ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 за адресою: вул. Перемоги, буд. 107-Б, м. Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000391 від 19 жовтня 2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок за таких обставин.

19.08.2023 приблизно о 20:00 год. ОСОБА_5 , знаходячись біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 , в ході словесно конфлікту з ОСОБА_4 , який виник на ґрунті раптових неприязних відносин, діючи з прямим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, наніс останньому удари кулаками рук почергово у ліву лобну ділянку обличчя, праву ділянку вуха, та праву ділянку щелепи, від яких ОСОБА_4 впав на асфальтове покриття. Після чого, продовжуючи реалізувати свій єдиний злочинний умисел ОСОБА_5 почергово наніс удари кулаками правої та лівої рук в кількості по два удари кожним кулаком в потиличну частину голови потерпілого, після чого почергово наніс три удари ногами по різним частинам його тіла. Внаслідок своїх дій ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта № 1765п від 10.10.2023 як в сукупності так і окремо кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а саме: садна у лівій лобно-тім?яній ділянці, у лобній ділянці ліворуч, у ділянках обох ліктьових суглобів по заднім поверхням, правого передпліччя по задній поверхні, правого променево-зап?ясткового суглобу по задній поверхні, на долонній поверхні правої кисті, лівого плеча по задній поверхні, лівої лопатки, лівого колінного суглобу по зовнішній, передній та внутрішній поверхнях, лівої гомілки по переднє-зовнішній та передній поверхнях, правого колінного суглобу по передній та зовнішній поверхнях, правої гомілки по передній, переднє-внутрішній та зовнішній поверхнях, на тильній поверхні правої стопи, синці у лобній ділянці ліворуч, у ділянці противозавитка правої вушної раковини, в правій завушній ділянці, у потиличній ділянці, синці з набряком м`яких тканин у ділянках лівої надбрівної дуги, кута нижньої щелепи праворуч.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинувальному акті, не оспорював та зазначив, що 19.08.2023 о 20:00 год. він разом з товаришем йшов додому. Зупинилися біля його будинку та голосно розмовляли. Потерпілий знаходився на балконі, з якого почав кричати та ображати його. Він йому намагався пояснити, що живе в цьому домі на першому поверсі. Потерпілий вийшов на вулицю та вдарив його першим, на що він вдарив його у відповідь декілька разів руками по голові, а потім ногами по різним частинам тіла. Про вчинене жалкує, перед потерпілим не вибачився. Щодо цивільного позову заперечував, вважає недоцільним оплатити потерпілому витрати на лікування, оскільки вважає, що у потерпілого могли бути хвороби і до отриманих травм, а моральна шкода відсутня. Крім того, медицина є безоплатною, а тому витрати потерпілого на проведення МРТ є безпідставними.

На підтвердження винуватості обвинуваченого судом досліджено такі докази: показання потерпілого, висновок судово-медичної експертизи від 10.10.2023 № 1765п, постанова про визнання речей речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження, довідку про встановлення особи, на якій зображений ОСОБА_5 , протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.10.2023 та 20.11.2023, оскільки ОСОБА_5 не документований паспортом громадянина України та не має документів, що посвідчують його особу, а також досліджено матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, цивільний позов потерпілого та докази на його підтвердження.

Інші докази в порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) не досліджувались. При цьому, обвинувачений та інші учасники процесу не оспорювали всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. При цьому, судом було роз`яснено учасникам процесу про позбавлення їх права на оскарження даних обставин в апеляційному порядку.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 19.08.2023 о 20:00 год. він знаходився на балконі на 3 поверсі будинку АДРЕСА_2 , палив. Почув, як двоє хлопців нецензурно виражалися біля під`їзду. Він зробив їм зауваження з балкону. Вони почали «огризатися». Він вийшов на вулицю, хлопців було вже четверо. Під час спілкування ОСОБА_5 наніс йому спочатку удар по голові, а потім наніс й інші удари по голові та ногами по тілу. Після цього потерпілий два місяці перебував на амбулаторному лікуванні з приводу отриманих травм. Цивільний позов просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до висновку експерта № 1765п від 10.10.2023, судово-медичною експертизою у ОСОБА_4 були виявлені такі тілесні ушкодження: садна у лівій лобно-тім?яній ділянці, у лобній ділянці ліворуч, у ділянках обох ліктьових суглобів по заднім поверхням, правого передпліччя по задній поверхні, правого променево-зап?ясткового суглобу по задній поверхні, на долонній поверхні правої кисті, лівого плеча по задній поверхні, лівої лопатки, лівого колінного суглобу по зовнішній, передній та внутрішній поверхнях, лівої гомілки по переднє-зовнішній та передній поверхнях, правого колінного суглобу по передній та зовнішній поверхнях, правої гомілки по передній, переднє-внутрішній та зовнішній поверхнях, на тильній поверхні правої стопи, синці у лобній ділянці ліворуч, у ділянці противозавитка правої вушної раковини, в правій завушній ділянці, у потиличній ділянці, синці з набряком м`яких тканин у ділянках лівої надбрівної дуги, кута нижньої щелепи праворуч. Всі прояви травми, як кожен окремо, так і у сукупності, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

За змістом довідки про встановлення особи та протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_6 (матері обвинуваченого) та ОСОБА_7 (брату обвинуваченого), на відповідних фотознімках зображений ОСОБА_5 . У судовому засіданні обвинувачений зазначив, що в нього відсутні будь-які документи, що посвідчують особу, окрім свідоцтва про народження.

Отже, проаналізувавши вищезазначені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння за обставин, викладених у обвинувальному акті.

За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до кримінального проступку.

Суд також враховує особу ОСОБА_5 , який офіційно не працевлаштований, проживає у м. Запоріжжі, не одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше в порядку ст. 89 КК України не судимий.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд вважає відсутньою у даному випадку обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, зазначену в обвинувальному акті, оскільки щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та має бажання виправити ситуацію, що склалася.

В процесі судового розгляду обвинувачений хоча і визнав свою вину в інкримінованому йому діянні за обставин, встановлених судом, проте, не висловлював жалю з приводу вчиненого та не бажав виправити ситуацію, оскільки у потерпілого вибачення не просив, шкоду не відшкодував, та в процесі судового розгляду щодо причин вчиненого висловлювався про те, що саме потерпілий першим почав конфлікт, що свідчить про те, що ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив, не жалкує про скоєне ним правопорушення.

Враховуючи обставини вчинення кримінального проступку, його мету та мотиви, дані про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення кримінального проступку, суд, з урахуванням думки прокурора та потерпілого вважає, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів є покарання у вигляді штрафу у максимальному розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 на суму матеріальної шкоди 7 236,00 грн. та моральної шкоди 40 000 грн. суд вважає таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

В судовому засіданні встановлено, що майнова шкода завдана потерпілому полягає у його витратах на лікування та купівлю медичних препаратів на суму 7 236,30 грн., що підтверджується копіями квитанцій, які долучені до позовної заяви, а також копією виписки з амбулаторної картки, з якої випливає призначення потерпілому відповідних медичних препаратів та досліджень.

Отже, сума майнової шкоди становить 7 236,30 грн., яка підлягає стягненню з обвинуваченого.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Як випливає з пояснень, наданих потерпілим ОСОБА_4 в судовому засіданні, йому було завдано моральної шкоди у зв`язку із протиправними діями ОСОБА_8 . Протягом двох місяців він лікувався, не міг вести звичний спосіб життя, працювати в нічні зміни. Протягом цього часу потерпілий намагався поновити порушені права, життя було перенасичене негативними емоціями та психічними переживаннями.

На переконання суду вказані події в сукупності з обставинами вчинення кримінального правопорушення свідчать, що потерпілий зазнав шкоди здоров`ю, як фізичної так і психологічної, відчув негативні емоції, стрес, викликані протиправними діями обвинуваченого, які досягли рівня страждання у розумінні ст. 23 ЦК України, що свідчить про завдання моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з засад розумності та справедливості, а також враховує конкретні обставини справи, та вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого компенсацію заподіяння йому моральної шкоди розміром 5 000 грн.

За таких обставин, цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню на суму матеріальної шкоди 7 236,30 грн. та моральної шкоди 5 000 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Клопотань про його обрання до набрання вироком законної сили прокурором не заявлялось.

Питання про речовий доказ суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок (реквізити для оплати штрафу Отримувач: ГУК у Запорізькій області/ТГ м. Запоріжжя/21081100, код отримувача: (ЄДРПОУ) 37941997, номер розрахункового рахунку (IBAN): UA0008479, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081100).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду розміром 7 236 (сім тисяч двісті тридцять шість) грн. 30 коп., моральну шкоду розміром 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Речовий доказ: диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом слідчої дії слідчого експерименту від 13.10.2023, долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження прокурора.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України судом проголошено резолютивну частину вироку.

Повний текст вироку після його проголошення вручається учасникам судового провадження, які присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1