Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/299/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2024 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0001035 за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кіровського районного суду м.Кіровограда від 06 лютого 2024 року.

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із базовою середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 21.01.2022 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим терміном на 1 рік;

- 06.02.2023 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 1 місця позбавлення волі;

визнано винним та призначено покарання за ч.4 ст.186 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.02.2023 року та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з 28.04.2023 року.

Запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

визнано винним та призначено покарання за ч.4 ст.186 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

До набрання вироком законної сили застосовано до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення експертизи в рівних частках по 836 грн. 98 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 та ОСОБА_9 визнано винними у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, за таких обставин.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, та Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ) із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 58/2023 від 07.02.2023, затвердженого Законом України № 2915-IX від 07.02.2023 продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Так,11.04.2023 року близько 18 години 20 хвилин, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, тобто в період дії воєнного стану в Україні, ОСОБА_10 спільно зі своїм знайомим ОСОБА_9 перебували в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де познайомились з потерпілим ОСОБА_12 , з котрим спільно розпивали спиртні напої. В ході вживання спиртних напоїв, розуміючи, що у потерпілого ОСОБА_12 можуть бути речі, які складають матеріалу цінність у ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , виник злочинний умисел, спрямований на відрите викрадення чужого майна, вчинений повторно,

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, цілеспрямовано, повторно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету власної наживи, дочекавшись коли потерпілий ОСОБА_12 вийде з приміщення кафе «Вогник», ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 попрямували за ним та, проходячи неподалік будинку АДРЕСА_4 , наздогнали потерпілого ОСОБА_12 , де реалізовуючи раніше виниклий умисел, ОСОБА_9 , діючи умисно, цілеспрямовано, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, наніс один удар рукою в область голови потерпілого від чого останній впав обличчям до землі.

Після чого, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, почали наносити удари ногами в область голови та тулуба потерпілому, в результаті чого потерпілий відповідно до висновку експерта № 395 від 27.04.2023 отримав тілесні ушкодження у вигляді рубця з зовнішнього кута нижньої повіки лівого ока, дане тілесне ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. В цей час ОСОБА_9 з кишені штанів потерпілого відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Huawei P8 Lite 2017 (PRA-LA1)Black», IMEI1: НОМЕР_1 ,IMEI2: НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до висновку експерта № СЕ-19/112-23/3643-ТВ від 20.04.2023 року складає 1536 гривень 67 копійок, який знаходився в чохлі книжці Huawei flipcover для HuaweiP8 Lite 2017 (PRA-LA1)Black, вартість якого відповідно до висновку експерта № СЕ-19/112-23/3643-ТВ від 20.04.2023 року складає 30 гривень 67 копійок, та тримаючи його в руках спільно з ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, ігноруючи вимогу потерпілого про повернення майна, чим спричинили потерпілому матеріального збитку на загальну суму 1567, 34 грн.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просив вирок суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Свої вимоги обґрунтував тим, що стороною обвинувачення у судовому засіданні не доведено поза розумним сумнівом, належними та допустимими доказами, що в діях ОСОБА_10 наявний склад кримінального правопорушення саме за ст.186 КК України. Вказав, що дії ОСОБА_10 не правильно кваліфіковані. Оскільки, під час допиту потерпілого останній усвідомлював лише те, що йому наносять удари із-за конфлікту який мав місце на передодні. Самого факту викрадення мобільного телефону він не помітив. Умисел у обвинуваченого ОСОБА_10 не був спрямований на відкрите заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, отже, в діях обвинуваченого не було корисливого мотиву, тобто бажання збагатитися за рахунок майна потерпілого. Також не було встановлено і його бажання завдати шкоди майну потерпілого. ОСОБА_10 не заперечує щодо нанесення потерпілому одного удару під час конфлікту, але зазначає, що відразу після того як потерпілий впав на землю він почав тікати з місця події.

Крім того, вказав, що відсутній факт, який зазначений у вироку, як обтяжуючий покарання, а саме, що ОСОБА_10 вчинив злочин у період іспитового строку. Злочин за вироком, який оскаржується, вчинено 11.04.2023 року, тобто вже після закінчення терміну іспитового строку визначеного вироком від 21.01.2022 року. А наступним вироком від 06.02.2023 року, іспитовим строк не застосовувався. Зазначив, що судом першої інстанції не враховано ряд пом`якшуючих вину обставин. Зокрема, вибачення ОСОБА_10 перед потерпілим під час судового засідання, відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданих неправомірними діями ОСОБА_10 , що підтверджується копіями розписок від 28.11.2023 року та 04.12.2023 року, про отримання потерпілим коштів в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданих ОСОБА_10 . Разом з тим, судом першої інстанції, під час допиту потерпілого, не з`ясовано позицію та думку останнього щодо призначеного покарання підсудному ОСОБА_10 . Крім того, судом безпідставно не взято до уваги, як пом`якшуюча вину обставина, позитивну характеристику ОСОБА_10 з місця його проживання до моменту затримання.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та юридичної кваліфікації дії обвинуваченого, просив вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та пом`якшити призначене покарання відповідно до ст.69 КК України або відповідно ч.1 ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням. Свої вимоги обґрунтував тим, що суд не врахував при призначенні покарання ОСОБА_9 , що він раніше не судимий, немає обставин, які обтяжують покарання, наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень; вчиненням кримінального правопорушення внаслідок негативного впливу свого товариша, раніше судимого ОСОБА_10 , наявність малолітньої дитини, сина ІНФОРМАЦІЯ_4 ; мати пенсіонерка, після операції на серці. Крім того вказав, що його підзахисному не було вручено копію вироку суду негайно після його проголошення не вручено його було і після.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , який підтримав подану апеляційну скаргу та не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та самого обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали свою подану апеляційну скаргу та висловилися на розсуд суду стосовно апеляційної скарги захисника - адвоката ОСОБА_7 , прокурора, який просив залишити без задоволення подані апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинувачених за ч. 4 ст. 186 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні суду першої інстанцій свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, але визнав в частині нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та пояснив, що 11.04.2023 року разом з ОСОБА_9 пішли в бар по АДРЕСА_1 , де зустріли потерпілого ОСОБА_12 . Між ОСОБА_9 та потерпілим відбувся конфлікт. Потерпілий ОСОБА_12 пригостив їх алкогольними напоями та вони помирились. Вийшовши з кафе пішли в сторону школи - інтернат, де побачили потерпілого, який почав їх провокувати. Від якого удару, його чи удару ОСОБА_9 , впав потерпілий ОСОБА_10 , не пам`ятає. Він, ОСОБА_10 , наніс потерпілому один удар і побіг. За ним побіг ОСОБА_9 Стоячи біля барної стойки в кафе запропонував ОСОБА_9 забрати мобільний телефон у потерпілого, але це було в жартівливій формі. Мобільний телефон та інші речі потерпілого, не бачив і не брав.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанцій свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 11.04.2023 року пішли разом з ОСОБА_10 в кафе по вулиці Короленка, де зустріли потерпілого ОСОБА_12 , з яким у нього виник конфлікт, який пізніше був вирішений. Вони вживали разом алкогольні напої. Потерпілий ОСОБА_12 пішов з кафе, а вони вийшли трохи пізніше і пішли сторону «Приват банку», де зустріли потерпілого. ОСОБА_12 почав їм говорити, що вони не дуже хороші люди. Він перебував в стані сильного алькогольного сп`яніння. ОСОБА_10 його штовнув, куди саме він не пам`ятає, у нього випав мобільний телефон, він його підібрав. ОСОБА_10 побіг раніше, а він за ним. Ногами потерпілого ніхто не бив. З якої кишені випав мобільний телефон не пам`ятає, начеб то з куртки. Чи був винен ОСОБА_10 йому грошові кошти він не пам`ятає. ОСОБА_10 пропонував йому забрати мобільний телефон у потерпілого.

Незважаючи на не визнання вини ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, вина ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення ч.4 ст.186 КК України повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами і, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_12 , наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, який пояснив, що 11.04.2023 року пішов в кафе «Вогник» по вулиці Короленка у м. Кропивницькому. Всі його товариші розійшлися. Він залишився в кафе. Тоді в кафе прийшли ОСОБА_10 та ОСОБА_9 З ними у нього стався конфлікт, який саме не пам`ятає, скоріше у зв`язку з тим, що всі перебували в стані алкогольного сп`яніння. Він попросив бармена налити обвинуваченим алкогольних напоїв, вони випили втрьох, примирились і розійшлися. Коли вийшов з « ОСОБА_13 », його схопили за рукав куртки, хтось з обвинувачених, хто саме не пам`ятає. Його звалили з ніг, він прикривав голову руками, щоб не отримати удар по голові. ОСОБА_10 відбіг трохи далі, а ОСОБА_9 побіг за ним в сторону приватного сектору. В кишені в нього лежав мобільний телефон і ключі. Він відчув як в нього забрали мобільний телефон з кишені. Але хто саме це зробив сказати не може. Вибігши на дорогу, зупинив людей, щоб вони викликати поліцію. Сторонні люди допомогли йому помити брову, бо вона була розсічена. В подальшому поліція затримала обвинувачених і він написав заяву до поліції.

Крім того, вина обвинувачених, і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, підтверджується іншими зібраними у справі доказами і, зокрема:

- рапортом від 11.04.2023 року, відповідно до якого заявник ОСОБА_14 повідомив, що по АДРЕСА_5 двоє невідомих повалили чоловіка на землю, витягнули з кишені гроші та побігли в сторону «Фан клубу» (т.1 а.п.11);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.04.2023 року, в якій він просить притягнути до відповідальності невідомих йому осіб чоловічої статі, які 11.04.2023 року близько 18 год. 40 хв. по АДРЕСА_6 відкрито заволоділи належним йому мобільним телефоном та грошовими коштами (т.1 а.п.12);

- протоколом огляду місця події від 11.04.2023 року, під час якого встановлено та оглянуто місце вчинення злочину відкрита ділянка місцевості по АДРЕСА_4 (т.1 а.п.13-16);

- протоколом огляду місця події від 11.04.2023 року, під час якого встановлено та оглянуто місце вчинення злочину відкрита ділянка місцевості, на відстані 10 метрів від будинку по АДРЕСА_7 біля проїжджої частина на землі виявлено мобільний телефон (т.1 а.п.17-20);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.04.2023 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_9 як особу, яка наносила йому тілесні ушкодження по АДРЕСА_1 (т.1 а.п.29-31);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.04.2023 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_10 як особу, яка наносила йому тілесні ушкодження по АДРЕСА_1 (т.1 а.п.32-34);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.04.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_12 із застосування відеозапису, який відтворив на місці події обставини вчиненого стосовно нього грабежу, які відповідають висунутому обвинуваченню (т.1 а.п.35-37);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.03.2023 року за участю обвинуваченого ОСОБА_9 із застосування відеозапису, який відтворив на місці події обставини вчинення грабежу стосовно потерпілого ОСОБА_12 , які відповідають висунутому обвинуваченню (т.1 а.п.35-37);

- висновками судово-медичних експертиз №395 від 27.04.2023 року та №565/395 від 27.06.2023 року, згідно з якими у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді рубця у зовнішньому куті нижньої повіки лівого ока могли утворитися в строк та при обставинах, на які вказує потерпілий ОСОБА_12 в протоколі проведення слідчого експерименту від 26.04.2023 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т.1 а.п.40);

- висновком експерта №СЕ-19/112-23/3643-ТВ від 20.04.2023 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «Huawei P18 Lite 2017 Black» складає 1536 грн. 67 коп. та чохла книжки складає 30 грн. 67 коп. (т.1 а.п.52-64);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.04.2023 року, згідно з яким свідок ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_10 як особу, який наносила тілесні ушкодження по АДРЕСА_1 невідомому чоловіку (т.1 а.п.67-68);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.04.2023 року, згідно з яким свідок ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_9 як особу, який наносила тілесні ушкодження по АДРЕСА_1 невідомому чоловіку (т.1 а.п.69-70);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.04.2023 року, згідно з яким свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_9 як особу, який наносила тілесні ушкодження невідомому чоловіку та забрали в нього мобільний телефон по вулиці Короленка навпроти магазину «Будівельник» у м.Кропивницькому (т.1 а.п.73-74);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.04.2023 року, згідно з яким свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_10 як особу, яка наносила тілесні ушкодження невідомому чоловіку та забрав в нього мобільний телефон по вулиці Короленка навпроти магазину «Будівельник» у м.Кропивницькому (т.1 а.п.75-76);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.06.2023 року, згідно з яким свідок ОСОБА_16 впізнала ОСОБА_9 як особу, яка 11.04.2023 року в кафе «Вогник» мала конфлікт з ОСОБА_12 (т.1 а.п.81-82);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.06.2023 року, згідно з яким свідок ОСОБА_16 впізнала ОСОБА_10 як особу, яка 11.04.2023 року в кафе «Вогник» мала конфлікт з ОСОБА_12 (т.1 а.п.83-84);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2023 року, згідно з яким свідок ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_10 як особу, яка 11.04.2023 року затримали біля будинку по вулиці Варшавській, 2б (т.1 а.п.88-90);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2023 року, згідно з яким свідок ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_9 як особу, як особу, яка 11.04.2023 року затримали біля будинку по АДРЕСА_8 (т.1 а.п.91-93);

- відеозаписом з приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у м.Кропивницькому, на якому зафіксовано як обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 перебувають разом в приміщенні кафе «Вогник», де перебуває і потерпілий ОСОБА_12 та розмова між обвинуваченими про те, що вони домовляються забрати телефон і закласти його (т.1 а.п.96-102);

- відеозаписом, на якому зафіксовано обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 11.04.2023 року о 18 год. 42 хв. проходять повз будинок по АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_10 тримає в руках мобільний телефон чорного кольору та між обвинуваченими чути розмову про те, що вони радіють, що він новий (т.1 а.п.106-109);

- відеозаписом на якому зафіксовано затримання обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 по вулиці Варшавській у м.Кропивницькому (т.1 а.п.113-119).

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за, що їх засуджено, колегія судів доходить висновку, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Дії обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_7 з приводу того, що суд при розгляді справи суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального та кримінального закону, розглянув кримінальне провадження не повно, однобічно та упереджено, що дії ОСОБА_10 не правильно кваліфіковані, в його діях відсутній склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, докази його вини відсутні, є необґрунтованими та безпідставними.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження дотримався вимог кримінального процесуального та кримінального закону, розглянув кримінальне провадження повно, всебічно та неупереджено. Порушень вимог закону при цьому не допустив. Надав всім зібраним доказам належну правову оцінку. Суд першої інстанції дослідивши зібрані по кримінальному провадженню докази дійшов правильного висновку у вироку, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 та ОСОБА_9 повністю підтверджується вищевказаними зібраними по кримінальному провадженню доказами, які є належними та допустимими, взаємоузгоджуються між собою та повністю підтверджують вину останніх у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів в діях обвинувачених наявний склад інкримінованого їм кримінального правопорушення. Судом першої інстанції правильно кваліфіковані дії обвинувачених за ч.4 ст.186 КК України підстави для перекваліфікації їх дій відсутні.

При цьому слід зазначити, що показання потерпілого ОСОБА_12 , являються логічними та послідовними, є достовірними, належними та допустимими доказами оскільки, підтверджують обставини, які мають значення для кримінального провадження та отримані у порядку встановленому КПК України, та не суперечать відеозаписам з камер відеоспостереження, та повністю підтверджують вину ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм злочину, а тому доводи апеляційної скарги в частині невірної оцінки судом першої інстанції фактичних обставин справи, неправильної оцінки зібраних доказів є безпідставними.

Також, доводи викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 з приводу того, що у ОСОБА_10 відсутній корисливий умисел на заволодіння телефоном потерпілого, не знайшли свого об`єктивного підтвердження. При цьому слід зазначити, що версія обвинуваченого, що у не було злочинного умислу на заволодіння телефоном потерпілого є безпідставною та повністю спростовуються вищевказаними зібраними по кримінальному провадженню доказами. Так колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з цього приводу, а саме те, що показання потерпілого ОСОБА_12 є логічними, послідовними, підтверджуються протоколом слідчого експерименту за його участю та взаємоузгоджуються з іншими вищевказаними зібраними по справі доказами, в тому числі відеозаписами, виявленими речовими доказами, серед яких мобільний телефон, та будь-які підстави ставити під сумнів вказані докази судом не встановлено, а тому вони покладені в основу вироку.

З`ясовані під час слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 обставини та його показання у суді повністю узгоджуються із об`єктивними даними і слідовою картиною, залишеною після вчинення кримінального правопорушення, знаходження мобільного телефону при затриманні обвинувачених, не викликають у суду жодних сумнівів та правильно враховані судом в якості доказу вини обвинувачених.

При цьому суд першої інстанції правильно критично оцінив твердження обвинувачених про відсутність корисливого мотиву під час заволодіння майном потерпілого, а саме мобільного телефону, як такі, що дані з метою виправдання вчинених дій, спрямовані на уникнення ними кримінальної відповідальності, безпідставні та повністю спростовуються вищевказаними зібраними по справі доказами.

Зокрема, вказані твердження спростовуються самими об`єктивними даними, встановленими під час кримінального провадження, згідно з якими обвинувачений ОСОБА_9 забрав мобільний телефон потерпілого. Наведене підтверджується як показаннями потерпілого так і іншими зібраними по справі доказами.

Також, згідно з показаннями потерпілого, одразу після викрадення мобільного телефону, обвинувачені припинили бійку та з викраденим втекли.

Більше того, обвинувачений ОСОБА_9 у своїх показаннях в суді також підтверджує, що після заволодіння мобільним телефоном припинили бійку і втекли.

Таким чином сам характер обставин, за яких було вчинено злочин, вид майна, яке стало об`єктом злочину, поведінка обвинувачених після заволодіння майном потерпілого, вказують на те, що обвинувачені мали корисливі мотиви.

З огляду на викладене є доведеним факт того, що дії обвинувачених під час відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_12 були обумовлені корисливим мотивом, про що вони домовились заздалегідь, що підтверджено дослідженими доказами, а саме відеозаписом, в ході якого обвинувачені домовляються забрати телефон у потерпілого. Самі ж обвинувачені підтвердили в судовому засіданні суду першої інстанції, що така розмова була, але начеб то в жартівливій формі.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, осіб винних.

Обвинувачений ОСОБА_10 офіційно не працює, осудний, не одружений, на обліках в лікарнях не перебуває, раніше судимий. Врахував відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Обвинувачений ОСОБА_9 офіційно не працює, осудний, не одружений, характеризується позитивно, перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» з приводу психічних розладів та розладів поведінки внаслідок вживання стимуляторів, синдром залежності, стан відміни, не перебуває на диспансерному обліку КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер», раніше не судимий. Врахував відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Також врахував ступінь участі кожного з обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення та обґрунтовано призначив обвинуваченим покарання в межах санкцій статті у вчиненні якої вони обвинувачуються та остаточно призначив покарання у виді позбавлення волі, яке на переконання колегії суддів відповідатиме тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинувачених, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ними самими, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст.50 КК України.

Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що підстави для застосування ст.ст.69, 75 КК України при призначенні їм покарання відсутні.

На переконання колегії суддів доводи апеляційних скарг захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 щодо пом`якшення призначеного покарання обвинуваченим, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченим врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, характеризуючі данні осіб винних, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та призначив покарання, яке є справедливим, необхіднім і достатнім для їх виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону які б стали підставою для скасування по суті правильного винесеного судом рішення або направлення справи на новий судовий розгляд, колегією суддів не встановлено. Підстави для скасування вироку та закриття провадження по справі відсутні.

Разом із тим, слід зазначити, що посилання захисника адвоката ОСОБА_7 стосовного того, що відсутній факт, який зазначений у вироку, як обтяжуючий покарання, а саме, що ОСОБА_10 вчинив злочин у період іспитового строку. Злочин за вироком, який оскаржується, вчинено 11.04.2023 року, тобто вже після закінчення терміну іспитового строку визначеного вироком від 21.01.2022 року. А наступним вироком від 06.02.2023 року, іспитовим строк не застосовувався, знайшли своє об`єктивне підтвердження.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 підлягає задоволенню частково.

Крім того, згідно ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 перебував під цілодобовим домашнім арештом, тому на підставі ч.ч.1,7 ст.72 КК України йому підлягає зарахуванню цей строк у строк відбування покарання.

Враховуючи викладене вирок суду в цій частині підлягає зміні, в решті підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м.Кіровограда від 06 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення ОСОБА_10 злочину в період іспитового строку.

На підставі ч.ч.1,7 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 07.06.2023 по 02.12.2023 включно, з розрахунку: три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)