№ 1-кп/202/198/2024
УХВАЛА

Іменем України

08 квітня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, в режимі відео конференції з захисником, кримінальне провадженню № 0000300 від 12 травня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 4,6,12,13 ч. 2 ст. 115 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено судом, за час перебування під вартою ризики не зменшились, а тому застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора посилаючись, на недоведеність ризиків на які він посилається як на підставу застосування найсуворішого запобіжного заходу, а перелічені ризики мають характер припущень, тому просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав захисника, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, наголошує на тому, що під час розгляду клопотання судом враховується особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Право на свободу є основним правом людини. Конституція України, загальновизнані принципи та норми міжнародного права та міжнародних договорів України допускають можливість обмеження права на свободу лише тією мірою, якою воно необхідне у визначених законом цілях та у встановленому законом порядку.

Обмеження прав і свобод можуть бути виправдані громадськими інтересами, якщо такі обмеження відповідають вимогам справедливості, є пропорційними, пропорційними та необхідними для захисту конституційно значущих цінностей. При вирішенні питань, пов`язаних із застосуванням законодавства про запобіжні заходи, суд виходячи з презумпції невинності дотримується балансу між публічними інтересами, пов`язаними із застосуванням заходів процесуального примусу, та важливістю права на свободу особистості.

З урахуванням цього запобіжний захід, що обмежує свободу, - взяття під варту - застосовується виключно в тому випадку, коли застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливе.

Під час вирішення питання про продовження терміну дії обраного запобіжного заходу, суд пам`ятає про необхідність забезпечення дотримання прав обвинуваченого, гарантованих Конституцією України та випливають зі статті 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

При цьому, обговорюючи можливість застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, суд розуміє, що санкція статі кримінального кодексу, за якою він обвинувачуються, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі тому тяжкість пред`явленого звинувачення та можливість призначення покарання у вигляді довічного позбавлення волі дають підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховуватись від суду. У той же час обраний запобіжний захід є гарантією виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Суд, зважуючи ризики, що стали підставою для обрання обвинуваченому саме такого запобіжного заходу, вважає, що вони не відпали і продовжують діяти, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом продовжується виходячи з неможливості застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Суд також бере до уваги той факт, що обвинувачений мешкає у м. Дружківка, тому у зв`язку з веденням воєнного стану на території України і активними бойовими діями на сході країни, в тому числі у місцевості, наближеній до місця мешкання обвинуваченого, ризик переховування останнього та неявки до суду у разі перебування на волі є обґрунтованим, що значно посилює ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.

Суд розуміє, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою і у справі ще не ухвалене рішення, проте розумні строки розгляду справи цим складом суду не порушені.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурора встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та подальшого продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисником не наведено.

Суд визначає максимально можливий строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою, передбачений статтею 197 КПК України, з огляду на обсяг висунутого обвинувачення та значну складність справи, яка потребує тривалого часу для її судового розгляду. При цьому відсутні підстави вважати, що зазначені прокурором ризики зникнуть протягом дії ухвали про продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчинені злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 4,6,12,13 ч. 2 ст. 115 КК України, суд вважає недоцільним визначати йому розмір застави.

Керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд, -

Постановив :

Клопотання прокурора - задовольнити.

ОСОБА_5 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 06.06.2024 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Головуючий:

ОСОБА_1 Судді ОСОБА_3 ОСОБА_2