Справа № 548/1239/24
Провадження №1-кп/548/185/24
У Х В А Л А

про закриття кримінального провадження

(повний текст)

24.06.2024 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол кримінальне провадження № 0000022 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новокузнецьк, Кемеровської області, РФ, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, працюючого старшим інспектором служби безпеки СП ТОВ «Нива Переяславщини», одруженого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не маючий, раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку , передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Хорольського районного суду Полтавської області на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000022 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку , передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

22.05.2024 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000022 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку , передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 06.05.2017 ОСОБА_4 звернувся до Новомиргородської міської ради Кіровоградської області з метою затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у приватну власність загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

Наказом №11-4716/14-17-СГ від 31.05.2017 Головним управлінням Держгеокадстру в Кіровоградській області затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером :02:001:5110, яка знаходиться на території Новомиргородської міської ради Кіровоградської області.

Право власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_4 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.06.2017.

Таким чином, ОСОБА_4 у вказаний спосіб реалізував своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності в розмірі 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з чим, в силу вимог ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України, право на повторне отримання земельної ділянки в розмірі 2,0 га для ведення особистого селянського господарства у подальшому не мав.

Разом з тим, 25 листопада 2019 року ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що згідно вимог ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання, а також те, що він раніше використав своє право на отримання земельної ділянки із земель державної власності в розмірі 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, маючи умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману земельною ділянкою державної форми власності, діючи умисно, з корисливих мотивів, подав до Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області, яке розташоване за адресою: м. Полтава, вул. Уютна, 23, посвідчену особистим підписом заяву від 25.11.2019 про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства на території Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, до якої умисно вніс завідомо неправдиві відомості про юридично значимий факт, а саме про те, що він раніше не скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи свої дії, 31.03.2020 подав до Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області посвідчену особистим підписом заяву про затвердження раніше розробленого проекту землеустрою відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності площею 1,9870 га та передачі її у власність, яка розташована на території Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, з кадастровим номером :00:009:0081.

На підставі поданих ОСОБА_4 заяв Головним управління Держгеокадастру у Полтавській області, будучи впевненим в обов`язковості передачі земельної ділянки останньому, відсутності підстав для відмови у виділені ділянки, правдивості наданої інформації, видано наказ №10477-сг від 15.04.2020 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким затверджено раніше розроблену документацію щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності площею 1,9870 га, на території Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавської області та надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :00:009:0081 для ведення особистого селянського господарства.

Право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.05.2020.

Внаслідок вказаних умисних протиправних дій ОСОБА_4 довів правопорушення до кінця, отримав можливість володіти та розпоряджатися майном у виді земельної ділянки в межах Хорольського району Полтавської області на території Трубайцівської сільської ради площею 1,9870 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :00:009:0081, ринкової вартістю 61212,48 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав. Водночас обвинуваченим в ході підготовчого судового розгляду подано письмове клопотання про закриття кримінального провадження стосовного нього на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, в якому просить з наведених підстав звільнити його від кримінальної відповідальності.

Прокурор в судовому засіданні щодо задоволення клопотання обвинуваченого не заперечив, оскільки таке відповідає вимогам закону, є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, просив його задоволити.

Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що подане обвинуваченим клопотання слід задоволити з наступних підстав.

За змістом п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

За змістом п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.8 ст.284 КПК України закриття провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 даної статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Так, ОСОБА_4 , обвинувачений за ч.1 ст.190 КК України, підтримав подане його клопотання про закриття кримінального провадження щодо нього та звільнення його від кримінальної відповідальності, йому роз`яснено право наполягати на загальному порядку розгляду справи, проти чого він категорично заперечив, наполягаючи на закритті кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки, визначені у п.п.1-5 ч.1 ст.49 КК України залежно від тяжкості кримінальних правопорушень.

При цьому, згідно з ч.ч.2, 3 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років; перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч.5 ст.49 КК України давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є вчинення кримінального правопорушення, сплив визначених законом строків з часу його вчинення, врахування положень про зупинення і переривання строків давності, вчинення злочину, який не підпадає під категорії, визначені ч.5 ст.49 КК України.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Як вбачається з обвинувального акту, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відбулося у період з листопада 2019 року до 26 травня 2020 року.

Інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, з урахуванням положень ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, за вчинення яких може бути призначено покарання у виді обмеження волі, відповідно, до нього застосовується визначений у п.2 ч.1 ст.49 КК України трирічний строк давності, який, враховуючи, що такий проступок згідно обвинувального акту вчинено в період з листопада 2019 року до 26 травня 2020 року, завершився . Обвинувачений ОСОБА_4 наполіг на поданому до суду клопотанні про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, дав згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вказуючи на розуміння наслідків такого закриття і небажання надалі продовжувати кримінальне провадження для доведення своєї невинуватості. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, не відноситься до переліку злочинів, визначених у ч.5 ст.49 КК України, до яких давність не застосовується. Підстав для зупинення чи переривання строків давності за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачений, немає.

Тому з урахуванням наведеного перешкод для задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України немає.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», за наявності передбачених у ст. 49 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Також відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду в постанові від 19.11.2019 р. в справі №345/2618/16-к зроблено висновок про те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. При цьому, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

Відносно заявленого прокурором цивільного позову про визнання недійсним наказу, скасуваннядержавної реєстрації права власності, визнання недійсним договору оренди, повернення земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений цивільний позов про визнання недійсним наказу, скасуваннядержавної реєстрації права власності, визнання недійсним договору оренди, повернення земельної ділянки, необхідно залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів у справі слід вирішити у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 128, 314-317 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000022 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку , передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000022 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 90 КК України.

Цивільний позов про визнання недійсним наказу, скасуваннядержавної реєстрації права власності, визнання недійсним договору оренди, повернення земельної ділянки - залишити без розгляду. Роз`яснити позивачу, що особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Речові докази:

- проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки :00:009:0081 ;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.06.2020, індексний номер витягу 210963261;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 01.06.2020, індексний номер витягу 210963525;

- оригінал договору оренди від 16.04.2020, укладений між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_4

- витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ020 від 20.03.2020;

- наказ №10477-СГ від 15.04.2020 року про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність;

- копії заяви ОСОБА_4 із викопіюванням від 25.11.2019 року;

- копія наказу №12962-СГ від 11.12.2019 року;

- заява ОСОБА_4 від 31.03.2020 року;

- копія наказу № 10477-СГ від 15.04.2020 року;

- копія відповіді листа за вихідним №1165/432-24-0.163 від 19.04.2024 року;

- договір оренди землі 16.04.2020 р. №б/н між ОСОБА_4 та ФОП Голобородько

- наказ №11-2813/14-17-СГ від 17.03.2017;

- заява ОСОБА_4 від 09.02.2017 року із додатками;

- копія заяви ОСОБА_6 від 19.05.2017 року;

- копія наказу № 11-4716/14-17-СГ від 31.05.2017 року, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000022 ;

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1