Справа180/861/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Марганець об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Дніпро Дніпропетровської області, громадянина України,

із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого,

проживаючого без реєстрації за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого:

05.12.2014 Ленінським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186 ККУ до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

10.04.2017 ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська скасовано іспитовий строк та направлено для відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.02.2024 року за № 0000108, та ч.2 ст.121 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2024 року за № 0000133

з участю учасників судового провадження:

прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2024 року близько 14 години ОСОБА_3 , знаходився біля провулку Вузький у м. Марганець Дніпропетровської області, де хотів зустрітися зі знайомою ОСОБА_6 , яка проживає у будинку АДРЕСА_2 на вказаній вулиці, однак вдома її не застав, тому вирішив зайти до вищевказаного будинку. Зайшовши через відчинені двері у приміщення будинку, направився до зали, де на дивані побачив планшет марки «Apple iPad» моделі «A1430», який вирішив викрасти.

В цей час у ОСОБА_7 раптово виник умисел, спрямований на викрадення вищевказаного майна, яке належить потерпілій ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 24.02.2024 близько 14 години 10 хвилин, перебуваючи в залі будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що потерпілої не було вищевказаному будинку та ніхто не бачить його злочинних дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, діючи таємно, умисно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, з приміщення будинку АДРЕСА_2 викрав планшет марки «Apple iPad» моделі «A1430», вартістю 1600 гривень, який належить ОСОБА_6 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

14.03.2024 року приблизно о 17:00 годині ОСОБА_3 прийшов за місцем мешкання ОСОБА_8 , до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де в нього під час сварки з ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень останньому.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , 14.03.2024 приблизно о 17:05 годині, зайшов до приміщення коридору будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, наніс два удари кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_8 , від чого потерпілий впав на підлогу, вдарившись потиличною областю об плитку та ОСОБА_3 наніс один удар дерев`яною частиною вил по тулубу потерпілого ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_3 ліктем правої руки наніс не менше 5 ударів в потиличну область ОСОБА_8 від чого потерпілий втратив свідомість, 24 березня 2024 року ОСОБА_8 помер.

В результаті умисних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-черепної травми у проекції голови від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі), у проекції голови розділенню не підлягають та у своєї сукупності відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню, згідно пункту 2.1.1 а «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України від 16 січня 1995 року») є небезпечним для життя в момент їх отримання та знаходяться у причинному у зв`язку з настанням 24.03.2024 смерті потерпілого ОСОБА_8 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати: за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану; за ч. 2 ст. 121 КК України - умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

3 липня 2024 року між прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до зазначеної угоди, ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч.4 ст.185 КК України за тих обставин, які викладені в угоді про визнання винуватості. Зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в обсязі підозри під час судового провадження. При цьому, сторони домовились про призначення ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.121 КК України, у виді позбавлення волі строком 7 років, за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років, на підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 3.07.2024 року і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Обвинувачений в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому повністю і беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 2 ст. 121 КК України в обсязі підозри та обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та строку покарання. Щиро розкаявся. Зазначив, що наслідки укладення та затвердження угоди йому роз`яснені та зрозумілі. Окрім цього, зрозумілі йому наслідки невиконання угоди про визнання винуватості. Зазначив, що угода укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Відмовився від судового розгляду кримінального провадження. Зазначив, що повністю розуміє наслідки обмеження апеляційного та касаційного оскарження вироку суду ухваленого на підставі угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим та прокурором.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_9 надали заяви відповідно до яких не заперечують проти укладення угоди прокурором з обвинуваченим, та вважають за можливе затвердити угоду.

Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали судового провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ч.5 ст.469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_9 надали заяви відповідно до яких не заперечують проти укладення угоди прокурором з обвинуваченим, та вважають за можливе затвердити угоду.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_3 повністю і беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, є тяжкими злочинами.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 в повній мірі розуміє положення ст.ст.394,424,473,474,476 КПК України, ст.389-1 КК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Суд, з`ясував у обвинуваченого та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.1 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Суд встановив також, що обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, в присутності захисника, відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану; за ч. 2 ст. 121 КК України - умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити узгоджений сторонами угоди про визнання винуватості вид та строк покарання.

Сторони узгодили долю речових доказів. Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати в сумі 260 грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з 15.03.2024 року. Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити попередній тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374-376, 468-470, 472-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 3 липня 2024 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 2 ст. 121 КК України, яка укладена між прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальнихо правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.121 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

за ч.2 ст.121 КК України, у виді позбавлення волі строком 7 років,

за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з 15 березня 2024 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в сумі 260 гривень за проведення експертизи 1233/24 від 05.03.2024 року.

Речові докази у кримінальному провадженні планшет марки «Apple iPad» моделі «A1430», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити потерпілій.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої ст.389 -1 КК України.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії вироку, шляхом подання апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановленихчастинами четвертою,шостою,сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно зчастиною четвертою статті 469КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору, надіслати обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1