Справа № 749/149/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/186/24
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000515 від 19.10.2022 р., за апеляційними скаргами прокурора та захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2023 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хотуничі, Щорського (нині Корюківського) району Чернігівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч. 2 ст. 194 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_6 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 115 КК України - 10 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 194 КК України - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 13 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто, з 20.10.2022 року.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання час перебування його під вартою з 20.10.2022 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді тримання під вартою.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням у кримінальному провадженні експертиз, на загальну суму 15102,40 грн.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, близько 00 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у домогосподарстві, належному ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння смерті потерпілому та бажаючи їх настання, з мотивів особистих неприязних стосунків, з метою умисного протиправного заподіяння смерті, здійснив один постріл із гладкоствольної рушниці, яку тримав у своїх руках, в область нижньої правої кінцівки та один постріл у голову ОСОБА_9 . Від отриманих тілесних ушкоджень останній помер на місці події. Згідно висновку експерта № 83 від 28.01.2023 смерть ОСОБА_9 настала внаслідок вогнепального поранення голови та правого стегна.

Також, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, близько 01 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у домогосподарстві, належному ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, поводячись агресивно, висловлюючись нецензурною лайкою та погрожуючи вбивством ОСОБА_10 , усвідомлюючи та достовірно знаючи, що висловлені ним погрози та його дії здатні викликати побоювання за своє життя та здоров`я останньої, тримаючи в руках гладкоствольну рушницю, у присутності ОСОБА_10 здійснив один постріл у вхідні двері до приміщення кухні із прибудови (веранди), в результаті чого в дерев`яних дверях утворився наскрізний отвір від вогнепального пострілу. Погрози вбивством з боку ОСОБА_7 та його злочинні дії ОСОБА_10 сприймалися, як конкретні та реальні, і такі, що можуть здійснитися.

Крім того, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, близько 01 год. 50 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у домогосподарстві, належному ОСОБА_11 , що за адресою: АДРЕСА_4 , діючи повторно, умисно, поводячись агресивно, висловлюючись нецензурною лайкою та погрожуючи вбивством ОСОБА_11 , усвідомлюючи та достовірно знаючи, що висловлені ним погрози та його дії здатні викликати побоювання за своє життя та здоров`я останнього, тримаючи в руках гладкоствольну рушницю, здійснив один постріл у вхідні дерев`яні двері до будинку, в результаті чого у дверях утворився наскрізний отвір від вогнепального пострілу. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_11 здійснив один постріл у стелю прибудови (веранди) із вищезазначеної рушниці, внаслідок чого від вогнепального пострілу утворилися отвори та посічення: у дверному отворі зверху, що із прибудови (веранди) до вітальні, та у стелі прибудови (веранді), після чого, ОСОБА_7 , пройшовши до кімнати № 1 будинку, тримаючи в руках вищезазначену рушницю, здійснив ще один постріл у підлогу, в результаті чого утворився наскрізний отвір від вогнепального пострілу. Погрози вбивством з боку ОСОБА_7 та його злочинні дії ОСОБА_11 сприймалися як конкретні та реальні, і такі, що можуть здійснитися.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 30.08.2023 року звернулись до суду з клопотаннями щодо закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України у зв`язку з відмовою потерпілих від підтримання приватного обвинувачення.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 06.09.2023 року кримінальне провадження №0000515 від 19.10.2022 р. в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч. 1. ст. 129 КК України закрите, у зв`язку з відмовою потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 від підтримання приватного обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1. ст. 129 КК України.

Також, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, близько 04 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи прямий умисел, направлений на знищення чужого майна, з мотивів приховання слідів вчиненого ним раніше злочину, а саме вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи відповідні суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прибув до будинку, належного ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де, через незамкнені вхідні двері, проник до його середини, та за допомогою стороннього джерела вогню, здійснив підпал речей, котрі знаходились у прибудові (веранді), внаслідок чого сталась пожежа, в результаті якої, згідно звіту про причину виникнення пожежі від 19.10.2022, вогнем знищено покрівлю, перекриття по всій площі, пошкоджено стіни по всій площі будинку, а також речі домашнього вжитку, внаслідок чого, згідно висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-19/125-22/9157-БТ від 26.12.2022, вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок пожежі, складає 992 319 грн. 00 коп., таким чином заподіявши майнову шкоду в особливо великих розмірах.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 , просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

З мотивувальної частини вироку виключити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 129 КК України, та обтяжуючу покарання обставину, вчинення злочину особою повторно.

Речові докази, мобільний телефон марки «NOKIA», модель RM-1133, яким користувався ОСОБА_9 повернути потерпілій ОСОБА_12 , мобільний телефон марки «Meіzu», яким користувався ОСОБА_7 , повернути ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх вимог вказав, що ОСОБА_7 обвинувачувався за ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст.115, ч. 2 ст. 194 КК України.

По обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 129 КК України ухвалою Щорського районного суду від 06.09.2023 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відмовою потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 від підтримання приватного обвинувачення, тобто, в цьому випадку у подальшому суд розглядав лише обвинувачення за ч. 1 ст. 115 та ч. 2 ст. 194 КК України, про що правильно вказано у вступній частині вироку. Однак всупереч ч. 3 ст. 374 КПК України вказав його у мотивувальній частині вироку, як таке, що встановлено судом.

Тому виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 129 КК України підлягає виключенню з вироку.

Крім того, у обвинувальному акті було вказано обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину повторно, яка стосувалася обвинувачення за ст. 129 КК України, проте ухвалою суду від 06.09.2023 року кримінальне провадження в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 129 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілих від обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 не судимий, до кримінальної відповідальності за ст. ст. 115, 194 КК України раніше не притягувався. Таким чином, суд у вироку безпідставно визнав обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно, тому вона підлягає виключенню. Виключення з вироку вказаної обтяжуючої покарання обставини за ч. 1 ст.129 КК України не впливає на справедливість призначення покарання. Також на порушення вимог п. 12 ст. 368 КПК України, судом невірно вирішено питання про долю речових доказів - мобільних телефонів марки «NOKIA» та «Meіzu», так як неправильно встановлено власників вказаних мобільних телефонів та необґрунтовано прийнято рішення по одному з них щодо його конфіскації.

Мобільних телефонів марки «Meіzu», яким користувався обвинувачений, не був знаряддям та засобом вчинення кримінального правопорушення, не містив будь-яких слідів вчинення злочину, тому він підлягає поверненню останньому.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 закрити.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що обвинувачений своєї вини категорично не визнав, так як інкримінованого злочину не скоював, а вбивство вчинив свідок ОСОБА_13 , а версія його підзахисного про вчинення ОСОБА_13 вбивства ОСОБА_9 та підпалу його будинку не була спростована добутими доказами.

Допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 не показали, що були очевидцями того, що ОСОБА_7 вчинив вбивство та здійснив підпал будинку.

Письмовими доказами, на які суд 1 інстанції посилається у вироку, вина його підзахисного не підтверджується, та взагалі спростовується.

Зокрема, у звіті головного інспектора Корюківського РВ ГУ ДСНС України вказано, що ймовірною причиною пожежі є підпал. Такі висновки є припущенням.

У висновку експерта від 27.12.2022 року зазначено, що встановити точні геометричні координати осередку пожежі в житловому будинку, джерело запалювання, причину виникнення пожежі встановити не виявляється можливим по причинам, вказаним в дослідницькій частині.

Зазначені обставини, на думку апелянта, спростовують обвинувачення в умисному підпалі житлового будинку, та можуть свідчити, що відбулося самозаймання та що його вчинив ОСОБА_13 , а може відбулося замикання в електромережі.

Показання свідка ОСОБА_13 , які є основним доказом вини ОСОБА_7 , викликають сумніви, вони є непослідовними та суперечать іншим доказам по справі. Крім того, вказаний свідок намагався в ході досудового розслідування оговорити його підзахисного. Показання свідка ОСОБА_13 викликали сумніви і у слідчого, бо йому було запропоновано пройти опитування з використанням поліграфа.

Зважаючи на показання свідка ОСОБА_13 , його підзахисний заявив клопотання про призначення свідку судово-психіатричної експертизи, бо стан свідка викликає певні сумніви, проте суд безпідставно відмовив у його задоволенні.

Вказує, що показання свідка ОСОБА_13 щодо вчинення вбивства ОСОБА_7 суперечать іншим доказам по справі, на які суд уваги не звернув.

Зокрема, всі допитані свідки вказали, що в день вбивства ОСОБА_13 був взутий у колоші, тому під час пред`явлення речей для впізнання ОСОБА_13 впізнав колоші та рушницю. Згідно показань ОСОБА_13 він намагався у печі спалити калоші та гільзи після вбивства. З показань свідка ОСОБА_10 встановлено, що після візиту до ОСОБА_11 вона разом з обвинуваченим прийшли до нього додому, а ОСОБА_15 забрав рушницю і кудись пішов, обвинувачений ліг спати, а вранці свідок бачила, як горить будинок ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_14 показала, що вранці вона бачила, як ОСОБА_13 заходить до їх двору з рушницею, також він повідомив їй, що спалив «предателя».

Висновками судових експертиз також не доводиться вина його підзахисного.

Крім того, суд безпідставно послався як на доказ вини його підзахисного на протокол про результати НСРД від 13.12.2022 року, зміст якого не підтверджує причетність ОСОБА_7 до вчинення вбивства.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 прокурор вважав доводи сторони захисту необґрунтованими, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу захисника, проти задоволення апеляційної скарги прокурора не заперечували.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні суду 1 та апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_7 заперечив свою причетність до інкримінованих злочинів та показав, що у жовтні 2022 року, точної дати та часу не пам`ятає, протягом дня за місцем свого проживання вживав спиртні напої разом з матір`ю ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та його знайомим ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 . Того дня приїжджали працівники поліції та оштрафували його за зберігання самогону. Після того як вони залишились удвох з ОСОБА_13 , останній запропонував йому поїхати до ОСОБА_9 . ОСОБА_13 зайшов до будинку померлого, з собою у нього була рушниця. Він також заходив до будинку ОСОБА_9 , проте вийшов з нього та більше не заходив. Через деякий час з будинку ОСОБА_9 вийшов ОСОБА_13 . Вони поїхали у справах. По дорозі ОСОБА_13 попрохав зупинити мопед та вистрелив з рушниці один раз у повітря. Рушниця знаходилась у ОСОБА_13 , а оскільки він нею розмахував, то він її забрав. Через деякий час він разом з ОСОБА_21 , з якою зустрілися, поїхати до нього додому, а ОСОБА_13 з рушницею кудись пішов та незабаром повернувся. Приблизно у 7 годині ранку йому зателефонував ОСОБА_22 та повідомив, що у ОСОБА_26 згорів будинок. Після цього прийшов ОСОБА_13 та сказав йому, що він застрелив ОСОБА_9 та підпалив його будинок. Наполягав на тому, що з ОСОБА_9 був у дружніх відносинах, ОСОБА_9 він не вбивав, будинок не підпалював, вважає що це зробив ОСОБА_13 .

Такі показання обвинуваченого ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження ні під час досудового розслідування, ні судового розгляду, ні в ході апеляційного перегляду, адже повідомлені обвинуваченим обставини щодо його непричетності до вчинення інкримінованих кримінальним правопорушенням суперечать здобутим доказам та встановленим обставинам.

Зокрема, допитаний судом 1 інстанції свідок ОСОБА_13 показав, що був очевидцем скоєння ОСОБА_7 вбивства ОСОБА_9 . Він разом з обвинуваченим, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до будинку ОСОБА_9 . Обвинувачений взяв із собою рушницю та патрони, які зберігалися у нього вдома. При цьому обвинувачений повідомив потерпілого, що він повідомив працівників поліції, що той торгує самогоном. В ході їх розмови ОСОБА_7 направив рушницю на ОСОБА_9 та здійснив постріл йому у ногу. Він, свідок, злякався та вийшов на вулицю, через деякий час почув ще один вистріл. Зайшовши до будинку, він побачив, що останній лежить на підлозі з простреленою головою. Також свідок повідомив, що будинок померлого підпалив саме ОСОБА_7 , який про це йому зізнався, вказавши, що після того як повернулися додому, ходив до будинку померлого та підпалив «шторки». Додав, що 18.10.2022 року до обвинуваченого приходив ОСОБА_9 та придбав самогон, а через деякий час до ОСОБА_7 приїхали працівники поліції, розмовляли з ним з приводу продажу самогону та оштрафували його. Крім того, тієї ночі ОСОБА_7 здійснював постріли у двері будинку ОСОБА_25, а так само в її будинку здійснив ще один постріл в підлогу. Також ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку ОСОБА_11 , також здійснював постріли з рушниці в двері та в стелю, при цьому нічого не пояснював. Коли поверталися додому, то рушницю ОСОБА_23 наказав нести йому. Вдома він віддав рушницю обвинуваченому, який сказав, що її потрібно заховати. ОСОБА_7 сказав йому спалити відстріляні патрони та калоші, в яких він був взутий під час вбивства ОСОБА_9 .

Показання свідка ОСОБА_13 узгоджуються з даними протоколу слідчого експерименту, проведеного за його участю, під час якого він детально розповідав та показував при яких обставинах обвинувачений вчинив злочини щодо ОСОБА_9 та суд 1 інстанції обґрунтовано поклав їх в основу вироку, так як вони не суперечать іншим доказам, зібраним у кримінальному провадженні. Будь-яких доказів, що свідчили б про недостовірність показань свідка або обставин, що можуть ставити під сумнів їх правдивість, стороною захисту не надано та в суді 1 та апеляційної інстанції не встановлено. Посилання сторони захисту на зміну показань свідка під час допиту в судовому засіданні, що на переконання апелянта, може свідчити про намагання останнього ввести суд в оману, є безпідставними, з огляду на повідомлення свідком обставин з його суб`єктивним сприйняттям ситуації і дані обставини не можуть свідчити про повідомлення неправдивих фактів.

Апеляційний суд критично оцінює посилання сторони захисту на психічний стан свідка ОСОБА_13 , у зв`язку з чим він міг оговорити ОСОБА_7 , оскільки вказане є припущенням, достовірних доказів на підтвердження факту перебування його у такому стані немає. Крім того, свідок не визнаний недієздатним або обмежено дієздатним у встановленому законом порядку. З цих підстав не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про необґрунтовану відмову суду 1 інстанції у призначенні свідку ОСОБА_13 судово-психіатричної експертизи.

Крім того, за змістом довідки про результати опитування свідка ОСОБА_13 з використанням поліграфа щодо перевірки причетності ОСОБА_13 до вбивства встановлено, що у досліджуваного відсутні психологічні установки на приховання інформації щодо обставин пов`язаних із вбивством. Вказана інформація про психоемоційний стан свідка ОСОБА_13 врахована судом 1 інстанції та в сукупності з іншими доказами свідчить про те, що свідок повідомив обставини вчинення ОСОБА_7 злочинів без будь-якого приховування та обмови останнього.

Даними протоколів огляду місця події від 19.10.2022 року встановлено, що вночі ІНФОРМАЦІЯ_2 будинок АДРЕСА_2 пошкоджений вогнем, в середині будинку, в житловій кімнаті №1, під завалами виявлено труп ОСОБА_9 , на якому в ділянці лівого ушного проходу виявлена зяюча рана з обсмаленими краями та овальна зяюча рана з підтіканням крові у верхній внутрішній третині правого стегна. На штанах, у які був одягнений ОСОБА_9 , наявні пошкодження на тому ж рівні, де рана на нозі. В порожнині черепа та раневому каналі правого стегна виявлені та вилучені пластикові контейнери від мисливської зброї діаметром до 1,6 см та деформовані шматочки сірого металу. Також під час огляду вилучено пожежне сміття та телефон марки «NOKIA».

Висновком судово-медичної експертизи №83 від 28.01.2023 року встановлено, що смерть ОСОБА_9 настала внаслідок вогнепального поранення голови та правого стегна утвореними пострілами з гладкоствольної вогнепальної зброї, характер трупного охолодження, трупного заклякання, трупних плям дає можливість стверджувати, що смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На знищення майна шляхом пожежі вказували наявність обгорілого житлового будинку, в якому знищено покрівля та перекриття по всій площі, пошкоджено стіни по всій площі і речі домашнього вжитку.

Відповідно до звіту, складеного головним інспектором Корюківського РВ ГУ ДСНС України в Чернігівській області, було відпрацьовано три версії виникнення пожежі. Зокрема, версія виникнення горіння внаслідок порушення правил пожежної безпеки при експлуатації печі, була відхилена як безпідставна, оскільки в житловому будинку піч не топилась, а осередок пожежі знаходився в іншій кімнаті. Потім відпрацьовувалась версія виникнення горіння внаслідок короткого замикання електромережі. Теплова дія електричної енергії виявляється у результаті короткого замикання (у вигляді іскор та дуг), великих перехідних опорів чи струмових перевантажень, або винесення напруги на металеві конструкції і споруди. При короткому замиканні виникає дуга (з температурою біля 2000-4000 С) з виникненням горіння ізоляції і утворенням розплавлених часток електропроводів. При огляді місця пожежі та усному опитуванні очевидців встановлено, що в житловому будинку прокладена електромережа біля місця виникнення пожежі, однак проводів з ознаками короткого замикання не виявлено. Ймовірність занесення стороннього джерела запалювання - підпал, досить велика. Тобто, ймовірною причиною пожежі, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у житловому будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_2 є підпал.

Висновком судової пожежно-технічної експертизи № СЕ-19/125-22/9387-ПТ від 27.12.2022 р. встановлено, що осередкова зона пожежі знаходилась у прибудові, встановити точні геометричні координати осередку пожежі, джерело запалювання та причину виникнення пожежі в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , не виявляється можливим.

З дослідницької частини судової експертизи вбачається, що за характером пошкоджень будинку від дії високої температури та вогню можна встановити, що осередкова зона пожежі знаходилась у прибудові (веранді) будинку. Встановити точні геометричні координати осередку пожежі не виявляється можливим у зв`язку з повним вигоранням пожежного навантаження в осередковій зоні пожежі (прибудові). Враховуючи, що встановити точні геометричні координати осередку пожежі не виявляється можливим, встановити джерело запалювання, причину виникнення пожежі також не виявляється можливим.

Вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок пожежі, що трапилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , встановлена висновком судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-19/125-22/9157-БТ від 26.12.2022 р., та становить 992 319 грн.

Під час проведення обшуку ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_7 , у дворі домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , біля господарської будівлі в корпусі холодильника, в зерні, виявлено гладкоствольну рушницю з маркуванням на ців`ї НОМЕР_5 та з маркуванням на прикладі НОМЕР_1 . В стволі рушниці виявлені одна стріляна гільза та один патрон, також в зерні виявлено два патрони; у прибудові будинку, в грубі, виявлено шість деформованих гільз, калоші зі слідами речовини бурого кольору, в які був взутий обвинувачений, та його одяг, деякий з нього був обвуглений.

У слідах на правій калоші, вилученої в ході проведення обшуку за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_7 , знайдено кров людини походження якої не виключається від крові трупа ОСОБА_9 , що встановлено висновком експерта №990 від 16.12.2022 р.

Під час пред`явлення речей для впізнання 06.01.2023 року свідок ОСОБА_13 впізнав чоловічі калоші чорного кольору, які були взуті на ОСОБА_7 під час вбивства ОСОБА_9 , та рушницю, з якої ОСОБА_7 здійснив постріли в ОСОБА_9 .

Висновком експерта № КСЕ-19/125-22/8177-БЛ від 17.11.2022 р. встановлено, що вилучена за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_7 рушниця є двоствольною гладкоствольною рушницею 16 калібру моделі Б/ТОЗ-БМ, виготовленою саморобним способом шляхом залучення цівки НОМЕР_6, 1964 року виготовлення, ствола № НОМЕР_2 1955 року виготовлення, колодки НОМЕР_7 1964 року виготовлення, приклад рушниці виготовлений саморобним способом та рушниця придатна для проведення пострілів.

В судовому засіданні суду 1 інстанції свідок ОСОБА_10 показала, що у жовтні 2022 року, точної дати вона не пам`ятає, до неї вночі прийшли ОСОБА_7 та ОСОБА_13 який у нього проживав. Вони принесли з собою самогон, під час розпивання самогону ОСОБА_7 повідомив, що його здали за торгівлю самогоном і працівники поліції його оштрафували. Рушниця була у ОСОБА_7 і він здійснив постріл у двері будинку. Потім вони втрьох пішли до ОСОБА_11 , де обвинувачений умисно здійснив декілька пострілів. Вона провела ОСОБА_7 додому, щоб він більше не стріляв, а ОСОБА_13 забрав рушницю у обвинуваченого та пішов. Вдома ОСОБА_7 ліг спати. Коли вона вранці поверталася додому, то бачила як горить будинок ОСОБА_9 .

Допитаний судом 1 інстанції свідок ОСОБА_11 повідомив, що в жовтні 2022 року, в нічний час, до його будинку прийшли ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 . Обвинувачений, у якого перебувала рушниця, здійснив постріли у вхідні двері будинку, а згодом у підлогу та стелю будинку. Також під час розпивання спиртних напоїв ОСОБА_7 показував, що хтось повідомив працівникам поліції про те, що він торгує самогоном, при цьому хто саме не вказував. Коли вони уходили рушниця була у ОСОБА_13 .

Такі показання свідка ОСОБА_11 підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту від 04.11.2022 року за його участю, в ході проведення якого останній розповів про всі відомі йому обставини справи.

Хоча свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , показання яких покладено в основу вироку, самого моменту вчинення протиправних дій безпосередньо не бачили, проте вони вказали, що у той час рушниця знаходилась у ОСОБА_7 , з якої він здійснював умисні постріли у будинках, та ОСОБА_7 повідомляв про необхідність помсти особі, яка повідомила працівникам поліції про те, що він торгує самогоном, тобто вони підтвердили обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому посилання сторони захисту на їх неналежність суперечать вимогам ст. 91 КПК України.

Також судом 1 інстанції у даному кримінальному провадженні надана критична оцінка показанням свідка ОСОБА_14 , матері обвинуваченого, стосовно того, що вранці вона бачила у ОСОБА_13 рушницю та він їй повідомляв, що «спалив предателя», та свідка ОСОБА_10 , знайомої обвинуваченого, яка вказала, що коли провела обвинуваченого додому, а повертаючись бачила, як вже горить будинок ОСОБА_9 , які на думку захисту спростовують вину обвинуваченого та вказують на ОСОБА_13 як на особу, що вчинив ці злочини. На думку колегії суддів суд дійшов правильного висновку, що показання даних свідків направлені на допомогу ОСОБА_7 уникнути відповідальності. Крім того, інформація, повідомлена свідками, спростована доказами, наданими стороною обвинувачення. Тому доводи сторони захисту про те, що суд не врахував показання вказаних свідків є необґрунтованими.

За показаннями свідка ОСОБА_13 , даними протоколу НСРД (під час розмови зі співрозмовником) встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 мав у своєму володінні рушницю, з якої того дня здійснював постріли, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння. Ці обставини також підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які показали, що саме ОСОБА_7 здійснював умисні постріли у будинках ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тобто, саме у обвинуваченого перебувала рушниця. При цьому свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 показали, що коли обвинувачений повертався додому, то ОСОБА_7 та ОСОБА_10 йшли за руки, а ОСОБА_24 ніс рушницю обвинуваченого.

Показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 встановлено, що обвинувачений здійснював торгівлю спиртними напоями - самогоном за місцем проживання. Напередодні подій, що розглядаються, а саме, 18.10.2022 року, ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 176 КУпАП (за фактом зберігання самогону) з накладенням адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 51 грн., що підтверджується постановою ГАБІ №308836 від 18.10.2022 року Крім того, вдень 18.10.2022 року ОСОБА_9 приходив додому до обвинуваченого та купував самогон, а через деякий час прийшли працівники поліції та склали адміністративний протокол, про що повідомив свідок ОСОБА_24 суду 1 інстанції. Зазначені обставини стали мотивом вчинення обвинуваченим вбивства ОСОБА_9 - помста за «донос» працівникам поліції, про що обвинувачений ОСОБА_7 повідомив співрозмовнику під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які доводять вину обвинуваченого у вчинені вбивства ОСОБА_9 (протокол про результати проведення НСРД - аудіо-, відео контроль особи від 13.12.2022 року). Крім того, за показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 встановлено, що ОСОБА_7 висловлювався з приводу необхідності з`ясувати відносини з особою, яка повідомила працівникам поліції про те, що він торгує алкогольними напоями. При цьому обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння та здійснював постріли з рушниці.

Під час огляду 20.10.2022 року телефону, належного ОСОБА_7 , в ході огляду журналу дзвінків, поряд з іншим встановлено, що наявний вихідний дзвінок до не підписаного номеру телефону НОМЕР_3 , о 18 год. 04 хв 18.10.2022 року, який належав ОСОБА_9 , а також вихідний дзвінок о 03 год 14 хв на цей же номер.

Під час огляду 20.10.2022 року телефону, яким користувався ОСОБА_9 та який виявлений під час огляду місця події, встановлено неприйнятий телефонний дзвінок о ІНФОРМАЦІЯ_2 03 год. 14 хв. з номеру НОМЕР_4 , належного обвинуваченому ОСОБА_7 .

За інформацією, яка міститься у листі-відповіді від 07.12.2022 р. № 388/124/12/01/2022 з Управління оперативно - технічних заходів ГУНП в Чернігівській області, під час опрацювання з`єднань, здійснених з мобільного терміналу НОМЕР_4 , у період часу із 01.10.2022 р. до 20.10.2022 р. встановлено, що з`єднання мобільного номеру телефону ОСОБА_7 із мобільним номером телефону ОСОБА_9 було лише одного разу.

З аналізу вище вказаних протоколів слідчих дій та інформації щодо опрацювання телефонних з`єднань, обвинувачений ОСОБА_7 , який до вказаний подій жодного разу не телефонував ОСОБА_9 , здійснив дзвінок ІНФОРМАЦІЯ_2 о 03 год 14 хв, щоб впевнитись, що останній не відповість на телефонний дзвінок, тому, можливо, є мертвим, після чого пішов до будинку померлого та здійснив підпал.

Висновками судово-психіатричних експертиз №447, 448 від 10.11.2022 року встановлено, що у ОСОБА_7 не виявлено ознак психічного захворювання, за своїм психічним станом на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. У нього не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю.

Вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності. На думку колегії суддів, вони відповідають вимогам ст. ст. 84-86 КПК України щодо їх належності та допустимості, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України.

Суд 1 інстанції, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, дав їм оцінку в аспекті ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також з`ясував передбачені ст. 91 вказаного Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, й обґрунтовано вирішив, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку доводять вчинення обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень.

При наведених вище доказах, висновок суду 1 інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вбивстві, тобто умисному, протиправному заподіянні смерті ОСОБА_9 , а також в умисному знищенні чужого майна, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, вчиненому шляхом підпалу, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України.

Всупереч доводам сторони захисту про непричетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих злочинів було підтверджено наведеними вище доказами.

Зокрема, ОСОБА_9 напередодні подій, що розглядаються, придбав алкогольні напої у ОСОБА_7 . Під час спільного вживання спиртних напоїв у будинку потерпілого між обвинуваченим та ОСОБА_9 виник конфлікт, на який вказували свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , (необхідність з`ясування відносин з особою, яка повідомила працівникам поліції про торгівлю ним алкогольними напоями). Також свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повідомляли, що того дня обвинувачений з рушницею ходив по селу та без будь-яких причин здійснював постріли. Під час конфлікту, в присутності свідка ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_7 здійснив постріли у ОСОБА_9 , від яких останній помер, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи. Під час огляду місця події, за місцем проживання обвинуваченого, було виявлено рушницю, яку впізнав ОСОБА_13 як рушницю, з якої здійснював постріли ОСОБА_7 в потерпілого, та калоші, зі слідами крові потерпілого, в які був взутий обвинувачений під час скоєння вбивства, та які впізнав свідок ОСОБА_13 .

Посилання захисника, що висновком пожежно-технічної експертизи не встановлено осередок та причину виникнення пожежі, колегія суддів не може взяти до уваги, встановити точні геометричні координати осередку пожежі не виявляється можливими у зв`язку з повним вигоранням навантаження в осередковій зоні пожежі. При цьому слід відзначити, що такий висновок експерта, не виключає умисного знищення чужого майна шляхом підпалу.

З огляду на диспозицію ч. 2 ст. 194 КК України при встановленні складу вказаного злочину не має значення, що стало причиною вчинення дій, тобто мотив цього злочину, доказуванню підлягає наявність умислу в діях особи та спосіб вчинення злочину, а також наслідки як обов`язків елемент його об`єктивної сторони (причинний зв`язок між діяннями та наслідками).

Частина 2 ст. 194 КК України передбачає відповідальність за «те саме діяння, вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загально небезпечним способом, або заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки». Кваліфікований склад, передбачений ч. 2 ст. 194 КК України, містить кілька альтернативних (окремих) кваліфікуючих ознак: 1) вчинення шляхом підпалу, вибуху чи іншим загально небезпечним способом, або 2) заподіяння майнової шкоди в особливо великих розмірах, або 3) спричинення загибелі людей чи інших тяжких наслідків. При цьому обґрунтовано кожній із них надано цілком самостійне значення.

При диференціації кримінальної відповідальності за умисне знищення або пошкодження чужого майна у випадку вчинення відповідного злочину шляхом підпалу, вибуху чи іншим загально небезпечним способом обов`язковою характеристикою є не наслідки, а «загально небезпечний спосіб знищення або пошкодження». Спосіб знищення пріоритетний, оскільки основним аргументом на його користь є більш вагома соціальна значущість (суспільна небезпека) способу знищення або пошкодження чужого майна порівняно з «шкодою у великих розмірах».

З огляду на викладене, зважаючи на звіт головного інспектора Корюківського РВ ГУ ДСНС України в Чернігівській області, яким встановлено, що ймовірною причиною пожежі, є підпал, висновок пожежно-технічної експертизи, яким не встановлено осередок та причину виникнення пожежі у зв`язку з повним вигоранням навантаження в осередковій зоні пожежі, наявність мотиву вчинити підпал («замести» сліди злочину, який вчинено раніше), який хоча і не обов`язковим, проте враховується в сукупності з іншими обставинами, колегія суддів зазначає, що підпалювання «шторки», про що повідомив обвинувачений свідка ОСОБА_13 , що є легкозаймистим матеріалом, та яка знаходиться в дерев`яному будинку, враховуючи висновок судово-психіатричної експертизи, у відповідності до якого ОСОБА_7 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, то всі ці обставини у своїй сукупності вказують на прямий умисел винної особи, на знищення чужого майна за допомогою вогню.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При призначенні покарання, яке ОСОБА_7 має відбувати реально, суд 1 інстанції урахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким злочином, суспільну небезпечність скоєного, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що його обтяжує. Взявши до уваги всі зазначені обставини, суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримінованих статей, із застосуванням положень ст. 70 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Призначене йому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Частиною 3 статті 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку, серед іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачувався за ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст.115, ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 06.09.2023 року кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 129 КК України, закрите, у зв`язку з відмовою потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 від підтримання приватного обвинувачення. Таким чином, у подальшому суд не розглядав обвинувачення за ч. 1 ст. 129 КК України, та продовжував розгляд лише за ч. 1 ст. 115 та ч. 2 ст. 194 КК України, про що правильно вказано у вступній частині вироку, однак всупереч ч. 3 ст. 374 КПК України вказав його у мотивувальній частині вироку, як таке, що встановлено судом.

Отже, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 129 КК України підлягає виключенню з вироку стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України, повторністю визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

У обвинувальному акті стосовно ОСОБА_7 було вказано обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину повторно, яка стосувалася обвинувачення за ст. 129 КК України, проте ухвалою суду від 06.09.2023 року кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених за ч. 1 ст. 129 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 від підтримання обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності за ст. ст. 115, 194 КК України раніше не притягувався. Таким чином, суд у вироку безпідставно визнав обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно, тому вона підлягає виключенню. При цьому колегія суддів вважає, що виключення з вироку вказаної обтяжуючої покарання обставини за ч. 1 ст.129 КК України не впливає на міру призначеного обвинуваченому покарання.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, серед іншого питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Проте, суд 1 інстанції, вирішуючи питання про долю речових доказів - мобільних телефонів марки «NOKIA» та «Meіzu», неправильно встановив власників вказаних мобільних телефонів та необґрунтовано прийняв рішення по одному з них щодо його конфіскації.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що під час огляду місця події ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено та вилучено, серед іншого, мобільний телефон марки «NOKIA», моделі RM-1133, яким користувався ОСОБА_9 , та який постановою слідчого від 20.10.2022 року визнаний речовим доказом.

Також під час обшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено та вилучено, серед іншого, мобільний телефон марки «Meіzu», яким користувався обвинувачений ОСОБА_7 , та який постановою слідчого від 20.10.2022 року визнаний речовин доказом.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення повертаються власнику (законному володільцю). Таким чином, мобільний телефон марки «Meіzu», належного обвинуваченому ОСОБА_7 , не був знаряддям та засобом вчинення кримінального правопорушення, не містив будь-яких слідів вчинення злочину, тому він підлягає поверненню останньому.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування вироку під час перегляду апеляційним судом оскарженого вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 412, 419, Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 129 КК України та обтяжуючу покарання обставину - «вчинення злочину особою повторно»

Речові докази: мобільний телефон марки «NOKIA», модель RM-1133, яким користувався ОСОБА_9 повернути потерпілій ОСОБА_12 , мобільний телефон марки «Meіzu», яким користувався ОСОБА_7 , повернути ОСОБА_7 .

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4