Справа №621/1391/23
Пр. №1-кп/621/71/24
В И Р О К

Іменем України

19 березня 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

в складі судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження № 0000055 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ Харківської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.04.2023, близько 09 години 05 хвилини, ОСОБА_4 рухався на належному йому автомобілі ЗАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на ділянці автошляху напрямку Харків-Зміїв-Балаклія 25 км., де на блокпосту №45, який розташований поблизу вулиці Центральної м.Зміїв Чугуївського району Харківської області, був зупинений працівниками поліції, з підстав визначених Законом України «Про Національну поліцію» із подальшим встановленням особи водія і транспортного засобу та на вимогу працівника поліції пред`явити спеціальні документи на право керування, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи мету спрямовану на використання підробленого документа, достовірно знаючи, що водійське посвідчення отримане ним не у встановленому законом порядку, надав для перевірки працівнику поліції завідомо підроблене посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_4 , яке відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №16076/16479 від 19 квітня 2023 року не відповідає бланкам посвідчення водія, що випускались на поліграфічних підприємствах Консорціуму «ЄДАПС», який здійснював виготовлення документів даного зразка, яке ОСОБА_4 використовував для керування транспортним засобом.

Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в скоєному кримінальному правопорушені визнав повністю, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним за вищевикладених обставин. Обставини скоєння кримінального правопорушенгя не оспорював.

При дослідженні доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про доведенність вини ОСОБА_4 у використанні завідомо підробленого документа. Правова кваліфікація ч. 4 ст. 358 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, визнається щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення у справі "Скоппола проти Італії" від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03) (рішення Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011).

Під час призначення покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ч. 2 ст. 65 КК України, де більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинення кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Зважаючи на ті обставини, що обвинувачений раніше не судимий, під наглядом в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, одружений, щиро розкаявся, усвідомив наслідки скоєння кримінального проступку, займається суспільнокорисною працею, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень є покарання у виді штрафу у межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судові витрати стягнути з обвинуваченого.

Питання речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ННЦ «Інститут судових експертиз ім.засл.проф М.С.Бокаріуса», юридична адреса: 61177, місто Харків, вул..Золочівська, 8-а судові витрати за проведення експертизи № 16076/16469 від 19.04.2022 у розмірі 7169,40 (сім тисяч сто шістдесят дев`ять) грн 40 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 11.04.2023 на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 посвідчення НОМЕР_3 .

Речові докази у кримінальному провадженні №0000055: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: