Справа № 308/6386/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання т.в.о. заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Рава Руська, Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, одруженого, працюючого на посаді охоронця в супермаркеті «SPAR Express», раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України,-

- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Із внесеного клопотання, слідує, що 09 квітня 2024 року о «00» годині «09» хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «AUDI» моделі «Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з пасажирами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який сидів на передньому місці пасажира, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який сидів на задніх сидіннях зліва, неповнолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який сидів на задніх сидіннях по середині та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який сидів на задніх сидіннях справа, рухаючись по проїзній частині головної дороги вулиці Слов`янська Набережна в населеному пункті м. Ужгород, Закарпатської області, зі сторони вулиці Льва Толстого, у бік вулиці Баб`яка, наближаючись до заокругленості дороги праворуч, що перед перехрещенням головної дороги АДРЕСА_2 , про яке водій ОСОБА_4 був завчасно попереджений дорожніми попереджувальними знаками 1.1 «Небезпечний поворот праворуч», 1.39 «Аварійно-небезпечна ділянка» та табличка до дорожнього знаку 7.21.3 «Вид небезпеки» та двох 1.4.6 «Напрямок повороту», де дорога має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою горизонтальною розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова лінія), та де заборонено рух із швидкістю, що перевищує 40 км./год. відповідно до дорожнього заборонного знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», діючи самовпевнено та самонадіяно, всупереч вимог п. 1.2., 1.3., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», п.п. б), д) п. 2.3., п.п. а) п. 2.9., п. 12.1., 12.2., п. 12.4. та п.п. б) п. 12.9. «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 які вступили в дію з 1 січня 2002 року, нехтуючи особистою безпекою та безпекою своїх пасажирів, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, рухаючись зі швидкістю близько 160-170 км./год., яка перевищує максимально допустиму швидкість в межах населеного пункту 50 км/год. та перевищує максимальну швидкість 40 км/год. на ділянці дороги, де встановлено дорожній знак 3.29, не вибрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, що привело до втрати керування автомобілем, перетину дорожньої горизонтальну розмітку 1.1, з виїздом через зустрічну смугу руху за межі проїзної частини автодороги на зелену зону, що зліва по ходу його руху, з подальшим зіткненням зі стовбурами дерев, що на перехресті вулиць Слов`янська Набережна Драгоманова, і послідуючим його перекиданням та падінням на дах.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди:

- передній пасажир автомобіля марки «AUDI» моделі «Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійних ран волосистої частини голови (3); відкритого лінійного перелому луски скроневої кістки справа з переходом на основу черепа; субарахноїдальних крововиливів; забою головного мозку; множинних розривів тканини печінки та селезінки з частковою фрагментацією та розчавленням тканини; неповної травматичної ампутації правої нижньої кінцівки на рівні середньої частини ступні; множинних обширних ділянок зсаднення та саден на шкірних покривах обличчя, тулуба та кінцівок; закритого перелому кісток носа; зламу коронок 2, 3-го верхніх зубів справа. Виникли вказані тілесні ушкодження тілесні ушкодження від дії тупих твердих предметів, по ударному механізму спричинення та механізму здавлення, можливо їх виникнення в салоні легкового автомобіля при його перекиданні під час ДТП яка мала місце 09.04.2024 та згідно п. 2.1.3. (б, л) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження і знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з безпосередньою причиною настання смерті його. При судово-токсикологічній експертизі в крові від трупа громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 етиловий спирт в концентрації - 2,61 %о, яка відносно живих осіб відноситься до сильного алкогольного сп`яніння;

- задній пасажир автомобіля марки «AUDI» моделі «Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: рвано-скальпованої рани потиличної ділянки голови; множинних саден та ділянок зсаднення в області голови, тулуба та кінцівок; відкритого багато уламкового перелому кісток основи та склепіння черепа з деформацією його зліва на право; субарахноїдальних крововиливів; забою головного мозку; крововиливів у шлуночки головного мозку; переломів 4, 5-го грудних хребців з розривом спинного мозку на цьому рівні; перелому грудини; множинних переломів ребер з обох сторін. Виникли вказані тілесні ушкодження тілесні ушкодження від дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення та механізму здавлення, можливо їх виникнення в салоні легкового автомобіля у пасажира під час перекидання автомобіля при ДТП, яка мала місце 09.04.2024 року, як такі, що небезпечні для життя в момент спричинення згідно п.2.1.3. (б.) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження і з безпосередньою причиною настання його смерті знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку. При судово-токсикологічній експертизі в крові від трупа громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено 1,97% етилового спирту, яка відносно живих осіб відноситься до середнього ступеня алкогольного сп`яніння;

- задній пасажир автомобіля марки «AUDI» моделі «Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравми; розриву селезінки; забою лівої нирки з паранефральною гематомою; геморагічний забій лівої легені; множинних рваних ран обличчя, голови; множинних переломів поперечних відростків 8 - 9 хребців грудного відділу. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення, можливо їх виникнення в салоні легкового автомобіля у пасажира, під час вказаної ДТП, яка мала місце 09.04.2024, які були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою, згідно п. 2.1.3. (л) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження;

- задній пасажир автомобіля марки «AUDI» моделі «Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , потерпілий ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравми; ЗЧМТ; струсу головного мозку; перелому лобної кістки з переходом на верхню стінку правої орбіти; 3ХСТ; перелому тіла хребців C2, Th3, Th4 та остистих відростків Th2, Th3; закритого перелому діафізу лівої ключиці; закритого перелому правої лопатки без зміщення; закритого перелому шийки лівої променевої кісти зі зміщенням; закритого перелому в/3 лівої ліктьової кістки зі зміщенням; забійно- рваної рани тім`яної ділянки голови; множинних гематом, саден та ран правої верхньої кінцівки та тулуба; обширної скальпованої рани волярної поверхні лівого передпліччя. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення, можливо їх виникнення в салоні легкового автомобіля у пасажира, під час вказаної ДТП, яка мала місце 09.04.2024, які були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою, згідно п. 2.1.3. (л) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_4 скоїв у результаті порушення та невиконання вимог п. 1.2., п. 1.10. з посиланням на термін «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка», п.п. б), д) п. 2.3., п. 12.1. та п.п. б) п. 12.9. «Правил дорожнього руху», які безпосередньо перебувають у прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до їх смерті, та отриманням потерпілими гр. ОСОБА_10 та неповнолітнім ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, а також у результаті порушення та невиконання вимог п. 1.2., 1.3., п. 1.5., п.п. а) п. 2.9., 12.2. та п. 12.4. «Правил дорожнього руху», які сприяли порушенню вищевказаних ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року та введені в дію з 01 січня 2002 року.

27.05.2024 органом досудового розслідування у встановленому ст. ст. 276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 2861 КК України.

Слідчий вказує, що вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: рапортами оперативного чергового чергової частини Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатської області ЖЄО № 6081, 6082 та 6083 від 09.04.2024; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього від 09.04.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , що представляє інтереси свого покійного брата ОСОБА_8 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , що представляє інтереси свого покійного брата ОСОБА_7 ; протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 09.04.2024; протоколом огляду транспортного засобу автомобіля марки «AUDI» моделі «Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 від 18.04.2024; висновком судової-токсикологічної експертизи крові ОСОБА_4 за № 848 від 12.04.2024, згідно якого у крові з вени ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,66 %0, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння; висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 за № 282 від 08.05.2024; висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 за № 283 від 08.05.2024; висновком судово-медичної експертизи неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 за № 153 від 17.05.2024; висновком судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи обставин ДТП за № 49/04 від 12.04.2024, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від семи до десяти років.

Орган досудового розслідування вважає, що наявні достатні підстави для обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою та недостатньо буде застосування інших більш м`яких заходів, виходячи з наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

На підставі наведеного слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_17 у судовому засіданні, просила обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з триманням, посилаючись на те, що ОСОБА_4 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора.

Підозрюваний а попередньому судовому засіданні просив обрати відносно нього запобіжний західне пов`язаний з триманням під вартою, оскільки потребує лікування.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного його захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи слідує, що ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000165, відомості про яке 09.04.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

У рамках даного кримінального провадження 24.05.2024 року повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України.

За ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 177 КПК України регламентовано, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як роз`яснено у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають з норм КПК України, і його належної поведінки. У п. 13.3 даної постанови зазначено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не повязаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від семи до десяти років.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушенні повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортами оперативного чергового чергової частини Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатської області ЖЄО № 6081, 6082 та 6083 від 09.04.2024; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього від 09.04.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , що представляє інтереси свого покійного брата ОСОБА_8 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , що представляє інтереси свого покійного брата ОСОБА_7 ; протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 09.04.2024; протоколом огляду транспортного засобу автомобіля марки «AUDI» моделі «Q5» реєстраційний номер НОМЕР_1 від 18.04.2024; висновком судової-токсикологічної експертизи крові ОСОБА_4 за № 848 від 12.04.2024, згідно якого у крові з вени ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,66 %0, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння; висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 за № 282 від 08.05.2024; висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 за № 283 від 08.05.2024; висновком судово-медичної експертизи неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 за № 153 від 17.05.2024; висновком судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи обставин ДТП за № 49/04 від 12.04.2024

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваною інкримінованого їй злочинів, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та долучених до клопотання.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині на даній стадії досудового розслідування.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 є молодим за віком, раніше не судимий, не одружений, має постійне місце проживання, працює на посаді охоронця в супермаркеті «SPAR Express».

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слід зауважити, що санкція ч.4 ст. 286-1 КК України, передбачає покарання у вигляді, позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від семи до десяти років.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 286-1 КК України, останній, може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду.

Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Отже, суд приймає до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та покарання, що підвищує ризик зникнення обвинуваченого від правосуддя.

Вказане дає підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду не лише на території інших країн, а й на території України. Відтак слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Окрім того, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні то слідчий суддя вважає його обґрунтованим, оскільки підозрюваний перебуваючи на волі під час розгляду справи матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів.

Окрім цього, при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На даний час існує реальна необхідність допиту свідків, проведення великого обсягу необхідних процедурних (процесуальних) дій, відтак, на переконання слідчого судді, існує об`єктивна реальність ризику можливого впливу підозрюваного на свідків.

Тому, на думку слідчого судді, існування ризику можливого переховування ОСОБА_4 від органів досудового слідства та вплив на потерпілого, свідків, у даному кримінальному провадження, які не допитані в ході судового розгляду справи, залишається високим.

Враховуючи зазначене, а також тяжкість вчиненого підозрюваним злочину, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_4 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, та враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбачених ч.4 ст.286-1 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 , з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України

На думку слідчого судді, з огляду на вказані вище обставини, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_4 .

Разом з тим, стороною захисту суду не надано жодних доказів, які б вказували на неможливість утримання ОСОБА_4 в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я.

Із долучених стороною захисту до клопотання документів, не вбачається, що стан здоров`я підозрюваного унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 2.5-2.8 Розділу ІІ Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту за № 212/20525, затвердженого Наказом МОЗ України № 239/5/104 від 10.02.2012, консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я (якщо воно можливе в умовах медичної частини СІЗО) здійснюється в медичних частинах СІЗО в присутності персоналу медичної частини.

Усі висновки медичних обстежень, консультацій та дані щодо проведеного лікування в обов`язковому порядку вносяться медичним персоналом СІЗО до відповідних форм первинної облікової документації.

Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця. Усі висновки медичного обстеження, консультації та дані щодо проведеного лікування лікарем-фахівцем в обов`язковому порядку вносяться до відповідних форм первинної облікової документації. Відшкодування витрат, пов`язаних із залученням обраного лікаря-фахівця, здійснюється за рахунок особи, узятої під варту, якій надавалась медична допомога, або її родичів.

У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку

. Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 , має можливість отримати належне медичне обслуговування та пройти всі необхідні обстеження, у тому числі використовуючи з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України передбачені випадки, коли слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

З урахуванням норми п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд не вбачає правових підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_18 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив загибель кількох людей.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Рава Руська, Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, одруженого, працюючого на посаді охоронця в супермаркеті «SPAR Express», раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 15 год. 15 хв., 12.06.2024.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується 24 липня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1