ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 750/1373/21

провадження № 51-3191км22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції (далі - прокурор), на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 11 травня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, виклав вимогу до суду касаційної інстанції (далі - Суд) про скасування оскарженого судового рішення та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Свої доводи прокурор мотивує тим, що під час нового розгляду Чернігівським апеляційним судом, всупереч вимогам ч. 2 ст. 439 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), як підстави застосування ст. 75 КК України враховано ті ж обставини, що і під час попереднього апеляційного розгляду, крім працевлаштування обвинуваченого та його позитивної характеристики за місцем роботи.

Вважає висновок апеляційного суду щодо щирого каяття у вчиненні інкримінованого злочину як обставину, що пом`якшує покарання, помилковим, натомість її слід розцінювати як бажання засудженого уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Прокурор зазначає, що суд апеляційної інстанції, характеризуючи особу ОСОБА_6 , взяв до уваги, що у нього на утриманні є батько-пенсіонер, однак засуджений ОСОБА_6 та його захисник не надали суду жодних доказів, як ця обставина впливає на характеристику обвинуваченого.

На думку прокурора, позитивна характеристика Благодійної організації «Всеукраїнський благодійний фонд «Іскра добра», видана ОСОБА_6 , факт його працевлаштування та позитивна характеристика за місцем роботи, ці обставини виникли після постановлення вироку місцевим судом та жодним чином не характеризують ставлення обвинуваченого до вчиненого ним злочину.

Вказує, що поза увагою апеляційного суду знову залишилися численні обставини, що негативно характеризують особу обвинуваченого, його зухвалу поведінку під час вчинення злочину, а також процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування та розгляду судом обвинувального акта, що унеможливлюють застосування стосовно нього положень ст. 75 КК України.

Зміст судових рішень, у тому числі оскарженого, і встановлені судами обставини

За вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Ухвалою Чернігівськогоапеляційного суду від 15 липня 2022 року змінену апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволено. Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2022 року стосовно ОСОБА_6 змінено в частині призначеного покарання.

Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, та покладенням обов`язків, відповідно до ч. 1, 3 ст. 76 КК України. В решті вирок залишено без зміни.

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 січня 2023 року касаційну скаргу прокурора задоволено частково. Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 15 липня 2022 року стосовно ОСОБА_6 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Чернігівськогоапеляційного суду від 11 травня 2023 року змінену апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволено. Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2022 року стосовно ОСОБА_6 змінено в частині призначеного покарання.

Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, та покладенням обов`язків, відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України. В решті вирок залишено без зміни.

Як установлено судами, згідно розстановки сил та засобів роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області з 06 серпня 2020 року до 07 вересня 2020 року поліцейські вказаного Управління ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у складі екіпажу «Вікінг 151» на службовому автомобілі марки «Мітсубіші Аутлендер», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснювали нагляд за безпекою дорожнього руху та охорону громадського порядку у м. Чернігові.

Під час виконання вищевказаними працівниками поліції своїх службових обов`язків 07 серпня 2020 року близько 01:00, ними виявлено дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП) за участю ОСОБА_6 , який керуючи автомобілем марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_2 , біля будинку №139 по проспекту Перемоги в місті Чернігові, здійснив наїзд на стовп вуличного освітлення з дорожнім знаком.

Перебуваючи на місці події, поліцейський ОСОБА_8 з метою з`ясовування обставин вказаної ДТП, перевірки документів та відібрання пояснень, підійшов до ОСОБА_6 , який знаходився неподалік місця ДТП біля будівлі Деснянського районного суду м. Чернігова, розташованої за адресою: м. Чернігів, проспект Перемоги, 141.

У ході спілкування з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою приховування своєї причетності до вчинення ДТП та уникнення адміністративної відповідальності, почав йти в невідомому напрямку, на законну вимогу поліцейського ОСОБА_8 не залишати місце пригоди не реагував та у відповідь почав погрожувати ОСОБА_8 фізичною розправою та висловлюватися нецензурною лайкою в бік останнього.

ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що ОСОБА_8 , який був одягнутий у форму поліцейського, є працівником правоохоронного органу та виконує свої службові обов`язки поліцейського, на його законні вимоги припинити протиправні дії щодо погроз в бік працівника правоохоронного органу та не залишати місце пригоди не реагував і продовжував зухвало себе поводити з явною неповагою до правоохоронних органів.

ОСОБА_6 , перебуваючи безпосередньо біля поліцейського ОСОБА_8 , маючи прямий умисел заподіяти працівнику правоохоронного органу під час несення служби тілесні ушкодження, умисно наніс останньому один удар рукою в область щелепи та не менше двох ударів в область тулубу, після чого схопив ОСОБА_8 за праву руку та повалив на асфальтне покриття, у результаті чого заподіяв йому легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор просила задовольнити касаційну скаргу прокурора, скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Засуджений та його захисник не підтримали касаційну скаргу прокурора, просили залишити її без задоволення, а судові рішення без зміни.

Мотиви Суду

Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК України Суд переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 345 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

З урахуванням меж перегляду Судом судових рішень та підстав для їх скасування або зміни, визначених у ч. 1 ст. 438 КПК України, касаційний перегляд здійснено в частині перевірки доводів, викладених у касаційній скарзі прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з положеннями ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд апеляційної інстанції не дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, вчиненим проти авторитету органів державної влади, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він має постійне місце проживання, неодружений, за місцем проживання характеризується позитивно, під наглядом в наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, раніше не судимий, обставину, яка обтяжує покарання, - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, та дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України у виді обмеження волі на мінімальний строк.

З урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який свою вину не визнав, перед потерпілим не вибачився, місцевий суд не знайшов підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Під час нового апеляційного розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції задовольнив змінену апеляційну скаргу останнього, та при призначенні ОСОБА_6 покарання врахував, як обставину, що пом`якшує покарання, визнання вини останнім, його щире каяття, жаль щодо вчиненого, відсутність реальної шкоди від його протиправних дій, відсутність претензій матеріального характеру у потерпілого, відшкодування завданої шкоди та вибачення.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду врахувала те, що ОСОБА_6 працевлаштований з серпня 2022 року, за місцем роботи характеризується позитивно, а також характеристику Благодійної організації «Всеукраїнський благодійний фонд «Іскра добра», посткримінальну поведінку ОСОБА_10 , який з вересня 2020 року і на час апеляційного розгляду до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, та звільнив обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням з максимальним іспитовим строком.

Доводи касаційної скарги прокурора заслуговують на увагу з огляду на таке. Суд апеляційної інстанції належним чином не мотивував свого рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, не зазначив достатніх підстав, з яких дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення та наслідків у виді заподіяння шкоди здоров`ю, не врахував, що ОСОБА_6 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, працюючи дільничним офіцером поліції сектору превенції Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області.

У судовому засіданні касаційного суду встановлено, що засуджений ОСОБА_6 на даний час звільнився з попереднього місця роботи, наразі не працює.

Той факт, що засуджений визнав свою вину, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого. Так, згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16к (провадження № 51-3612км18), щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Суд апеляційної інстанції, посилаючись у своєму рішенні на щире каяття, не зазначив, у чому саме воно полягало. Так, перевіряючи матеріали кримінального провадження, Судом встановлено, що під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 вину не визнавав та у вчиненому не каявся, а у поданій апеляційній скарзі просив кримінальне провадження щодо нього закрити через недоведеність його винуватості.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу, а висновки апеляційного суду про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням є передчасними.

Суд дійшов висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду провадження суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України, надати оцінку всім доводам апеляційних скарг та прийняти законне й обґрунтоване рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 11 травня 2023 року стосовно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3