В И Р О К

іменем України

08 квітня 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3

з боку захисту: обвинуваченої ОСОБА_4

учасника судового розгляду потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000031 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рогань Харківського району Харківської області, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, вдови, маючої на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

у кримінальному проступку, передбаченому частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

02.03.2024 року приблизно 00 год. 10 хв., між ОСОБА_4 , яка перебувала в під`їзді багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , та ОСОБА_5 , на грунті особистих неприязненних відносин, які склалися напередодні, виникла сварка в ході якої, діючи умисно, протиправно та бажаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, нанесла останній один удар кулаком руки у грудну клітку, після чого ОСОБА_4 продовжуючи діяти умисно, з метою завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 пошкрябала шию останньої нігтями рук, чим спричинила ОСОБА_5 згідно висновку експерта №12-14/28- Зм/24 від 05.03.2024, тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні грудної клітки, множинні садна на передній поверхні шиї, які по ступеню тяжкості, як в сукупності так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень, (згідно п. 2. 3. 5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).

Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням письмових доказів, які характеризують її особу.

Допитана в судовому засіданні в якості обвинуваченої ОСОБА_4 вину в скоєному кримінальному правопорушенні визнала повністю, щиро розкаялася, пояснила, що кримінальне правопорушення вчинене нею за вищевикладених обставин. Обставини скоєння кримінального правопорушення не оспорювала.

При дослідженні доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про доведенність вини ОСОБА_4 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження. Правова кваліфікація ч. 1 ст. 125 КК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд виходить з наступного.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона не судима, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, є вдовою, яка має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, врахування тієї обставини, що ОСОБА_4 раніше не притягалася до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та виходячи із того, що санкція ч. 1 ст. 125 КК України, носить альтернативний характер, з урахуванням приписів ст. 51 КК України, та правил призначення покарання, визначених Загальною частиною Кримінального кодексу України, за шкалою призначення покарань від менш суворого до більш суворого, з урахуванням принципів законності, справедливості, пропорційності покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді штрафу в межах санкції, перебаченої ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: