Справа № 591/3393/24
Провадження № 1-кп/591/121/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Суми обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні 0000119 з угодою про визнання винуватості відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Суми, одружений, пенсіонер, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку за наступних обставин.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно- адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, Що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, с окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам Президент російської федерації (далі - рф) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил рф (далі по тексту - ЗС рф) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на ЗО діб та у подальшому продовжено.

У громадянина України ОСОБА_4 , який будучи проросійсько налаштованою особою, що підтримує агресивну політику російської федерації, та звинувачує країни «Заходу» та Сполучених штатів Америки в розв`язуванні та ескалації конфлікту між Україною та російською федерацією з 2014 року, у вересні 2022 року (точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені), виник злочинний умисел, направлений на заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом схиляння інших людей до своєї позиції під час особистого спілкування з ними.

При цьому, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що його співрозмовники, ие поділяють його антиукраїнських думок та тверджень, ініціативно, систематично, активно з використанням різних аргументів, досвіду та власного авторитету, під час особистого спілкування з іншими особами, маючи на меті схиляння інших людей до своєї позиції, формував у адресатів антивладні та проросійські настрої, звинувачував державну владу України в розв`язанні війни проти власної країни, представляв війну, розв`язану російською федерацією проти України, як війну, проти країн «Заходу», що інсценована їх очільниками та за підтримки європейських держав та Сполучених штатів Америки.

З метою реалізації свого єдиного злочинного наміру, що охоплює заздалегідь поставлену мету та єдиний умисел, направлений на схиляння інших людей до своєї проросійської позиції, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, ОСОБА_4 03.09.2022 року в період часу з 14 год. 02 хв. по 14 год. 11 хв., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з єдиним умислом, використовуючи власний мобільний телефон марки «ОРРО» ІМЕІ 1 - НОМЕР_1 та ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 . із абонентським номером НОМЕР_3 , під час особистого спілкування по телефону із громадянкою України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що використовує абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_4 , усно, ініціативно та активно, з використанням різних аргументів та власного авторитету, висловлювався у формі заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, що виразилось в таких фразах:

« - Реально идет третья мировая война, уже идет эта третья мировая война. Но только на территории Украины. Вот так Украине повезло на своей территории начать третью мировую войну».

В об`єктивному змісті висловлювання констатується, що на території України відбувається третя світова війна, яку розпачала Україна.

Не зупиняючись на скоєному, продовжуючи свої злочинні дії, направленні на схиляння інших людей до своєї проросійської позиції, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, ОСОБА_4 21.09.2022 року в період часу з 11 год. 15 хв. по 11 год. 23 хв.. перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з єдиним умислом, використовуючи власний мобільний телефон марки «ОРРО» ІМЕІ 1 - НОМЕР_1 та ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , із абонентським номером НОМЕР_3 , під час особистого спілкування по телефону із громадянином України ОСОБА_8 , що використовує абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_5 , усно, ініціативно та активно, з використанням різних аргументів та власного авторитету, висловлювався у формі заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, що виразилось в таких фразах:

« - ... СВО закончилось сегодня. Сегодня началась война с Западом. Это не с Украиной война, с Западом».

В об`єктивному змісті висловлювань заперечується факт повномасштабної військової агресії росії проти України, акцентується на тому, що СВО закінчилася і розпочалася війна із країнами Західної Європи та Америки.

Не зупиняючись на скоєному, продовжуючи свої злочинні дії, направленні на схиляння інших людей до своєї проросійської позиції, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, ОСОБА_4 24.09.2022 року в період часу з 11 год. 54 хв. по 12 год. 07 хв., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з єдиним умислом, використовуючи власний мобільний телефон марки «ОРРО» ІМЕІ 1 - НОМЕР_1 та ІМЕІ 2 - НОМЕР_2 , із абонентським номером НОМЕР_3 , під час особистого спілкування по телефону із громадянином України ОСОБА_9 , що використовує абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_6 , усно, ініціативно та активно, з використанням різних аргументів та власного авторитету, висловлювався у формі заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, що виразилось в такі фразі:

«-... СВО превращается в войну».

В об`єктивному змісті встановленого висловлювання заперечується факт повномасштабної військової агресії росії проти України від її початку до часу, коли відбулася розмова.

Згідно висновку експерта Сумського відділення Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. засл. Проф. М.С.Бокаріуса» за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення №1624 від 02.01.2024 року, встановлено, що у висловлюваннях ОСОБА_4 , містяться заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних дій, що виразились у запереченні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

29.03.2024 між прокурором та обвинуваченим з участю захисника укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинуваченого, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 436-2 КК України, при цьому обвинувачений у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторони узгодили покарання, яке повинен обвинувачений понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців без конфіскації майна, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, потерпілі відсутні.

Під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувачена цілком розуміє положення п.п.1-4 ч.4 ст. 474, п.1 ч.3 ст.394, п.1 ч. 3ст. 424, ст.476 КПК України; укладення угоди сторонами є добровільним.

Узгоджене сторонами угоди покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, нейтрально характеризується за місцем мешкання, є пенсіонером за віком, а також відсутність обтяжуючих обставин та наявність таких обставин, які пом`якшують покарання, як-то щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання вини дає можливість застосування ст. 75 КК України.

Таким чином, умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК України; правова кваліфікація, яка є вірною, передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; відсутні дані щодо неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань; наявні підстави для визнання винуватості.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що укладена угода про визнання винуватості відповідає нормам матеріального та процесуального закону і її слід затвердити.

Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З аналізу ст. 75 КК України вбачається, що в угоді про визнання винуватості сторони можуть узгодити звільнення від відбування покарання з випробуванням і в цьому випадку суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог КПК.

Керуючись ст.ст. 100, 118, 124, 314-317, 370, 374, 468-475 КПК України, ст.ст. 75, 76 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29.03.2024, укладену між прокурором та ОСОБА_4 у присутності захисника.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України, і призначити йому узгоджене покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на один рік.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Скасувати арешт майна, а долю речових доказів вирішити наступним чином: вилучений в ході обшуку мобільний телефон, що належить ОСОБА_4 примусово та безоплатно вилучити у власність держави на підставі п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у справі в загальному розмірі 10037 (десять тисяч тридцять сім) гривень 16 копійок.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м.Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим виключно з підстав, зазначених в п. 1 ч.4 ст.394 КПК України, прокурором - виключно з підстав, зазначених в п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Суддя ОСОБА_1