Справа № 713/2063/24
Провадження №1-кс/713/310/24
УХВАЛА

іменем України

13.06.2024 м. Вижниця

Слідчий суддя Вижницького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця клопотання слідчого СВ Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області Пилип» ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000563 від 08.11.2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Конятин , Путильського району, Чернівецької області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянство України, з освітою повною загальною середньою, не працюючого, одруженого, на утриманні перебуває 8 неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

УСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Вижницького РВП ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У клопотанні вказував, що ОСОБА_4 , у період часу з вересня 2016 року по 25.04.2019, став на шлях вчинення умисних кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітньої, що пов`язані з домашнім насильством, які вчинив при наступних обставинах.

Так, з 21.05.1999 по теперішній час, ОСОБА_4 перебуває в офіційному шлюбі із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від якого у них народилося 10 спільних дітей, у тому числі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про НОМЕР_1 від 20.06.2001). З моменту укладання шлюбу ОСОБА_4 разом зі своїми малолітніми дітьми спільно фактично проживали в житловому будинку, що на території господарства за адресою: АДРЕСА_1 , у помешканні ОСОБА_8 .

На початку 2016 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою проживання в АДРЕСА_1 , переслідуючи умисну мету, направлену на задоволення своєї статевої пристрасті шляхом вступу в статеві природні зносини з неповнолітньою донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з використанням її безпорадного стану, викликаного його діями у вигляді здійснення постійного контролю над неповнолітньою донькою ОСОБА_9 , забороною відвідувати школу, тощо, здійснював систематичний психологічний тиск, який виражався у вимозі вступу неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ним в природні статеві зносини. Таким чином, ОСОБА_4 , своїми діями, призвівши неповнолітню доньку ОСОБА_9 до безпорадного стану, викликаного страхом та відчуттям безвихідності, всупереч волі останньої, в середині вересня 2016 року (точну дату досудовим розслідуванням не встановлено), вперше вступив із нею у природні статеві зносини.

Надалі, ОСОБА_4 , продовжуючи здійснювати відносно неповнолітньої ОСОБА_9 психологічний тиск, лякаючи неповнолітню ОСОБА_9 тим, що її мати хвора на цукровий діабет та помре, якщо дізнається про їхні статеві зносини і смерть матері буде на її совісті, або прожене її з дому, у період часу з жовтня 2016 року по 25.04.2019 року, до досягнення ОСОБА_9 повноліття, перебуваючи за адресою проживання в АДРЕСА_1 , повторно, переслідуючи умисну мету, направлену на задоволення своєї статевої пристрасті, шляхом вступу в статеві природні зносини з неповнолітньою донькою ОСОБА_9 з використанням її безпорадного стану, викликаного його діями у вигляді здійснення постійного контролю над неповнолітньою донькою ОСОБА_9 , забороною відвідувати школу, тощо, здійснював систематичний психологічний тиск, який виражався у вимозі вступу неповнолітньої ОСОБА_9 з ним в природні статеві зносини, своїми діями, призвівши неповнолітню доньку ОСОБА_9 до безпорадного стану, викликаного страхом та відчуттям безвихідності, всупереч волі останньої, систематично вступав із нею у природні статеві зносини.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 152 КК України зґвалтуванні, тобто статевих зносинах з використанням безпорадного стану потерпілої особи, за кваліфікуючими ознаками: зґвалтування неповнолітньої, вчиненому повторно (в редакції Закону України № 2295-VI від 01.06.2010).

12.06.2024 громадянину ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Зазначав, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України (в редакції Закону України № 2295-VI від 01.06.2010), який відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки в разі доведення вини йому загрожуватиме покарання від 7 до 12 років позбавлення волі, а також останній не працевлаштований та може покинути територію України, поза межами офіційних пунктів пропуску, а також проживає в населеному пункті, наближеному до державного кордону України;

незаконно впливати на неповнолітніх свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які являються рідними дітьми ОСОБА_4 та проживають в одному приміщенні з ним, потерпілу ОСОБА_9 , яка являються дочкою підозрюваного та яким відомі обставини вчиненого, з метою схиляння останніх до зміни показів чи відмови від дачі показів; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час досудове розслідування триває, не проведено всіх запланованих слідчих та процесуальних дій, зокрема не допитано всіх свідків та не проведені всі експертні дослідження;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки на даний час з підозрюваним проживають ще 8 неповнолітніх дітей, з них 4 дівчаток віком від 1 до 16 років.

Наведені підстави прямо вказують на наявність ризиків того, що обрання більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Просив обрати стосовно ОСОБА_4 міру запобіжного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 діб .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання про тримання під вартою та застосувати до підозрюваного цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного, захисника, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, документів, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У ході розгляду клопотання встановлено, що 08.11.2023 року до ЄРДР за №0000563 від 08.11.2023 року внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.152 КК України.

12.06.2024 року о 09.10 год. ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Копію клопотання підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 отримали 13.06.2024 року об 09.20 год..

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно даних копії повідомлення про підозру та з доданих до клопотання копій матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000563 від 08.11.2023 року вбачається, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України (в редакції Закону України № 2295-VI від 01.06.2010) .

Також прокурором доведено обставини, передбачені п.2 ч.1 ст.194 КПК України, а саме наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 цього Кодексу, зокрема, що ОСОБА_4 буде мати можливість:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки в разі доведення вини йому загрожуватиме покарання від 7 до 12 років позбавлення волі, офіційно не працевлаштований та може покинути територію України поза межами офіційних пунктів пропуску, оскільки проживає в населеному пункті, наближеному до державного кордону України; незаконно впливати на неповнолітніх свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які являються рідними дітьми ОСОБА_4 та проживають в одному приміщенні з ним, потерпілу ОСОБА_9 , яка являються дочкою підозрюваного та яким відомі обставини вчиненого, з метою схиляння останніх до зміни показів чи відмови від дачі показів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час досудове розслідування триває, не проведено всіх запланованих слідчих та процесуальних дій, зокрема не допитано всіх свідків та не проведені всі експертні дослідження; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки на даний час з підозрюваним проживають ще 8 неповнолітніх дітей, з них 4 дівчаток віком від 1 до 16 років; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.152 КК України (в редакції Закону України № 2295-VI від 01.06.2010) відповідно до вимог ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.

Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, раніше не судимий, одружений, на утриманні 8 неповнолітніх дітей, офіційно не працює, вагомість наявних доказів про вчинення злочину підозрюваним.

Вказані обставини у своїй сукупності виключають застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

За вказаних обставин слідчий суддя дійшов висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

А відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки злочин, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 вчинений із застосуванням насильства, то у даному кримінальному провадженні визначати розмір застави не потрібно.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 200, 202, 206, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів без визначення застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання з 15 год. 00 хв. 13 червня 2024 року.

Строк дії ухвали - до 11 серпня 2024 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_11