинувачення та інші допустимі докази, на переконання суду, не становлять таку сукупність даних, яка б вказувала на винуватість ОСОБА_19 в інкримінованому злочині.

Так, із заявою про злочин потерпілий ОСОБА_15 звернувся у встановленому порядку 14.04.2011р. Проте прокурором в ході досудового розслідування не було відкрито, і в ході судового розгляду не надано постанови про порушення кримінальної справи по факту повторного заволодіння ОСОБА_19 чужим майном ОСОБА_15 160000 дол. США за придбання нерухомого майна та/або 40000 дол. США за купівлю автомобіля. Вперше відомості про злочин внесені 26.11.2013 року і лише по факту події 02.03.2010р., а саме заволодіння невстановленою особою 40000 дол. США ОСОБА_15 , наданих в якості авансу за купівлю автомобіля. Отже, докази, отримані і зібрані до 26.11.2013р. протоколи виїмок, висновок експертизи, отримання копії судових рішень, копій договорів, інформації відділу ДВС, є недопустимими доказами в силу імперативних вимог процесуального Закону. В той же час сторона захисту вірно звертає увагу, що інформація по факту повторного заволодіння ОСОБА_19 чужим майном ОСОБА_15 160000 дол. США за придбання нерухомого майна, до ЄРДР взагалі внесена не була, постанова про порушення кримінальної справи не виносилась і прокурором такі твердження захисту в ході судового розгляду не спростовані.

Статтею 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

Під час судового розгляду сторона обвинувачення не скористалась правом, наданим ст.ст.338, 339 КПК України, та не змінювала обвинувачення в суді, а також не висувала додаткового обвинувачення. Кваліфікація дій обвинуваченого, відображена в обвинувальному акті, протягом всього судового розгляду кримінального провадження залишалась незмінною.

Отже, на переконання суду сукупність зібраних належних та допустимих доказів у їх взаємозв`язку підтверджує лише факти існування цивільно-правових відносин між обвинуваченим і потерпілими.

Разом з цим, вказаного недостатньо для винесення обвинувального вироку відносно ОСОБА_19 , оскільки це не доводить, що обвинувачений вчинив інкриміновані йому кримінально-карані діяння, так як злочинність діяння визначається наявністю в ньому не окремих, а всіх без виключення складових злочину, визначених кримінальним законом. Відсутність у діянні хоча б однієї зі складових певного злочину означає, що діяння цей злочин не утворює.

Згідно з ч.3 ст.373 КПК обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

В численних рішеннях Верховний Суд підкреслював, що обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Також Верховний Суд визначає, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Положеннями ст. 17 КПК визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її винуватість не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватості особи поза розумним сумнівом.

Як регламентовано ст.91 КПК, доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та в установлених КПК випадках на потерпілого.

Обвинувальний вирок може бути постановлено судом лише в тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий учасниками судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_19 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатньої сукупності допустимих доказів на доведення у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень стороною обвинувачення не зібрано і суду не надано, судом не виявлено, в зв`язку з чим суд вважає, що в силу презумпції невинуватості, закріпленої у ст.62 Конституції України, необхідно виправдати ОСОБА_19 , оскільки при судовому розгляді не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад інкримінованих кримінальних правопорушень.

Арешт не накладався.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_16 суд залишає без розгляду.

Процесуальні витрати мають бути віднесені на рахунок держави.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_19 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_16 залишити без розгляду.

Речові докази: кредитну справу та розписки зберігати при матеріалах провадження.

Судові витрати в розмірі 450 грн 24 коп та 515 грн 52 коп за проведення почеркознавчих експертиз віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів, починаючи з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити виправданому, прокурору, захиснику, направити потерпілим, представнику потерпілої.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3