Справа №127/5022/24
Провадження №1-кп/127/141/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

інших учасників судового процесу: потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2023 за № 0001618,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК).

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою. При цьому обвинувачений повідомив суду, що наслідки звільнення від кримінальної відповідальності йому зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_5 заявлене клопотання підтримала та просила його задовольнити. Повідомила суду, що вона дійсно примирилась з обвинуваченим.

Прокурор проти задоволення заявленого клопотання не заперечував, однак просив приєднати до матеріалів справи відомості щодо речових доказів, накладеного у кримінальному провадженні арешту, а також щодо вартості проведених під час досудового розслідування кримінального провадження судових експертиз.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до такого висновку.

З частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) випливає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Частиною четвертою статті 286 КПК регламентовано, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як суд зазначив вище, обвинувачений повідомив суду, що примирився з потерпілою, зауваживши, що розуміє, що таке звільнення є звільненням з нереабілітуючих підстав.

Зі змісту статті 46 КК випливає, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з обвинувальним актом, 27.10.2023 близько 07.25 год. ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем маркиRenault, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у крайній лівій смузі проїзної частини вулиці Келецької в місті Вінниці, в напрямку проспекту Юності, в районі будинку № 106, при наближені до нерегульованого пішохідного переходу не переконався, що на останньому немає пішоходів, хоча перед передньою частиною невстановленого автомобіля, який зупинився у правій смузі попутного напрямку руху перед розміткою зазначеного пішохідного переходу, справа-наліво проїзну частину перетинала пішохід ОСОБА_5 , внаслідок чого, з необережності, допустив наїзд на останню.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струс головного мозку, забою м`яких тканин потиличної ділянки, забою попереково-крижового відділу хребта - перелому бокової маси крижа зліва, закритого перелому кісток тазу - уламкового перелому обох верхніх гілок лобкових кісток та уламкового перелому сідничної кістки справа, які за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, за своїм характером спричинили тривалий (більше 21 дня) розлад здоров`я.

В цій дорожній обстановці в діях водія автомобіля Renault, д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 убачається невідповідність вимогам пункту 18.4 Правил дорожнього руху України(далі ПДР), яка, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події цієї ДТП.

За вищевикладених обставин водій ОСОБА_4 порушив вимоги пункту 18.4 ПДР, відповідно до якого якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вимог пункту 18.4 ПДР ОСОБА_4 знаходиться у причинному зв`язку з наслідками ДТП.

Отже, органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною першою статті 286 КК за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. ОСОБА_4 проти такої кваліфікації його дій не заперечував.

З наданих суду матеріалів випливає, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення вперше, з потерпілою примирився, та остання претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Також суд враховує, що проти звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених статтею 46 КК, ОСОБА_4 не заперечував.

З огляду на викладене, суд вважає, що правові підстави, які б унеможливлювали закриття кримінального провадження, встановлені частиною восьмою статті 284 КПК, в судовому засіданні встановлені не були, а отже, клопотання необхідно задовольнити.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до приписів статті 100 КПК.

Разом з тим, згідно з наданою стороною обвинувачення копією ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2023 на речові докази у кримінальному провадженні накладено арешт, який згідно з приписами частини четвертої статті 174 КПК доцільно скасувати.

Суд також враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), згідно з якою КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

А тому, суд дійшов до переконання, що згідно з частиною другою статті 124 КПК судові витрати необхідно покласти на обвинуваченого.

Керуючись статтями 284, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2023 за № 0001618, закрити.

Речові докази:

- автомобіль марки Renault, д.н. НОМЕР_1 , який переданий на спецмайданчик ГУНП у Вінницькій області (вул. Ботанічна, 30/32, м. Вінниця), повернути власнику або іншому законному володільцю.

Арешт, накладений на зазначений речовий доказ, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2023, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3566 (три тисячі п`ятсот шістдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок витрат на залучення експертів.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: