У Х В А Л А Справа № 932/890/24

Іменем України Провадження № 1-кс/932/317/24

05 лютого 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі

представника володільця майна ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання слідчого по кримінальному провадженню № 0000385 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , що погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , у якому слідчий прохає накласти арешт у вигляді заборони на відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки «ЗАЗ» модель «110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 .

Необхідність накладення арешту обґрунтовує наступним чином. Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.02.2024 року невстановлений водій, керуючи невстановленим автомобілем, під час руху по вул. Козінца в с. Спаське, Новомосковського району Дніпропетровської області, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ» модель «110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок ДТП водіяю ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження.

Оскільки, транспортний засіб «ЗАЗ» модель «110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є основним об`єктом кримінального правопорушення пов`язаного з його експлуатацією та керуванням, для повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин справи, арешт автомобіля у даному кримінальному провадженню є необхідним.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Представник володільця майна у судовому засіданні прохав не позбавляти володільця майна права на користування транспортним засобом.

Вислухавши представника володільця майна, розглянувши клопотання, дослідивши долучені до нього додатки, приходжу до висновку про часткове задоволення клопотання, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів, долучених до клопотання, вбачається, що слідчим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000385 від 02.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Так, в ході огляду дорожньо-транспортної пригоди, було встановлено, що автомобіль марки «ЗАЗ» модель «110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, а саме: розбите лобове скло та ліва передня фара, пошкоджений капот, передній бампер, переднє ліве крило, ліві передні двері, ліве переднє колесо.

02.02.2024 року слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про визнання автомобіля «ЗАЗ» модель «110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Тому, з метою збереження речового доказу по справі, яким є автомобіль «ЗАЗ» модель «110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , задля подальшого проведення з ним відповідних слідчих дій та для доведення чи спростування події злочину та вини особи, яка вчинила ДТП, є доцільним накладення на нього арешту у вигляді заборони на розпорядження та відчуження.

В цей же час, клопотання слідчого в частині позбавлення права на користування транспортним засобом не знайшло свого обгрунтування, тому приходжу до висновку про часткове задоволення клопотання про арешт майна, шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження автомобілем марки «ЗАЗ» модель «110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 .

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 98, 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000385 задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «ЗАЗ» модель «110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , шляхом заборони на відчуження та розпорядження.

В іншій частині клопотання відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1