ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1619/24 Справа № 209/679/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 лютого 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працює, одружений, немає місця реєстраці та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 лютого 2024 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначено йому покарання: за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік , за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, із покладенням на нього обов`язків передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не обирався. Вирішено питання щодо речових доказів та накладених арештів.

Як встановлено судом, на початку січня 2023 року, ОСОБА_8 , добре знаючи порядок видачі посвідчення водія та допуск до керування транспортним засобом, визначений чинним законодавством, не бажаючи дотримуватися його вимог, з метою отримання документу, що посвідчуватиме його особу та спеціальний статус у частині підтвердження його права на керування транспортними засобами, маючи умисел на пособництво у виготовленні підробленого офіційного документу - посвідчення водія, з метою його подальшого використання, шляхом надання анкетної інформації про свою особу, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , зателефонував на номер мобільного телефону НОМЕР_1 щодо надання послуг з підроблення офіційних документів, а саме посвідчення водія та в цей час у нього виник протиправний умисел, спрямований на пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання вищевказаного посвідчення водія.

Того ж дня, на початку січня 2023 року ОСОБА_8 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою його використання, під час спілкування з невстановленою в ході досудового розслідування особою, на пропозицію останньої погодився та за допомогою додатку «Вайбер» на мобільному телефоні передав невстановленій у ході досудового розслідування особі свої персональні дані, надав копію паспорту громадянина України на своє ім`я та фотокартку на виготовлення підробленого документу - посвідчення водія.

У подальшому, у січні 2023 року, у відділенні ТОВ «Нова пошта» № 1, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , сплативши грошові кошти в сумі 7000,00 грн., ОСОБА_8 отримав від невстановленої під час досудового розслідування особи посилку, в якій знаходилося підроблене посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 від 10 січня 2023 року, заповнене на його ім`я, з відкритими категоріями «В1», «В», «С», яке було незаконно виготовлене з метою подальшого використання при керуванні транспортним засобом, та почав зберігати зазначене посвідчення при собі з метою його подальшого використання.

Таким чином, ОСОБА_8 виступив пособником у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія, що надало йому право на керування транспортними засобами категоріями «В1», «В», «С».

Згідно з висновком експерта бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 від 10 січня 2023 року, заповненого на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчень водія, що знаходяться в офіційному обігу на території України. Зображення документа виготовлені способами термографічного друку.

ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення /кримінального проступку/, передбаченому ч.2 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, тобто у пособництві у підробленні іншого офіційного документа, який видається установою, і який надає права, з метою використання його іншою особою.

Крім того, 22 січня 2024 року о 16 годині 07 хвилин, ОСОБА_8 , маючи при собі завідомо підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 від 10 січня 2023 року, заповнене на його ім`я, видане 10 січня 2023 року ТСЦ 0541, з відкритими категоріями В1, В, С, перебуваючи за кермом транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 21061», який йому на праві власності не належить, рухався по АДРЕСА_3 , де був зупинений працівниками патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

На законну вимогу працівників патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо надання документів на транспортний засіб та посвідчення водія, на підставі яких ОСОБА_8 керує транспортним засобом, останній, діючи в особистих інтересах, умисно, достовірно знаючи, що посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 від 10 січня 2023 року, заповнене на його ім`я, видане 10 січня 2023 року ТСЦ 0541, з відкритими категоріями «В1», «В», «С» є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, розраховуючи на те, що працівниками патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області його протиправні дії з використання підробленого документу для посвідчення своєї особи та спеціального статусу у частині підтвердження права на керування транспортними засобами не будуть викриті, пред`явив та надав для перевірки співробітникам поліції завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 від 10 січня 2023 року, заповнене на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 , з відкритими категоріями «В1», «В», «С», таким чином умисно, протиправно використав завідомо підроблений документ, а саме вказане посвідчення водія.

22 січня 2024 року в період часу з 17 години 40 хвилин до 17 години 44 хвилини, у ході проведення огляду місця події, який проведено в присутності двох понятих, дізнавачем з письмового дозволу ОСОБА_8 вилучено означене вище посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 від 10 січня 2023 року, заповнене на ім`я ОСОБА_8 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 , з відкритими категоріями «В1», «В», «С».

Згідно з висновком експерта бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 від 10 січня 2023 року, заповненого на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчень водія, що знаходяться в офіційному обігу на території України. Зображення документа виготовлені способами термографічного друку.

ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення /кримінального проступку/, передбаченому ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 лютого 2024 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України в частині призначеного йому покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В іншій частині вирок суду прокурор просить залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на неправильне застосування вимог закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, судом не було враховано положення ст. 69-1 КК України та призначено обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 358 КК України, яке перевищує дві третини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого вказаними санкціями статтей.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор апеляційну скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні з підстав та мотивів, викладених в ній.

Захисник обвинуваченого проти задоволення апеляційної скарги прокурора не заперечував.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку суду в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 не встановлено.

Водночас, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, на думку колегії суддів, є слушними.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито, крім випадків, коди провадження може бути закрито лише за згодою підозрюваного, обвинуваченого, який проти цього заперечував.

Згідно з вимогами п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою скасування судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання. Водночас добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.

Санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі строком до двох років. Таким чином, максимальне покарання за ч. 4 ст. 358 КК України не може перевищувати 1 року 4 місяців обмеження волі.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд дійшов висновку, що у обвинуваченого ОСОБА_8 є обставина, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує його покарання - щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вчиненими кримінальними правопорушеннями ОСОБА_8 нікому збитків не завдав та шкоди не заподіяв, у зв`язку з чим судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 розглянуто у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду і виклику учасників кримінального провадження, відповідно до вимог ст. ст. 381, 382 КПК України, оскільки до обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченого за його згодою у присутності захисника, відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Таким чином, з огляду на викладені обставини, із врахуванням вище проаналізованих положень ст. 69-1, ст. 66 КК України, максимальне покарання ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України в даному кримінальному провадженні не може перевищувати 1 року 4 місяців обмеження волі.

Проте, суд першої інстанції, всупереч вищезазначеним вимогам законодавства призначив ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, що перевищує дві третини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та що призвело до неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а відтак відповідно до ст. ст. 409, 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення в частині призначеного ОСОБА_8 покарання.

Тож, з огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідним вимогам закону України про кримінальну відповідальність за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, буде остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці, із звільненням обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, із покладенням на ОСОБА_8 обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 лютого 2024 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік,

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В іншій частині вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 лютого 2024 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4