Справа № 192/387/24
Провадження № 1-в/192/37/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

представника ДУ «СВК (№21)» ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлоград Дніпропетровської області, відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 10.02.2023 року, яким засуджений за ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 185 КК України,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

Початок строку: 21.08.2021 року

Кінець строку: 21.02.2025 року

встановив:

До Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений просив задовольнити клопотання та звільнити його умовно-достроково, оскільки він вважає, що виправився.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судовому засіданні вважав, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення, але не довів його.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого враховуючи, що ОСОБА_5 має лише одне заохочення вважав, що він не довів свого виправлення.

Суд, вислухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, виходить з такого.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, зокрема, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 10.02.2023 року, яким він засуджений також за вчинення умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно характеристики ОСОБА_5 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 01.12.2020 року. За період перебування в УВП №4 м. Дніпра характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

В Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 22.08.2021 року. за період перебування в УВП №6 м.Бахмут порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. За період перебування в СІЗО м.Чернівці порушень режиму утримання не допускав, стягнень не мав, мав одне заохочення. В ДУ СВК№21 знаходиться з 15.06.2023. за час відбування покарання характеризується задовільно порушень режиму утримання не допускає, стягнень та заохочень не має. Працевлаштований до МСЧ днювальним. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставитися не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. До виконання робіт із благоустрою установи не завжди ставиться з розумною ініціативою. Не бере участі в організації виховних заходів, які проводять в установі, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, самодіяльних організацій, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня.

14.03.2023 - відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі що не стала на шлях виправлення, а 22.12.2023 - відмовлено в направленні матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення як особі, що не довела свого виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 за весь період відбування покарання лише раз застосовувалось заохочення 12.05.2023 за сумлінне виконання обов`язків чергового по камері начальником СІЗО 12.05.2023 оголошено подяку.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Аналізуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання до якого ОСОБА_5 засуджений за вчинення тяжкого злочину, суд враховує, що він має заохочення, яке застосоване 12.05.2023, стягнень не має, враховує що засуджений працює за власним бажанням у МСЧ.

Суд також враховує, що ОСОБА_5 не бере участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програми диференційованого виховного впливу, які на думку суду, формують у засуджених під час відбування покарання основу для позитивних змін особистості та готує їх до правослухняної та самокерованої свідомої поведінки після звільнення.

Суд вважає, що одне заохочення ОСОБА_5 у виді подяки та факт роботи в установі не є достатнім для можливості суду дійти висновку про його виправлення,це є лише критеріями, які тільки в сукупності з даними, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому можуть бути прийняті до уваги судом та покладені в основу рішення.

Поведінка ОСОБА_5 протягом всього строку відбування покарання не дає суду підстав для обґрунтованості висновку про його виправлення.

Судом також враховано особу ОСОБА_5 в цілому, який раніше судимий, відбував покарання у виді позбавлення волі за корисливі злочини проти власності та звільнявся по відбуттю строку покарання.

На думку суду ОСОБА_5 на даному етапі відбування покарання не готовий до самокерованої правослухняної поведінки, позитивні зміни в його особистості усталеності не мають. Основна мета призначеного ОСОБА_5 судом покарання на донному етапі його відбування не досягнута, тому умовно-дострокове звільнення на даний час є передчасним.

За таких обставин, в задоволенні клопотання суд відмовляє.

На підставі викладеного, ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк з дня отримання копії повної ухвали суду.

Повна ухвала складена 06.03.2024.

Суддя ОСОБА_1