ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

та сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0001928 від 06.05.2024 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий Кучурів Чернівецького району Чернівецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, особи з інвалідністю третьої групи, не працюючого, одруженого, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08 травня 2024 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою у задоволенні клопотання слідчого відділення №1 (м. Заставна) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене начальником Заставнівського відділу Чернівецької окружної

ЄУНСС №716/1030/24 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_10

Провадження №11-сс/822/137/24 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст. 193 КПК України

прокуратури ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 06 липня 2024 року до 14:17 години.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки строком до 06 липня 2024 року до 14:17 години:

- заборонити залишати місце постійного проживання за адресом: АДРЕСА_1 , цілодобово;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, а також потерпілими у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до вимог ч.5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтись в житло, у якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Доводи апеляційної скарги.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також через те, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

Окрім того, в ході досудового розслідування встановлені наступні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України, так як ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Звертає увагу на те, що потерпілою від вказаного кримінального правопорушення є особа похилого віку (79 років), яка проживає самостійно по сусідству із підозрюваним ОСОБА_6 , останній вже застосував відносно останньої фізичне насильство, зробив безлад у її будинку, заволодів із будинку всіма цінними речами, а тому перебування останнього на домашньому арешті, може призвести до трагічних наслідків по відношенню до потерпілої особи.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Скасувати ухвалу слідчого судді першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та сам підозрюваний заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді в силі.

Мотиви суду.

Встановивши суть ухвали слідчого судді та з`ясувавши вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, заслухавши доводи апелянта та заперечення адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 щодо заявлених апеляційних вимог прокурора, самого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Слідчий суддя, окрім обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, дійшов висновку про недоведеність прокурором ризиків, передбачених пунктом 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також врахувавши дані про особу підозрюваного, прийшов до висновку про можливість застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Проте, суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, не може погодитись з рішенням слідчого судді, що для запобігання встановленим ризикам запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім, з огляду на наступне.

Частиною першою ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційним судом встановлено, що 06 травня 2024 року до ЄРДР внесені відомості за №0001928 з правовою кваліфікацією за ч.4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

06.05.2024 року приблизно об 11:00 годині ОСОБА_6 , знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету викрадення чужого майна, під час дії воєнного стану, наніс дерев`яною палицею кілька ударів по голові та тулубу ОСОБА_11 , 1945 року народження, після чого відкрито викрав майно ОСОБА_11 , а саме: ноутбук темного кольору марки «ASUS» модель Х54L із блоком живлення; WI-FI маршрутизатор марки «Tenda» білого кольору модель №301 із блоком живлення; подовжувач білого кольору із надписом МАХ 35 20W; 2 колонки білого кольору марки «Logitech» модель S-00109; телевізійний ефірний приймач (тюнер) темного кольору марки ТББЧ SRT 8500 та пульт темного кольору; абонентський термінал (свіч) марки «BDCOM ONU» модель «BDSOM P1501 DT» із блоком живлення та шнуром, близько 10м; мобільний телефон марки «Ergo» чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 із мобільною картою оператора «МТС» м.т. НОМЕР_3 ; грошові кошти однією купюрою номіналом 500 гривень серії ВЕ №3950776, після чого з місяця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

06 травня 2024 року о 14:17 годині ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

07 травня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 та його причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, підтверджуються матеріалами провадження та підозра обґрунтована достатніми доказами для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, заяви №12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Щодо обґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які прокурор звертає увагу у своїй апеляційній скарзі.

Відповідно до клопотання слідчого метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання ризикам, передбачених у п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме з метою запобігання спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Як слідує з оскарженої ухвали, слідчий суддя не встановив ризиків, на які в своєму клопотання акцентував увагу слідчий, та прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не може бути застосовано. При цьому суд послався на характеризуючі дані ОСОБА_6 , зокрема, що він проживає з рідними братом, який є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, і сам є особою з інвалідністю ІІІ групи, а також те, що останній дав суду визнавальні пояснення з приводу обставин вчинення кримінального правопорушення, тим самим проявив намір співпрацювати з органом досудового розслідування та судом.

Однак, колегія суддів з такими висновками слідчого судді погодитися не може, зважаючи на таке.

Стосовно обґрунтованості ризику переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та/або суду, то апеляційний суд вважає його доведеним, при цьому зважає на тяжкість кримінального правопорушення та суворість покарання, а саме у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, яке загрожує останньому у випадку визнання його винуватим у вчиненому діянні, проживає без належних соціальних та побутових умов, що дає підстави для зміни місця проживання, а тим самим і ухилення від покарання.

Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, знову ж таки обумовлюється тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, а отже може в подальшому застосовувати насильство до тих чи інших осіб у даному кримінальному провадження, з метою примушування їх до зміни показів, зокрема беручи до уваги те, що потерпіла являється його сусідкою, а згідно характеристики із старостату, підозрюваний поводить себе агресивно внаслідок вживання алкоголю, як по відношенню до оточуючих, так і до близьких.

Що стосується ризику вчинення іншого кримінальне правопорушення, то він є цілком доведеним, зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_6 офіційно ніде не працевлаштований, утримує себе шляхом отримання пенсії, зловживає алкоголем та немає міцних соціальних зв`язків.

Оцінюючи вищезазначені обставини, апеляційний суд також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії», №33977/96, рішення від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Стосовно недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст. 183 КПК України).

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Зокрема, ОСОБА_6 є особою зрілого віку - 59 років, проживає з рідними братом, який є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, сам є особою з інвалідністю ІІІ групи, у зв`язку з чим отримує пенсію, має рідних братів і сестер, раніше не судимий, перебуває на обліку з 2008 року у лікаря психіатра та у лікаря нарколога з приводу вживання алкоголю, за місцем проживання характеризується незадовільно на ґрунті вживання алкогольних напоїв та, як наслідок, агресивності.

На думку колегії суддів, все вище наведене не свідчить про наявність у ОСОБА_6 міцності соціальних зав`язків.

На час слухання клопотання судово-психіатрична експертиза щодо підозрюваного ще не проведена, а відтак відсутні відомості про його осудність чи обмежену осудність.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що вищезазначені обставини, викладені в оскарженій ухвалі, проте не отримали належної оцінки слідчим суддею, і відповідно потягло помилкове рішення в частині обраного виду запобіжного заходу необхідного для запобігання, встановленим ризикам, що в даному випадку є підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.

Відповідно до ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Таким чином, для нівелювання встановлених ризиків у виді переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, необхідним та достатнім буде запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (п.1 ч.4 ст. 183 КПК України).

З повідомлення про підозру та матеріалів долучених до клопотання слідчого, слідує, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення відносно особи похилого віку (79 років), до якої застосував фізичне насильство.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції, відповідно до п.2 ч.3 ст. 407 КПК України.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 176, 177, 178, ч.4, ч.5 ст. 182, 183, 193, 194, ч.3 ст. 407, 422, ч.4 ст. 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08 травня 2024 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого відділення №1 (м. Заставна) СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_9 погодженого начальником Заставнівського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор», строком на 54 доби, а саме до 05 липня 2024 року 14:30 години включно.

Взяти ОСОБА_6 під варту в залі суду негайно.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3