Справа № 347/2433/23
Провадження № 1-кс/347/91/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м.Косів

Слідчий суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря с/з ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, -

в с т а н о в и л а :

Стислий виклад доводів скарги.

ОСОБА_3 звернувся в суд з скаргою на бездіяльність слідчого Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області. Скарги обґрунтована тим, що ухвалою Косівського районного суду від 1209.2023 року зобов`язано Косівський РВП ГУНП в Івано-Франківській області внести відомості в ЄРДР в кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_3

13.09.2023 року Косівським РВП ГУНП були внесені відомості про кримінальне правопорушення, однак такі не відповідають змісту ухвали суду від 12.09.2023 року, оскільки відомості були внесені лише за ч.1 ст. 366 КПК України.

13.11.2023 року та 20.11.2023 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого з клопотанням допитати підозрюваних у справі, та визнати його потерпілим, вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілого. Також ОСОБА_3 просив надати йому на ознайомлення матеріали досудового розслідування.

Однак лише 11.12.2023 року ОСОБА_3 дізнався про те, що в задоволенні його попередніх клопотань від 13.11.2023 року та 20.11.2023 року було відмовлено.

У зв`язку з цим, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з скаргою, в якій просив зобов`язати слідчого Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області внести в кримінальне провадження відомості а саме ст. 384, ст. 367 КК України, та провести всебічне досудове розслідування, надати йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у даному кримінальному провадженні, надати для ознайомлення матеріали досудового розслідування.

Позиція учасників в судовому засіданні.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 вимоги своєї скарги підтримав в повному обсязі та висловив доводи аналогічні письмовій скарзі. Додатково просив розглянути його скаргу, з письмовими уточненнями, які він подав через електронну адресу до Косівського районного суду. Зокрема: внести ст. 384, ст. 367 до ЄРДР на підставі ухвали Косівського районного суду від 12.09.2023 року; надати пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, надати потерпілому ОСОБА_3 доступ до матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 221 КПК України; надати копію витягу з ЄРДР, та допитати підозрюваних в кримінальному провадженні.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. Однак неявка слідчого, на переконання слідчого судді, не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши доводи скаржника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та матеріали досудового розслідування слідчий суддя доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Косівського РВП ГУНП у Івано-Франківській області на підставі ухвали слідчого судді Косівського районного суду від 12.09.2023 року проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №90000410 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 366 КПК України.

В ході досудового розслідування, за відомостями зазначеними ОСОБА_3 в поданій заяві, слідчим були допитані як свідки особи державних виконавців, та здійснено інші слідчі дії.

Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення скарги.

Відповідно до частини 3 статті 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 статті 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Щодо вимоги скарги в частині кваліфікації.

У поданій скарзі, ОСОБА_3 стверджує, що відомості в ЄРДР були внесені на підставі ухвали Косівського районного суду від 12.09.2023 року лише за ч.1 ст. 366 КК України. Однак такі дії слідчого не відповідають мотивувальній частині ухвали, а тому ОСОБА_3 вважав, що в ЄРДР слід внести відомості за ст. 384 та ст.367 КК України.

Однак твердження ОСОБА_3 не відповідають дійсності. Так, ухвалою слідчого судді Косівського районного суду від 12.09.2023 року зобов`язано внести відомості за його заявою від 15.06.2023 року. При цьому, ні мотивувальна, ні резолютивна частини ухвали не містять вказівки на статті, за якими слід вносити відомості про кримінальне правопорушення в ЄРДР.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що вимоги скарги ОСОБА_3 про внесення ст. 384 та ст.367 КК України в ЄРДР не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею в порядку, передбаченому главою 26 КПК України, оскільки відповідно до вимог КПК України, зокрема ст.40 КПК України - слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності. Слідчий суддя не наділений повноваженнями визначати кримінально-правову кваліфікацію діянь, що підлягають внесенню до ЄРДР. Кваліфікацію кримінальних правопорушень здійснюють уповноважені на це посадові особи, зокрема слідчий, дізнавач, прокурор, згідно з положенням ст. 214 КПК України.

Також слідчий суддя враховує, що при внесенні відомостей в ЄРДР про кримінальне правопорушення виклад повідомлених заявником обставин правопорушення є коротким, а його правова кваліфікація - попередньою і можуть бути з`ясовані, оцінені і змінені в ході досудового розслідування дізнавачем, слідчим, прокурором, в т.ч. за клопотанням потерпілої особи.

За таких обставин скарга ОСОБА_3 в цій частині не підлягає до задоволення.

Щодо невизнання потерпілим.

Відповідно до ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Разом з тим, у разі встановлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформувати свої висновки у такий спосіб, що б вони кореспондували нормам ч. 5 ст. 55 КПК України, оскільки таке процесуальне рішення є кінцевим фактично для особи у кримінальному провадженні, відповідно має бути вмотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно з положеннями глави 19 КПК України, усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як встановлено слідчим суддею, скаржник ОСОБА_4 звертався до слідчого з письмовим клопотанням про визнання його потерпілим. Постановою слідчого від 22.11.2023 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. При цьому постанова слідчого мотивована тим, що в своїй заяві ОСОБА_3 не навів жодних обставин, щодо завдання йому матеріального збитку, не вказано суму збитку тощо.

Слідчий суддя вважає, обґрунтованими висновки слідчого, оскільки заява ОСОБА_3 дійсно не обґрунтована, вона містить лише загальні твердження про задання шкоди без зазначення конкретних підстав, сум тощо.

Виходячи з наведеного, питання надання статусу потерпілого у кримінальному провадженні вирішується під час або після реєстрації заяви про кримінальне правопорушення і відноситься до компетенції слідчого, дізнавача та прокурора, а не слідчого судді. Таким чином, вимога скарги про зобов`язання слідчого визнати заявника ОСОБА_3 потерпілим та вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілого до задоволення не підлягає.Водночас слідчий суддя звертає увагу, що скаржник ОСОБА_3 не позбавлений можливості звернутися ще раз з відповідною заявою, обґрунтувавши її належним чином.

Щодо вимоги скарги про допит підозрюваних.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до позиції, сформованої Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11.12.2019 у справі №536/2475/14-к, процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на такі етапи: 1) етап прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру; 2) етап об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених статтею 277 КПК України, та його підписання; 3) етап доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі статтею 278 КПК України. На цьому етапі відбувається також повідомлення прав підозрюваному, а в разі якщо підозрюваний висловить відповідне прохання, то йому зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав (частина 3 статті 276 КПК України).

У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначає, що повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами та способами.

Вручення процесуального документа (повідомлення про підозру), а також повідомлення і роз`яснення (за необхідності) прав підозрюваному є кінцевим етапом, яким завершується процедура здійснення повідомлення про підозру.

Правова регламентація повідомлення особи про підозру регламентується нормами глави 22 КПК України.

Водночас перевіривши матеріали досудового розслідування, слідчим суддею встановлено, що жодній особі у кримінальному провадження, відомості про які внесено відомості до ЄРДР за № №90000410 від 13.09.2023 року не повідомлено про підозру. Водночас органом досудового розслідування проводиться комплекс дій спрямованих на розкриття кримінального правопорушення, та допитуються особи як свідки, прізвища яких вказані в заяві ОСОБА_3 від 15.06.2023 року.

Отже враховуючи той факт, що одній особі не було повідомлено про підозру в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить переконання, що вимога ОСОБА_3 про допит підозрюваних осіб є передчасною, та такою, що не підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про надання копії витягу з ЄРДР.

Відповідно до п.1-1 ч.2 ст. 60 КПК України заявник має право отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

За таких обставин, вимога ОСОБА_3 про надання йому копії витягу з ЄРДР підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про надання на ознайомлення матеріалів досудового розслідування.

Так, слідчим в постанові обґрунтовано зазначено, що ОСОБА_5 не наділений будь яким статусом в даному кримінальному провадженні, а відтак в силу ст. 221 КПК України не може бути ознайомлений з матеріалами досудового розслідування. Права та обов`язки заявника визначені в ст. 60 КПК України.

Отже в цій частині вимога скарги не підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що скарга ОСОБА_3 підлягає до задоволення частково.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 55, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 надати ОСОБА_3 копію витягу з ЄРДР про реєстрацію кримінального правопорушення № 0000410 від 13.09.2023 року.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1