Справа № 161/4891/24
Провадження № 1-кс/161/1505/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у накладенні арешту на майно

15 березня 2024 року м. Луцьк

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

представника власника майна ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

09 березня 2024 року слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернулась до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: мобільний телефон марки «Iphone» модель «12», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , з сім-картою НОМЕР_2 , поміщеного до спец.пакету №ICR0203705, який вилучено 07 березня 2024 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 .

Своє клопотання слідчий мотивує тим, що СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003112 від 11 жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, які визнано такими постановою від 08 березня 2024 року, звернулась з відповідним клопотанням до слідчого судді.

Заслухавши пояснення слідчого, яка клопотання повністю підтримала та просила задовольнити, думку власника майна та його представника, які заперечували щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що вилучений телефон «Iphone» не є речовим доказом у розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України, відтак, його арешт не відповідає встановленій законодавцем меті, оглянувши та дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Є доцільним звернення до основоположних принципів законності, верховенства права та недоторканності права власності, які вимагають вирішення питання про скасування арешту майна і поновлення права власності особи, яке обмежується в даному випадку без достатніх підстав.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 131 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Як вбачається із встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, вимоги клопотання виходять за межі потреб досудового розслідування у кримінальному провадженні та не співвідносяться із завданнями кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Беручи до уваги те, що у судовому засіданні не встановлено правових і фактичних підстав для задоволення внесеного клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003112 від 11 жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а також слідчому судді не надано достатньо доказів, що вказують на вчинення особою, власником майна, кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку що у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 16, 132, 170-173, 276-279 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1