ВИРОК

іменем України

Справа № 569/22106/23

21 березня 2024 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальне провадження №0001769 від 13 червня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рівне Рівненської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не судимого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6 ,

представника потерпілого та цивільного позивача адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2023 року, близько 00 години 20 хвилин, у темну пору доби та без опадів, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем марки Volvo V50, реєстраційний номер НОМЕР_1 , розпочинаючи рух на дворовій території будинку АДРЕСА_2 , в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3 та пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху), проявив неуважність до дорожньої обстановки, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, розпочав рух вперед та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який стояв нерухомо попереду автомобіля.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку середнього ступеня з наявністю лінійного перелому тім`яної та потиличної кісток зліва з переходом на великий потиличний отвір, поєднаної із зовнішнім ушкодженням-забоєм осадженням м`яких тканин лівої ділянки зліва, забійної рани лівої п`ятки, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Порушення ОСОБА_3 вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, який вимагає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та суспільно-небезпечними наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у інкримінованому злочині визнав повність і підтвердив, що при обставинах вказаних у вироку 11 червня 2023 року, близько 00 години 20 хвилин, у темну пору доби та без опадів, керуючи технічно-справним автомобілем марки Volvo V50, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_6 , оскільки був не уважним, бо двоє невідомих молодиків в стані алкогольного сп`яніння, перебували на даху автомобіля через, що не помітив потерпілого, який перебував перед правою передньою частиною автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та перебував без свідомості. Після події відразу намагався викликати швидку допомогу. В той вечір алкогольних напоїв не вживав. Потім до лікарні привіз батьків потерпілого. Через батька потерпілого намагався відшкодувати завдані збитки, однак не домовились. Потім потерпілий взагалі відмовився спілкуватись. До події з потерпілим мали дружні відносини, в той день святкували день народження потерпілого ОСОБА_6 .. Просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі та без позбавлення права керування транспортним засобом. Цивільний позов визнав частково, а саме в частині виплати матеріальної шкоди 3989 гривень та стягнення моральної шкоди у розмірі 40000 гривень.

Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 11 червня 2023 року, в кафе «Сокира» святкував день народження, вживав алкогольні напої, після закриття закладу збирався додому. Пізніше отямився в лікарні, де повідомили, що ОСОБА_3 здійснив наїзд на нього. Просив визначити розмір моральної та матеріальної шкоди, яку слід стягнути з ОСОБА_3 в межах пред`явленого цивільного позову.

Обставини справи, встановлені даним вироком, а саме місце, час, спосіб вчинення та наслідки злочину, форма вини i мотиви злочину ніким з учасників судового розгляду, в тому числі i самим обвинуваченим ОСОБА_3 не оспорюються.

Заслухавши думку учасників процесу, з`ясувавши правильне розуміння ними змісту обставин справи, а також те, що сумнівів у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України,що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і вважає вину ОСОБА_3 доведеною повністю .

Органом досудового слідства вірно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обставини справи, встановлені даним вироком, а саме, місце, час, спосіб вчинення та наслідки злочину, форма вини i мотиви злочину ніким з учасників судового розгляду, в тому числі i самим обвинуваченим ОСОБА_3 не оспорюються.

При призначенні покарання суд враховує, обставини при яких відбулась дорожньо-транспортна пригода, особу винного, який на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатране перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Перебував у тверезому стані.

Також, судом враховується, що потерпілий вживав велику кількість алкогольних напоїв, нічого не пам`ятає (з його слів). До події обвинувачений з потерпілим мали дружні стосунки.

Щире каяття та активне сприяння розкриттю даного злочину суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування покарання, але в умовах постійного контролю за його поведінкою органами пробації, а тому на підставі ст.75 КК України його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п.20, 21 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року, при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а і характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, а також обставини, які пом`якшують, обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку при призначенні покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Питання про доцільність призначення додаткового покарання вирішується з урахуванням обставин конкретної справи, даних про особу винного та інших обставин, які суд при вирішенні такого питання визнає необхідними для постановлення законного, справедливого та достатнього покарання.

Оцінивши в сукупності обставини справи з огляду на індивідуалізацію покарання, суд приходить до висновку про доцільність, в даному конкретному випадку, призначення ОСОБА_3 лише основного покарання без застосування додаткового, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Не призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 додаткове покарання, передбачене ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд враховує характер та обсяг допущених порушень Правил дорожнього руху, негативне ставлення обвинуваченого до вчиненого, те, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення кримінальних правопорушень проти безпеки руху та експлуатації транспорту, не притягувався, вчинений ним злочин відноситься до категорії необережних, беззаперечно визнав свою вину, щиро розкаявся, висловлює жаль з приводу вчиненого. Крім того, вчинене кримінальне правопорушення не спричинено зухвалими навмисними діями, направленими проти конкретної особи, обвинувачений не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, характеризується виключно позитивно. Також, суд вважає за необхідне вказати, що збереження за обвинуваченим права керування транспортними засобами значно розширить його можливості щодо заробітку, отримання доходу і як наслідок збільшить можливості здійснення відшкодувань потерпілому.

Потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди на його користь в сумі матеріальної шкоди 3989 гривень та стягнення моральної шкоди у розмірі 115000 гривень.

Вирішуючи пред`явлений потерпілими цивільні позови, суд повинен виходити з встановленого ст.60 ЦПК України обов`язку позивача довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.91 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я;

2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Ч.2 п.1 вищевказаної статті передбачає відповідальність за завдану моральну шкоду якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Стосовно заявлених позовних вимог, щодо стягнення моральної шкоди, то дані вимоги цивільного позивача слід задовольнити частково.

Відповідно роз`яснень даних в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість тілесних ушкоджень отриманих у дорожньо-транспортній пригоді, а саме:закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку середнього ступеня з наявністю лінійного перелому тім`яної та потиличної кісток зліва з переходом на великий потиличний отвір, поєднаної із зовнішнім ушкодженням-забоєм осадженням м`яких тканин лівої ділянки зліва, забійної рани лівої п`ятки, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, а також вимушені зміни у його житті, лікування, моральні переживання, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тому вважає, що суми вказані в цивільному позові є завищені.

Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.

Внаслідок дорожньо-транспортної події, яка сталася, позивачу довелося витрачати свій життєвий час та залучати значні власні фізичні, душевні, моральні зусилля, які були необхідними для відновлення попереднього стану.

Виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди до 60000 гривень на користь ОСОБА_6 , які слід стягнути з ОСОБА_3 , що відповідає характеру й обсягу понесених потерпілими моральних страждань.

Позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 3989 гривень задовольнити повністю.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, а тому вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення у виді арешту, застосованого ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2023 року.

Речові докази в справі, а саме: автомобіль марки Volvo V50, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 124, 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на засудженого такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 60000 (шістдесят тисяч) гривень моральної шкоди та 3989 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень матеріальної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог позивача відмовити.

Речові докази: автомобіль марки Volvo V50, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривень витрат на залучення експерта.

Скасувати арешт з автомобіля марки Volvo V50, реєстраційний номер НОМЕР_1 накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 15 червня 2023 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_8