ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа №641/1392/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/614/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 року засуджено ОСОБА_3 , за ч. 1 ст. 125 КК України до 150 (сто п`ятидесяти) годин громадських робіт.

На даний вирок суду захисником була подана апеляційна скарга.

За результатами апеляційного розгляду, 10.04.2024 колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду постановлена ухвала, якою апеляційну скаргу задоволено, вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 року стосовно ОСОБА_3 скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Не погоджуючись з вказаним рішенням апеляційного суду, керуючись ч. 3 ст. 375 КПК України, вважаю за необхідне висловити окрему думку у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Дослідивши матеріали провадження, проаналізувавши нормативно-правові акти, що регулюють дані правовідносини, вважаю, що судом першої інстанції 07.12.2023 року було прийнято законне та обґрунтоване рішення. Судовий розгляд при цьому було проведено повно та всебічно, права учасників розгляду дотримано, істотних порушень вимог КПК України судом не допущено.

При цьому, посилання в ухвалі Харківського апеляційного суду від 10.04.2024 року на істотні порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону через те, що судом не було належним чином перевірено доводи сторони захисту, щодо перебування обвинуваченого у стані необхідної оборони, вважаю необґрунтованим у зв`язку з наступним.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Наведене свідчить про неврахування апеляційним судом при постановленні ухвали від 10.04.2024 року принципів диспозитивності, змагальності сторін, свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та одночасно збереження судом об`єктивності та неупередженості при проведенні судового розгляду.

Так, в супереч наведеній у вироку аргументації, апеляційна інстанція зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином перевірено доводи сторони захисту, щодо перебування обвинуваченого у стані необхідної оборони.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку, що висновки районного суду є неоднозначними, допускають різне трактування та свідчать про не встановлення умислу у діях обвинуваченого, що у свою чергу не дозволяє кваліфікувати дії ОСОБА_3 .

Проте, суд першої інстанції достатньо повно навів у вироку досліджені докази, провів їх аналіз та за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Так, судом встановлено взаємовідносини між обвинуваченим та потерпілою, які виникли 03.10.2022 але ці обставини не спростовують висновків суду першої інстанції з приводу доведеності пред`явленого обвинувачення і достатньо аргументовано про це зазначено у вироку.

Єдине, що залишилось поза увагою суду першої інстанції так це вид та розмір призначеного покарання.

Так, суд призначив обвинуваченому покарання без урахування вимог передбачених сталою судовою практикою та жодним чином не мотивував своє рішення з цього приводу.

Таким чином, вважаю, що призначене вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через суворість, а тому в цій частині його слід було змінити шляхом пом`якшення призначеного покарання.

В решті той же вирок слід було залишити без змін оскільки він постановлений з дотриманням в цілому вимог процесуального та матеріального права.

Проте скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції може призвести до невиправданої тяганини в розгляді цього кримінального провадження.

.

10.04.2024 року

Суддя Харківського апеляційного суду ОСОБА_2