Справа № 751/1931/24 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4300/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора -ОСОБА_6

обвинувачених (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисників (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

захисників - ОСОБА_16 , ОСОБА_17

перекладача (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000087 від 24.05.2022 року за апеляційною скаргою начальника відділу Чернігівської обласної прокуратури на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 травня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 травня 2024 року обвинувальний акт з додатками за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1, ч. 2 ст. 255-1 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255-1 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України, повернуто прокурору Чернігівської обласної прокуратури як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Вказане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України сформульоване у обвинувальному акті обвинувачення стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не є конкретним, оскільки у ньому зазначаються узагальнені фрази та низка понять, притаманних певній субкультурі (таких як: «бродяга», «злодійські поняття», «смотрящий», «общак» тощо), котрі не мають відповідного визначення у кримінальному праві, і за своїм змістом є оціночними поняттями та можуть мати різне тлумачення, що свідчить про те, що обвинувальний акт не містить всіх обов`язкових, передбачених Кримінальним кодексом України, ознак складу злочину, а призначення судового розгляду за ним буде порушенням права обвинувачених на захист, і в подальшому позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченим суть обвинувачення на виконання вимог ст. 348 КПК України, та розглянути кримінальне провадження в його межах. Також суд вказав, що зазначення в обвинувальному акті про дії інших конкретних осіб, а саме про ОСОБА_19 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_19 ») та ОСОБА_21 (кримінальне прізвисько - « ОСОБА_21 »), яким не пред`явлено обвинувачення в даному кримінальному провадженні, порушує принцип невинуватості та не узгоджується із практикою ЄСПЛ, у висновках якого відображена заборона формування передчасної позиції, яка б відображала думку про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буде доведена відповідно до закону. Зазначив, що невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 17 та п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, свідчить про існування перешкод для призначення кримінального провадження до судового розгляду, що також є підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Крім того, суд наголосив, що на стадії підготовчого провадження не розглядались та не вирішувались питання щодо доведеності вини обвинувачених та достатності зібраних для цього доказів, а також не вирішувалось та не з`ясовувалось наперед питання про кваліфікацію дій обвинувачених, а лише констатувалось, що для вирішення цих питань в обвинувальному акті відсутні необхідні відомості, наявність яких вимагає КПК України, встановлені порушення права на захист обвинувачених, та порушення презумпції невинуватості відносно інших осіб, прізвища яких зазначено в обвинувальному акті, однак в рамках даного кримінального провадження не було висунуто обвинувачення, а тому відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України повернув обвинувальний акт прокурору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій указав про незаконність оскаржуваної ухвали у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначив про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд на стадії підготовчого судового засідання вже надає оцінку фактичним обставинам кримінального правопорушення без дослідження висновків судових лінгвістичних (сематико-текстуальних) експертиз, коли зазначає про те, що в обвинувальному акті вживають поняття, притаманні певній субкультурі. Крім того вказав, що наявність у ОСОБА_19 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_19 ») та ОСОБА_21 (кримінальне прізвисько - « ОСОБА_21 ») лише статусу - суб`єкта підвищеного злочинного впливу, в тому числі «вора в законі» не передбачає кримінальної відповідальності за ст. 255-1, 255-2 КК України, оскільки вказані особи зазначені на підтвердження статусу ОСОБА_7 , який організував та очолив організовану групу з метою вимагання грошових коштів в осіб, які утримувалися в слідчому ізоляторі та їх родичів. Також зазначив, що при затвердженні обвинувального акту прокурором не було допущено порушень п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України щодо зазначення анкетних відомостей кожного обвинуваченого. Відтак просив скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В запереченнях на апеляційну скаргу, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_14 вказав про необґрунтованість вимог апеляційної скарги прокурора та відсутність підстав для її задоволення. В обґрунтування доводів зазначив, що ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору є законною, оскільки суд не вирішував питання щодо доведеності вини обвинувачених, достатності зібраних для цього доказів, а також про кваліфікацію дій обвинувачених, а лише констатував, що для вирішення цих питань в обвинувальному акті відсутні необхідні відомості, наявність яких вимагає КПК України, встановлені порушення права на захист обвинувачених, та порушення презумпції невинуватості відносно інших осіб, прізвища яких зазначено в обвинувальному акті, однак в рамках даного кримінального провадження не було висунуто обвинувачення.

В запереченнях на апеляційну скаргу, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_16 вказав, що ухвала Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 травня 2024 року є законною та постановленою з урахуванням всіх обставин справи, а тому апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення. В обґрунтування вимог поданих заперечень зазначив, що в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення і відсутня правова кваліфікація кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, до підписання обвинувального акта слідчий зазначив, що він вже затверджений прокурором, в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України не вказані поштові індекси за місцем проживання обвинуваченого, а долучений до обвинувального акта реєстр матеріалів досудового розслідування не містить номеру, найменування процесуальних дій та не розкриває зміст протоколів слідчих дій, а тому повернення обвинувального акта прокурору буде відповідати вимогам ст. 2 КПК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу, обвинувачений ОСОБА_7 також вказав, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення, оскільки Деснянський районний суд м. Чернігова прийняв обґрунтоване та вмотивоване рішення про повернення обвинувального акта прокурору з огляду на те, що обвинувальний акт містить порушення та не відповідає встановленим КПК України вимогам.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги;

обвинувачених та їх захисників, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Однак, з вказаним висновком суду колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, а саме: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого; 3) анкетні відомості кожного потерпілого; 3-1) анкетні відомості викривача; 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта; 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складання та затвердження.

Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000087 від 24.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які слідчий, прокурор вважали встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване обвинувачення, тобто, викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор, також обвинувальний акт містить зазначення інших відомостей, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому посилання суду першої інстанції, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, є безпідставним.

Колегія суддів вважає не у повній мірі обґрунтованими доводи суду першої інстанції про те, що сформоване в обвинувальному акті обвинувачення стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не є конкретним, оскільки містить фрази та поняття, притаманні певній субкультурі, котрі не мають відповідного визначення у кримінальному праві і за своїм змістом є оціночними поняттями та можуть мати різне тлумачення, що свідчить про відсутність в обвинувальному акті всіх обов`язкових, передбачених Кримінальним кодексом України, ознак складу злочину, внаслідок чого неможливо належним чином роз`яснити суть обвинувачення. Так, в обвинувальному акті викладені ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, а відтак і сформульоване відповідне обвинувачення, тобто викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор. Втручання суду у це обвинувачення або надання йому правової оцінки на цій стадії кримінального провадження законом не передбачено, а тому доводи прокурора про те, що суд на стадії підготовчого судового засідання вже надав оцінку фактичним обставинам кримінального правопорушення, коли вказав про вживання в обвинувальному акті фраз та понять, притаманних певній субкультурі, без дослідження висновків судових лінгвістичних (сематико-текстуальних) експертиз, колегія суддів вважає слушними.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що у ході підготовчого судового засідання суд позбавлений можливості давати оцінку сформульованому обвинуваченню з точки зору його повноти та обґрунтованості.

Вказівка в обвинувальному акті про дії інших конкретних осіб, а саме про ОСОБА_19 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_19 ») та ОСОБА_21 (кримінальне прізвисько - « ОСОБА_21 »), яким не пред`явлено обвинувачення в цьому кримінальному провадженні, дійсно є порушенням загальних засад кримінального провадження, зокрема презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, однак у цьому випадку не є обґрунтованою підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки зазначення дій вказаних осіб в обвинувальному акті зумовлене необхідністю кращого розуміння суті обвинувачення в контексті статей кримінального закону, які інкримінуються обвинуваченим, та не позбавляє суд можливості самостійно знеособити імена вказаних осіб у процесуальних документах задля недопущення порушення їх прав, що за таких умов не перешкоджатиме призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

Посилання захисника ОСОБА_16 на відсутність в обвинувальному акті поштових індексів за місцем проживання обвинуваченого не є підставою для повернення обвинувального акту, оскільки не перешкоджає призначенню справи до судового розгляду.

Крім того, частиною 4 ст. 291 КПК України передбачено приєднання до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування без будь-яких вимог щодо змісту цього документа. Отже, не зазначення у реєстрі матеріалів досудового розслідування певної інформації не може бути розціненим як невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, тобто не може слугувати підставою для повернення обвинувального акта прокурору, а тому доводи захисника ОСОБА_16 в цій частині також є необґрунтованими, як і доводи про підписання обвинувального акта вже після його затвердження прокурором, оскільки вказана обставина не знайшла свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що невідповідність обвинувального акта вимогам, які передбачені для обвинувального акта відповідними положеннями КПК України є вичерпною підставою для повернення обвинувального акта. Тому інші недоліки досудового розслідування при їх встановленні, в тому числі і такі, які стосуються порушення прав учасників кримінального провадження, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підстав невідповідності його вимогам КПК.

Таким чином, під час апеляційного розгляду колегією суддів не було встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,які б перешкоджали суду першої інстанції призначити кримінальне провадження до судового розгляду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість повернення обвинувального акта є слушними, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України - скасуванню з поверненням матеріалів провадження до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314-317 КПК України.

Враховуючи, що запобіжні заходи у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які були застосовані ухвалами Київського апеляційного суду від 31.05.2024р. та Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31.05.2024р. відповідно, якими обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 29.07.2024р. включно та обвинуваченому ОСОБА_10 до 27.07.2024р. включно продовжують діяти, колегія суддів не вбачає підстав втручатися в рішення судів в цій частині, а тому запобіжні заходи у виді тримання під вартою щодо вказаних обвинувачених необхідно залишити без змін в межах строку, визначеного в зазначених ухвалах судів.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу начальника відділу Чернігівської обласної прокуратуризадовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 травня 2024 року, якою обвинувальний акт з додатками повернуто прокурору - скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314 - 317 КПК України.

Запобіжні заходи у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 залишити без змін в межах строку, визначеного в ухвалах судів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4