Справа № 195/2/24
У Х В А Л А

іменем України

14.06.2024 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ), обвинуваченого - . ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - начальника Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обвинувальним актом по кримінальному провадженню №0000278 від 09.11.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Томаківського районного суду Дніпропетровської області на розгляді знаходиться обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Положеннями ч.5 п.20-5 Перехідних положень КПК України передбачено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

10.11.2023 ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із строком дії до 09.01.2024 року включно.

19.04.2024 ухвалою судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід тримання під вартою із строком дії до 17.06.2024 року включно.

Зважаючи на викладене, строк дії вищезазначеного запобіжного заходу спливає, в зв`язку з чим виникла потреба про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5

12.06.2024 року до Томаківського районного суд Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженню про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ухвалою судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19.04.2024 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 17.06.2024 року включно без визначення розміру застави.

Зважаючи на викладене, строк дії вищезазначеного запобіжного заходу спливає, в зв`язку з чим виникла потреба про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що на даний час продовжують існувати передбачені п.п.1,4,5 ст.177 КПК України, ризики щодо невиконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений заперечує проти вказаного клопотання.

Захисник обвинуваченого проти даного клопотання заперечує, оскільки вважає, що ризики щодо невиконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків змінилися.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши та дослідивши клопотання сторони обвинувачення, додані докази, матеріали справи, приходить висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Судом встановлено, що 10.11.2023 року громадянину ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

10.11.2023 ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із строком дії до 09.01.2024 року включно.

19.04.2024 ухвалою судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід тримання під вартою із строком дії до 17.06.2024 року включно.

Отже, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 закінчується 02.05.2024 року.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

За положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини.

Суд, бере до уваги, що громадянин ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, що кваліфікується як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність передбачених п.п.1,4,5 ст.177 КПК України, ризиків щодо виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Встановлені достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може: переховуватися від органів суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки:

1) наявні достатні докази про вчинення обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення пов`язаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, що потягли смерть людини шляхом вчиненням насильницьких дій в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про реальну небезпеку з боку ОСОБА_5 для оточуючих його людей.

Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 753 від 12.12.2023, обвинувачений виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, за результатами психіатричного обстеження встановлено тривале систематичне вживання спиртними напоями, втрачений ситуативний контроль, виявляє прояви нестриманості, роздратованості, дратівливості, має синдром залежності від алкоголю.

Вказані факти вказують на те, що обвинувачений внаслідок зловживання алкоголем схильний до неадекватної, антигромадської поведінки, відсутності самоконтролю та вчиненню насильницьких дій.

2) Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України. За скоєння даного кримінального правопорушення передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

У разі визнання ОСОБА_5 винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, що може реально спонукати його переховуватися від суду та від відбування покарання.

У розумінні практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Тобто, існує висока ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

3) ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що може полягати у зловживанні ним своїми процесуальними правами.

4) ОСОБА_5 постійного місця роботи не має, характеризується негативно, систематично зловживає алкогольними напоями, стійкі підтверджені соціальні зв`язки відсутні, на утриманні або піклуванні нікого не має, тому наявна обґрунтована необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що слугуватиме надійною гарантією запобіганню ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ст. 177 КПК України.

Запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки:

- застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п. п. 1, 4, 5 ст. 177 КПК України;

- у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі (в т.ч. цілодобового домашнього арешту) ОСОБА_5 зможе покинути відомі слідству його можливі місця перебування, внаслідок чого уповноважена особа не зможе реально контролювати виконання більш м`якого запобіжного заходу;

- під час досудового розслідування та судового розгляду не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_5 комусь на поруки, що виключає передачу його на поруки;

- ОСОБА_5 не має постійного джерела доходів, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави та оскільки цей запобіжний захід може спонукати його до вчинення інших кримінальних правопорушень;

- ОСОБА_5 не має грошових заощаджень або родичів, які могли б його матеріально забезпечити, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи вищевикладене, наявна необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім цього, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можливо, враховуючи те, що за вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, отже дотримується обов`язкова умова обрання даного запобіжного заходу, передбачена п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України, тобто передбаченість законом покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Сукупність усіх вищевказаних обставин свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, шляхом застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, оскільки жоден з них не забезпечить належної поведінки підозрюваного

Слід зазначити, що відповідно до вимог п.3 ст.5 розділу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, звільнення обвинуваченого може ставитись в залежність від надання гарантії явки до суду.

Таким чином, згідно з вимогами ст.331 КПК України, виходячи з положень ст.ст.177, 183, 194, 199 КПК України, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України, оскільки прокурором доведено, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не припинили свого існування.

Отже, виходячи з положень ст.ст.177,178,183,194 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою не більше ніж 60 діб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,178,183,197,199,331,372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Термін запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, у вигляді тримання під вартою - продовжити строком на 60 діб, тобто до 12.08.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» за місцем утримання обвинуваченого.

Ухвала про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, прокурором безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

14.06.2024