Справа № 953/785/21
н/п 1-в/953/88/24
"28" лютого 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 21.01.2021 Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 21.01.2021 ОСОБА_4 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України на 1 рік. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.04.2023 відмовлено в задоволенні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання у відношенні ОСОБА_4 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та в задоволенні клопотання просив відмовити.

Засуджений в судове засідання не з`явився.

Представник Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 539 ч.4 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

За обліковий період засуджений двічі 18.08.2021 та 15.12.2021 не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації. За вказане порушення порядку і умов іспитового строку засудженому було винесено письмове попередження, та матеріали особової справи спрямовувались до суду для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 .

В матеріалах справи містяться копії сповіщень начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за №32, №38, відповідно до яких ОСОБА_4 призваний на військову службу за привозом по мобілізації 24.02.2022, та під час бойових дій у АДРЕСА_2 , виконуючи бойове завдання, безвісті зник 11.02.2023.

У ч. 1 ст. 80 КК України зазначено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі.

Орган пробації вказує на те, що з дня набрання вироку законної сили пройшло більше двох років, а тому є підстави для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, хоча вироком суду засудженому ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі, а тому підстави для застосування п.1 ч.1 ст. 80 КПК України відсутні.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин.

Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно до наявної в матеріалах особової справи довідки УІАП ГУ НП в Харківській області станом на 03.07.2023, засуджений ОСОБА_4 оголошений в державний розшук.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку проте, що з моменту ухвалення вироку Київського районного суду м. Харкова від 21.01.2021 у відношенні ОСОБА_4 та набранням ним законної сили сплинув термін більш, ніж три роки, відсутні дані про те, що засуджений вчинив нові злочини, однак, враховуючи, що засуджений на разі перебуває в державному розшуку, тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання органу пробації.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаного клопотання.

Керуючись ст.ст.537 ч.9, 539 ч.4 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку у відношенні ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи діб з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя - ОСОБА_7