г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/951/24
Номер провадження 1-кп/213/160/24
В И Р О К

Іменем України

19 березня 2024 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000017 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянки України, яка має базову середню освіту, офіційно не працюючої, не заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не маючої, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуваючої, інвалідності не маючої зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01.02.2024 приблизно о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебувала в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де разом з потерпілою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з її співмешканцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відпочивали. Під час спілкування між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стався конфлікт, в результаті чого у ОСОБА_3 раптово виник намір, спрямований на умисне завдання удару потерпілій ОСОБА_4 з мотивів гострої особистої неприязні. Реалізуючи вказаний раптово виниклий намір, діючи з прямим умислом, спрямованим на умисне заподіяння потерпілій ОСОБА_4 удару, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів гострої особистої неприязні до потерпілої ОСОБА_4 , приблизно о 10 годині 30 хвилин того ж дня, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , стоячи навпроти потерпілої ОСОБА_4 в присутності свідка ОСОБА_5 , нанесла потерпілій один удар кулаком правої руки в область грудної клітини, завдавши таким чином потерпілій ОСОБА_4 удару, який викликав у останньої фізичний біль і не спричинив тілесних ушкоджень.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченогоч. 1 ст. 126 КК України, за ознаками умисного завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, доведена поза розумним сумнівом, оскільки зазначені вище обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Частиною 2 ст. 382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Від прокурора надійшло клопотання, у відповідності до положень ст.ст.381, 382 КПК України, він просить суд розглянути кримінальне провадження у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Окрім того, згідно з заявою обвинуваченої щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеної за участі захисника, обвинувачена беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст 126 КК України, та погодилась із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті. Також, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку та погодилась на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього письмові докази, які, відповідно до положень ст.ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, суд, зважаючи на положення ч.ч.1,2 ст.382 КПК України, встановив, що органом досудового розслідування об`єктивно та достовірно встановлені обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, правильно кваліфікованогоза ч. 1 ст. 126 КК України, за ознаками умисного завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Призначаючи покарання обвинуваченому відповідно до ч.1 ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, не заміжньої, дітей не має, офіційно не працює. За місцем проживання скарг не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, інвалідності не має, характеризується посередньо. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. З огляду на викладене суд вважає, що покарання обвинуваченій слід призначити у виді штрафу.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст. ст.368, 370, 371, 373, 374, 381,382, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Запобіжний захід не обирати.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням в справі.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку учасниками судового провадження, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1