Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1049/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 та продовжено відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишів, Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого, -

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 квітня 2024 року включно, без визначення розміру застави,-

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за адресою: АДРЕСА_2 . За неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просить встановити розмір застави в сумі, що відповідає 80 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вказує, що даний запобіжний захід є занадто суворим, а застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю буде ефективним для запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КК України. Вважає, що у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді відсутні будь-які докази, які б свідчили, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам. Зазначає, що ОСОБА_8 позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, проживає з сім`єю, а тому намірів переховуватись від органу досудового розслідування та суду не має. Стверджує, що ризики незаконного впливу на свідків та потерпілих спростовуються тим, що з більшістю свідків підозрюваний не знайомий, крім того всі свідки допитані під час досудового розслідування.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що 05.02.2024 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням, в якому просив продовжити строк застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що СУ ГУНП в Житомирській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000247 від 29.04.2016 року (до об`єднання №0000373 від 14.07.2023 року) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 342, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 345, ст. 386 КК України, зокрема за підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у тому, що діючи на виконання спільного умислу, спрямованого на створення і діяльності злочинної організації, а також вчинення у її складі в якості керівника злочинів, ОСОБА_11 досяг домовленості з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про спільне залучення до участі у злочинній організації інших осіб, на яких буде покладено виконання конкретних ролей, спрямованих в цілому на досягнення злочинних цілей, щодо незаконного заволодіння грошовими коштами шляхом вимагання, а також на забезпечення ієрархічних взаємовідносин між учасниками злочинної організації, та на доведення всім учасникам - плану злочинної діяльності злочинної організації.

Таким чином, зазначена злочинна організація характеризувалась наявністю загального керівництва (лідера) в особі ОСОБА_11 , чітко визначеної підпорядкованості йому особисто безпосередніх керівників структурних частин (груп осіб) орієнтованих на вчинення вимагання чужого майна, а саме: ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , які узгоджували з ним вчинення кожного злочину, при необхідності спільно планували їх вчинення та доповідали про результати їх вчинення по завершенню, передавали отримані від вчинення злочинів кошти та майно для загального розподілу; забезпечували тісний, безперервний зв`язок між вищими та нижчими членами злочинної організації.

На виконання розробленого заздалегідь та узгодженого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 плану створення злочинної організації та її подальшої злочинної діяльності, спрямованої на вчинення корисливих злочинів проти власності, інші учасники угруповання, під їх керівництвом, повинні були знаходили громадян із соціально вразливих верств населення, які фізично не розвинені та не можуть дати відсіч у разі вчинення відносно них протиправних дій, після чого шляхом застосування насильства та погроз його застосування, здійснювали вимагання грошових коштів, при цьому вимагали суми, які фактично потерпілі не мають змоги сплатити, з метою подальшого утримання потерпілих у «борговому» становищі, вимагаючи при цьому в них надумані «відсотки» за прострочені платежі при неіснуючих заборгованостях.

Таким чином, у точно невстановлений досудовим розслідуванням день та час, однак не пізніше листопада 2017 року після того, як ОСОБА_11 досяг домовленості з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про їх безпосередню участь у діяльності злочинного об`єднання, а також функціонування під їх керівництвом структурних частин (груп осіб) у злочинній організації, про що останні розробили вищевказаний план злочинної діяльності та приступили до його реалізації.

ОСОБА_15 , як керівник структурної частини злочинної організації очолюваної ОСОБА_11 вчинив умисні дії, які виразились у незаконному позбавленні волі двох осіб, що супроводжувалося заподіянням їм фізичних страждань, вчинене злочинною організацією, вчинив умисні дії, які виразились вимозі передачі чужого майна, поєднане з погрозою насильства щодо близького родича потерпілого, вчинене повторно, злочинною організацією, вчинив умисні дії, які виразились у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, поєднаного з насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинене повторно, злочинною організацію, в умовах воєнного стану, вчинив умисні дії, які виразились у придбані та зберіганні бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, вчинив умисні дії, які виразились у придбані та зберіганні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, вчинив умисні дії, які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з особливою жорстокістю.

15.08.2023 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 16.08.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч. 1 ст.263 КК України.

17.08.2023 року Корольовським районним судом м. Житомира до підозрюваного ОСОБА_14 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

У подальшому, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_16 неодноразово продовжувався, востаннє 10.01.2024 Корольовським районним судом м. Житомира строком до 15.02.2024 включно, без визначення розміру застави.

08.12.2023 року у відповідності до вимог ст.ст. 276-279 КПК України ОСОБА_16 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.146, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України.

19.01.2024 року у відповідності до вимог ст.ст. 276-279 КПК України ОСОБА_16 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: п.4 ч.2 ст.115, ч.2 ст. 255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.146, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України.

26.01.2024 року досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, матеріали кримінального провадження відкриті стороні захисту для ознайомлення.

Подане клопотання мотивоване необхідністю скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, вручити вказані процесуальні документи стороні захисту та направити до суду, що не можливо зробити до закінчення строку дії попередньої ухвали, якою застосовано до ОСОБА_14 тримання під вартою.

Враховуючи обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, дані про особу підозрюваного, а також те, що продовження тримання під вартою зможе запобігти вказаним ризикам та належним чином забезпечить проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор подає не пізніше, ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч.2 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Положеннями ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 зазначеного закону, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; його репутацію та майновий стан, наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Крім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи, завжди має бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено у разі засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вищевказаних вимог закону дотримався та здійснив аналіз доказів, які дають достатні підстави вважати повідомлену ОСОБА_8 підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.4 ч.2 ст.115, ч.2 ст. 255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.146, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України обґрунтованою.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, стороною захисту не оспорюється

Крім того, слідчій суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких останній підозрюється, можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою схилити останніх до відмови від показань, можливість перешкоджати кримінальному провадженню шляхом знищення, приховування речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин злочинів, які на теперішній час слідством не віднайдені, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також можливість підозрюваного продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, ураховуючи багатоепізодність злочину, та те, що на даний час на розгляді в Кузнєцовському міському суді Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000145 від 02.08.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.258, ч.1 ст.263 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , даних про особу останнього, слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність зазначених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тому вважає доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності вказаних ризиків безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника про необхідність визначення розміру застави, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до п.1, 4 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави.

Доводи апеляційної скарги захисника по те, що підозрюваний ОСОБА_8 позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не свідчать про зменшення ризиків, встановлених слідчим суддею, а лише характеризують особу.

Крім того, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого вже було надано оцінку вказаним доводам сторони захисту.

Посилання захисника на можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, колегія суддів також вважає безпідставними з урахуванням стадії кримінального провадження та обставин інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень. До того ж сторони підтвердили, що наданий час виконуються дії, передбачені ст.290 КПК України, для чого потрібен певний час.

Більш того, стороною захисту не доведено наявності достатніх стримуючих факторів від порушень ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Разом з тим, апеляційний суд вважає невірним визначення слідчим суддею строку тримання під вартою до 12.04.2024 року включно.

Відповідно ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

В такому разі строк тримання під вартою, який не перевищує 60 днів, обраховується з 12 лютого 2024 року до 11 квітня 2024 року (включно).

Відповідно ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати і постановити нову ухвалу.

На підставі викладеного, ухвалу слідчого судді слід скасувати в частині визначення строку тримання під вартою і постановити нову ухвалу, якою визначити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2024 року, якою продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 12.04.2024 включно без визначення розміру застави скасувати в частині строку тримання під вартою.

Постановити нову ухвалу в цій частині, якою продовжити підозрюваному ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11 квітня 2024 включно.

В інший частині ухвалу залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: