Справа №766/6327/24
н/п 1-кп/766/2787/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2024 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,

розглянувши під час відкритого підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 17.05.2022 року за № 0001286, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Чорнобаївка Херсонської області, громадянина України, інваліда війни ІІІ групи, учасника бойових дій, який має на утриманні 1 неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів, мотивуючи свою позицію тим, що заявлені ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися, а також тяжкістю злочинів, які інкримінується даній особі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечила щодо задоволення зазначеного клопотання, зазначивши, що ризики, на які посилається прокурор не доведені, всі свідки за цим кримінальним провадженням допитані, всі слідчі дії проведені. Просить врахувати те, що ОСОБА_4 є діючим військовослужбовцем, учасником АТО, нагороджений низкою Почесних відзнак, зокрема "Знак пошани", "За зразкову службу", "Ветеран війни-учасник бойових дій", є інвалідом війни ІІІ групи, має дружину та малолітню доньку. З урахуванням всіх цих обставин, просила відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосувавши запобіжний захід у вигляді особистої поруки, передавши ОСОБА_4 на поруки Генеральному директору ТОВ "Дарекс-енерго" ОСОБА_9 , або передбачити альтернативний захід у вигляді внесення застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 підтримали заперечення адвоката ОСОБА_5 , доповнивши та зазначивши про те, що відповідно до практики ЄСПЛ запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути обґрунтований лише тяжкістю покарання, яке може загрожувати особі.

Захисник ОСОБА_8 доповнила заперечення захисника ОСОБА_5 , зазначивши, що посилання прокурора про ризик переховування особи лише через те, що місце проживання ОСОБА_4 знаходиться в с. Козачі Лагері на лівому березі Дніпра, під окупацією країни-агресора, є недопустимим проявом дискримінації стосовно громадян України, житло яких потрапило в зону тимчасової окупації.

Обвинувачений підтримав думку захисників, також зазначивши, що у випадку обрання запобіжного заходу він буде проживати у свого побратима ОСОБА_9 у м. Дніпро, який готовий взяти його на поруки.

ОСОБА_9 подав до суду заяву про взяття ОСОБА_4 на особисту поруку, зазначивши, що він працює генеральним директором ТОВ "Дарекс-Енерго", ручається за належну поведінку ОСОБА_4 та зобов`язується забезпечити його явку до суду на першу вимогу.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначені ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовжити тримання обвинуваченого під вартою виходячи з такого.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У ч. 1 ст. 177 КПК України закріплено, що з метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з вимогами ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшло підтвердження під час розгляду на стадії досудового розслідування слідчим суддею клопотань про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою .

Зокрема, ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03.04.2024 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Судом встановлено, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України , які існували на час обрання обвинуваченому вищевказаного запобіжного заходу, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків.

Зокрема, як зазначено в ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Поряд із цим, судом приймається до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, із застосуванням насильства, докази по якому ще не досліджені, потерпілий та свідки по справі не допитані, а, отже, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків.

Так, при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого, який має на утриманні 1 неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не має постійного місця проживання у м. Херсоні, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 Східного ОТО Національної гвардії України, інваліда війни ІІІ групи, учасника бойових дій, має ряд захворювань. Однак, вказані обставини не є такими, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу, застосованого до останнього на даному етапі.

При вирішенні питання, суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; дані про особу, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України; не має постійного місця проживання у м. Херсоні, судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його стан здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

При цьому суд враховує доводи захисників на те, що обвинувачений ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ групи, має ряд хронічних захворювань, та потребує постійного лікування та контролю. Однак, доказів того, що ОСОБА_4 звертався за медичною допомогою в умовах СІЗО, та йому було відмовлено у наданні такої, або така допомога, якої він потребує в умовах лікувального закладу вказаного типу не може бути наданою суду не представлено. Також не надано будь-якої медичної документації щодо критичного стану здоров`я обвинуваченого, який би виключав можливість утримання особи під вартою в умовах слідчого ізолятора.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочинів, які йому інкримінуються та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді тримання під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Судом при вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховані усі наявні у розпорядженні дані про особу обвинуваченого, та, на переконання суду, в будь-якому випадку самі по собі не можуть бути визнані достатніми для висновку про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не спростовують твердження сторони обвинувачення про можливість ухилення обвинуваченого від суду, як і доводів щодо можливості впливати на свідків у даному провадженні, місце проживання яких йому достовірно відоме, та які ще не допитані в судовому засіданні.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У суду відсутні відомості які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність.

При цьому, не вдаючись до оцінки доказів, у відповідності до положень ст. 23 та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому суд вбачає реальним існування заявлених прокурором ризиків, які на даний час продовжують існувати, у зв`язку з чим не вбачає підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж раніше обраний, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого ОСОБА_4 , не можуть їм запобігти.

В рамках кримінального провадження триває підготовче судове засідання, запобігти наявним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду неможливо, а тому клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Обставини, на які посилаються захисники не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. У зв`язку з чим клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді " особистої поруки" задоволенню не підлягає.

Суд приходить до висновку про доведеність прокурором того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти названим вище ризикам, оскільки на даному етапі порука, застава, не є достатніми для гарантування поведінки обвинуваченого виходячи із встановлених судом ризиків, тяжкості кримінального правопорушення і його наслідків.

При цьому, відповідно до п. 4 ст. 183 КПК України суд, може не визначати розміру застави до особи, яка обвинувачується щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду та від виконання процесуальних рішень, перешкодити встановленню істини у справі, суд не знаходить підстав для зміни щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п.1ст.5 Конвенції "Про прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу строком на 60 діб (27.06.2024 року) без визначення застави.

Керуючись ст.ст. 217, 314 316, 199, 176-178, 1836, 193-194, 196, 199 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Обраний відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжити на 60 діб, до 27 червня 2024 року включно.

Розмір застави не визначати.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку дії запобіжного заходу протягом 5(п`яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

СуддяОСОБА_1