Справа №584/867/22 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження 11-п/816/40/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми подання голови Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_5 щодо вирішення питання про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 584/867/22) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України на розгляд до іншого суду, -

ВСТАНОВИЛА:

14 березня 2024 року до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшов затверджений прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Сумської обласної прокуратури ОСОБА_7 , обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 29 жовтня 2021 року.

Під час підготовчого судового засідання 22 березня 2024 року, судом першої інстанції встановлено, що вищевказане кримінальне провадження надійшло до Ковпаківського районного суду м. Суми з порушенням правил територіальної підсудності та винесено ухвалу про направлення даного кримінального провадження до апеляційного суду для визначення підсудності.

Суд першої інстанції вважає, що у даному кримінальному провадженні ухвалено протилежні за своїм змістом два рішення суду апеляційної інстанції щодо визначення підсудності одного й того ж кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , що в подальшому може стати підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції за наслідками розгляду вказаного провадження по суті, то і виникла необхідність для звернення із таким поданням до апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судової справи та доводи подання, колегія суддів вважає, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі, якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однакові за тяжкістю,суд,у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд, який здійснював судове провадження.

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме одержання неправомірної вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно та поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про хабарництво», злочини, передбачені статтями 368, 369 КК України вважаються закінченими з моменту, коли службова особа прийняла хоча б частину хабара.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту, першу частину неправомірної вигоди у розмірі 15 000 грн., пособником ОСОБА_8 , який діяв за попередньою змовою та з відома обвинуваченого ОСОБА_6 було отримано 20.12.2021, за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_6 є закінченим на місці отримання першої частини неправомірної вигоди, тобто на території Ковпаківського району м. Суми, що відноситься до територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми.

Зазначена позиція апеляційного суду щодо визначення територіальної підсудності кримінального провадження за ч. 3 ст. 368 КК України відносно ОСОБА_6 , повністю узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним в ухвалі від 14.01.2022 ( справа № 469/12/22, провадження № 51-179 впс 22).

Так, Верховний Суд зазначив, що злочин, передбачений ст. 368 КК України, вважається закінченим з моменту, коли службова особа прийняла хоча б частину неправомірної вигоди. Кримінальне провадження за обвинуваченням особи у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368 КК України, підлягає розгляду судом, у межах територіальної юрисдикції якого було отримано першу частину неправомірної вигоди (мав місце перший епізод отримання неправомірної вигоди).

Враховуючи вище встановлене та правову позицію Верховного Суду щодо застосування норм права, котрі стосуються визначення територіальної підсудності кримінальних проваджень за ч. 3 ст. 368 КК України, висновок суду першої інстанції про не підсудність Ковпаківському районному суду м. Суми кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України є таким, що суперечить вимогам чинного Законодавства.

Щодо тверджень суду першої інстанції про існування двох протилежних за змістом судових рішень суду апеляційної інстанції в частині визначення підсудності вказаного кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

Згідно з ч. 6 ст. 13 вищевказаного Закону висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в ухвалі від 25 травня 2023 року (справа № 722/594/22, провадження № 13-27кс23), висновок щодо застосування норми права - це не завжди чітко сформульований висновок у судовому рішенні Касаційного кримінального суду у формі постанови, у тому числі із заголовком «Висновок», це також правове обґрунтування одного чи кількох доводів касаційної скарги сторони кримінального провадження, викладене в судовому рішенні як у формі постанови, так і ухвали, за змістом якого цілком зрозумілою є правова позиція колегії суддів щодо застосування конкретної норми матеріального чи процесуального права.

Отже виходячи з того, що ухвала Сумського апеляційного суду від 20 березня 2023 року про відмову в задоволенні подання голови Путивльського районного суду Сумської області ОСОБА_9 щодо вирішення питання про передачу на розгляд до іншого суду кримінального провадження № 584/687/22 була постановлена колегією суддів без врахування правових висновків Верховного Суду щодо визначення підсудності кримінальних проваджень за ч. 3 ст. 368 КК України, викладені в багатьох судових рішень суду касаційної інстанції ( № 727/4042/18, 757/54106/18-к, 469/12/22) та є протилежною по відношенню до висновку викладеному в ухвалі Сумського апеляційного суду від 08 березня 2024 року, колегія суддів вважає, що до застосування в даному випадку, підлягає висновок, викладений в останньому судовому рішенні суду апеляційної інстанції.

Так, ухвалою Сумського апеляційного суду від 08 березня 2024 року зазначено, що кримінальні провадження за обвинуваченням особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК України, підлягають розгляду судом у межах територіальної юрисдикції якого обвинуваченим згідно даних обвинувального акту було отримано саме першу (а не останню) частину неправомірної вигоди, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду.

З урахуванням зазначеного вище, колегія суддів дійшла висновку про відсутність законних підстав для передачі кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на розгляд іншому суду першої інстанції, а тому у задоволені подання голови Ковпаківського районного суду м. Суми необхідно відмовити.

Керуючись ст.34 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити в задоволенні подання голови Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_5 про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 584/867/22) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України із Ковпаківського районного суду м. Суми на розгляд до іншого суду.

Матеріали справи повернути на розгляд до Ковпаківського районного суду м. Суми.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3