Справа № 289/1856/22
Номер провадження 1-кп/289/19/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Радомишльського районного суду Житомирської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

20 лютого 2024 року у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Захисник клопотання ОСОБА_4 підтримав та просив задовольнити, залишити без розгляду цивільний позов, скасувати арешт накладений на автомобіль обвинуваченого. Вирішення питання щодо процесуальних витрат залишив на розсуд суду.

Прокурор зазначив, що звернення з вказаним клопотанням є правом обвинуваченого.

Інші учасники судового процесу поклались на розсуд суду.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що є всі підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження з огляду на таке.

У судовому засіданні, з обвинувального акту судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 28 грудня 2020 року близько 17 години в умовах обмеженої видимості, викликаної темним часом доби та дощовою погодою, керував технічно справним автомобілем марки ВАЗ 21074, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким з увімкненим ближнім світлом фар рухався по вул. Велика Житомирська в м. Радомишль Житомирської області в напрямку центру міста, де після проїзду перехрестя з вул. Борщагівська, порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а саме:

-не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, що не дало змоги відповідно реагувати на її зміну, і відволікся від керування автомобілем у дорозі (п. 2.3 б) вказаних Правил);

-під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху, водій ОСОБА_4 не врахував дорожню обстановку, що не дало змоги постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним (п. 12.1 вказаних Правил);

-у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу зупинити автомобіль у межах видимості дороги (п. 12.2 вказаних Правил);

-при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід ОСОБА_6 , не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу (п. 18.1 вказаних Правил);

-при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_6 , яку водій ОСОБА_4 об`єктивно спроможний був виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу (п. 12.3 вказаних Правил);

в результаті чого на власній смузі руху проїзної частини вул. Велика Житомирська в м. Радомишль Житомирської області, що навпроти будинку №81, скоїв наїзд передньою площиною автомобіля на пішохода ОСОБА_6 , яка з дотриманням вимог Правил дорожнього руху рухалась по пішохідному переходу, перетинаючи проїзну частину вулиці Велика Житомирська зліва направо по напрямку руху автомобіля.

В результаті наїзду ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритого багатоуламкового перелому верхньої третини правої великогомілкової кістки.

Відразу після наїзду на пішохода ОСОБА_6 , водій автомобіля ВАЗ 21074, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , добре знаючи вимоги Правил дорожнього руху, з метою зміни дорожньої обстановки на свою користь для уникнення в подальшому відповідальності, порушив також вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, передбачені в п. 2.10 а), б), в), а саме: всупереч обов`язку негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, увімкнути аварійну сигналізацію встановити знак аварійної зупинки, та не переміщати транспортний засіб, що має причетність до пригоди, водій автомобіля ВАЗ 21074, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, навпаки переїхав далі від місця пригоди та зупинив автомобіль за місцем наїзду поблизу правого узбіччя вулиці Велика Житомирська на відстані 28 м від кута будинку №81, розташованого за перехрестям з вул. Борщагівська в м. Радомишль Житомирської області з лівого боку по напрямку руху автомобіля, умисно перемістивши транспортний засіб, що має причетність до пригоди, змінивши таким чином обстановку на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Порушення водієм, ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3 б), 12.1, 12.2, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частина 3 статті 288 КПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

На момент розгляду питання про застосування до ОСОБА_4 положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України обставин, які б давали підстави вважати, що строк давності переривався чи зупинявся судом не встановлено.

Враховуючи те, що строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, який відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, становить 3 роки, а з моменту його вчинення минуло понад 3 роки, беручи до уваги позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі №204/2626/21 (провадження №51-5123км21), суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 10.08.2021 у справі №161/694/20 (провадження № 51-811км21) у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку цивільний позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» та обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід залишити без розгляду, роз`яснивши цивільному позивачу ОСОБА_6 її право на вирішення питання про відшкодування спричиненої злочином шкоди в порядку цивільного судочинства.

Оскільки суд закриває кримінальне провадження, то процесуальні витрати на проведення експертиз в загальному розмірі 4739,46 грн. не стягуються з обвинуваченого з огляду на положення ст. 124 КПК України, а відносяться на рахунок держави. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року по справі №203/241/17 (провадження №51-4251кмо21) та постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.02.2023 по справі № 297/2444/21 (провадження № 51-3359км22).

У відповідності до ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Частиною 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

У постанові від 17.06.2020 по справі №598/1781/17 (провадження №13-47кс20) Велика Палата Верховного Суду щодо процесуальних витрат потерпілого зазначила наступне:

1)потерпілий від кримінального правопорушення має право клопотати перед судом про визначення грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути йому компенсовані. Таке право залишається у потерпілого незалежно від того, чи розгляд кримінального провадження завершено винесенням обвинувального вироку або ж ухвали про закриття кримінального провадження;

2)оскільки ст. 126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС робить висновок, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, зокрема цивільного позову потерпіла окрім іншого заявила вимогу про стягнення з обвинуваченого на її користь витрат на правову допомогу (а.с. 20-25 том №2). На підтвердження вказаних витрат потерпіла ОСОБА_6 надала договір про надання правової допомоги від 12.10.2021, який укладено між нею та адвокатом ОСОБА_7 , ордер на надання правничої допомоги від 30.09.2022, виданий на підставі вказаного договору, акт наданих послуг правничої допомоги від 30.09.2022, згідно якого загальна вартість наданих адвокатом ОСОБА_7 потерпілій послуг становить 40000 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордера №б/н від 30.09.2022 відповідно до якої ОСОБА_6 сплатила вказану суму за надані послуги (а.с. 56-60 том №2).

На підставі викладеного, суд вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілої слід стягнути вищевказану суму процесуальних витрат на правову допомогу, розмір яких є співмірним зі складністю справи та тривалістю кримінального провадження.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження не обирався.

Арешт майна, накладений ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.06.2023 (а.с. 9-10 том №2) слід скасувати відповідно до ч. 4 ст.174 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 284-286, 288, 350, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000441 від 28.12.2020 по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» та обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без розгляду.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.06.2023 на транспортний засіб марки «ВАЗ-21074», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати на проведення судових експертиз в загальному розмірі 4739 (чотири тисячі сімсот тридцять дев`ять) грн. 46 коп. віднести на рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 40 000 (сорок тисяч) грн.

Речові докази, а саме автомобіль марки «ВАЗ-21074», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 і переданий йому на відповідальне зберігання, та куртку коричневого кольору з капюшоном на замку блискавці, що має пошкодження тканини, що належить ОСОБА_6 , та знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №3 Житомирського РУП повернути власникам.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 21.02.2024.

Суддя ОСОБА_1