Справа № 496/450/23
Провадження № 1-кп/496/271/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

07.02.2024 року захисник обвинувачених направив до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору щодо ОСОБА_6 . Своє клопотання обґрунтовує тим що обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001428 від 22.12.2022 року не відповідає наведеним положенням ч. 2 ст. 291 КПК України. А саме, згідно тексту обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується в пособництві розтрати чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, тобто в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України. В той же час, у відповідності до ч. 5 ст. 27 КК України, пособником є особа, яка сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками: порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь, усуненням перешкод, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, знаряддя чи засоби вчинення кримінального правопорушення, сліди кримінального правопорушення чи предмети, здобуті кримінально протиправним шляхом, придбати чи збути такі предмети, іншим чином сприяти приховуванню кримінального правопорушення. З наведеної норми вбачається, що участь пособника у вчиненні кримінального правопорушення виражається у формі активної умисної цілеспрямованої дії. Ознайомившись із обвинувальним актом, ОСОБА_6 зазначає, що йому незрозуміло в чому його обвинувачують, яка саме його дія тлумачиться органом досудового розслідування/прокуратурою як пособництво. Якщо викласти зміст формулювання обвинувачення у спрощеній формі (прибравши юридичні обороти та вставленні в кожному реченні словосполучення «за попередньою змовою з ОСОБА_6 ») вбачається наступний виклад фактичних обставин справи: 31.10.2017 між ТОВ «ВІКОС ЮГ» в особі директора ОСОБА_8 та ГУНП в Київській області укладено договір відповідального зберігання № 498. В подальшому правоохоронці вилучили за адресами АЗС ТОВ «Автокомплекс «Анастасія» майно та передали це майно за актами на відповідальне зберігання представнику ТОВ «ВІКОС ЮГ», а саме: 01.11.2017 року - правоохоронці за адресою: АДРЕСА_1 , вилучили майно вартістю 440 199,96 грн., та в той же день передали це майно за актом на відповідальне зберігання представнику ТОВ «ВІКОС ЮГ» ОСОБА_9 , що діяв на підставі виданої до укладення договору зберігання довіреності від 18.09.2017, виданої директором ОСОБА_8 (в подальшому майно було відвантажене на майданчик за адресою Київська обл., м. Біла Церква, вул. Узинська, 7, що належала ТОВ «КПФ «РЕГІНА» та використовувалась ТОВ «ВІКОС ЮГ»), 01.11.2017 року - правоохоронці за адресою: м. Біла Церква, вул. Дружби, 14-А, вилучили майно вартістю 119 254,31 грн., та в той же день передали це майно за актом на відповідальне зберігання представнику ТОВ «ВІКОС ЮГ» ОСОБА_9 , що діяв на підставі виданої до укладення договору зберігання довіреності від 18.09.2017, виданої директором ОСОБА_8 (в подальшому майно було відвантажене на майданчик за адресою Одеська обл., Біляївський р-н, смт Хлібодарське, автодорога Одеса-Кучургани, 12км+60 м, що належала ТОВ «ТРАСА» та використовувалась ТОВ «ВІКОС ЮГ»), 07.11.2017 року - правоохоронці за адресою: АДРЕСА_2 , вилучили майно вартістю 283 299,01 грн., та в той же день передали це майно за актом на відповідальне зберігання представнику ТОВ «ВІКОС ЮГ» ОСОБА_9 , що діяв на підставі виданої до укладення договору зберігання довіреності від 18.09.2017, виданої директором ОСОБА_8 (в подальшому майно було відвантажене на майданчик за адресою Київська обл., м. Біла Церква, вул. Узинська (Радгоспна), 7, що належала ТОВ «КПФ «РЕГІНА» та використовувалась ТОВ «ВІКОС ЮГ»), 07.11.2017 року - правоохоронці за адресою: м. Біла Церква, вул. Левановського, 83-а, вилучили майно вартістю 310 827,58 грн., та в той же день передали це майно за актом на відповідальне зберігання представнику ТОВ «ВІКОС ЮГ» ОСОБА_9 , що діяв на підставі виданої до укладення договору зберігання довіреності від 18.09.2017, виданої директором ОСОБА_8 (в подальшому майно було відвантажене на майданчик за адресою Київська обл., м. Біла Церква, вул. Узинська (Радгоспна), 7, що належала ТОВ «КПФ «РЕГІНА» та використовувалась ТОВ «ВІКОС ЮГ»), 07.11.2017 року - правоохоронці за адресою: м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 178, вилучили майно вартістю 190 271,69 грн., та в той же день передали це майно за актом на відповідальне зберігання представнику ТОВ «ВІКОС ЮГ» ОСОБА_9 , що діяв на підставі виданої до укладення договору зберігання довіреності від 18.09.2017, виданої директором ОСОБА_8 (в подальшому майно було відвантажене на майданчик за адресою Біляївський р-н, смт Хлібодарське, автодорога Одеса-Кучургани, 12км+60 м, що належала ТОВ «ТРАСА» та використовувалась ТОВ «ВІКОС ЮГ»), 08.11.2017 року - правоохоронці за адресою: м. Біла Церква, вул. Звенигородка 123 км+700м, вилучили майно вартістю 181 493,54 грн., та в той же день передали це майно за актом на відповідальне зберігання представнику ТОВ «ВІКОС ЮГ» ОСОБА_9 , що діяв на підставі виданої до укладення договору зберігання довіреності від 18.09.2017, виданої директором ОСОБА_8 (в подальшому майно було відвантажене на майданчик за адресою Київська обл., м. Біла Церква, вул. Узинська (Радгоспна), 7, що належала ТОВ «КПФ «РЕГІНА» та використовувалась ТОВ «ВІКОС ЮГ»). Фізичне переміщення цього майна з місця вилучення до місця збереження здійснювали представники ТОВ «ВІКОС ЮГ» ОСОБА_10 (довіреність від директора ОСОБА_8 від 01.11.2017) та ОСОБА_11 (довіреність від директора ОСОБА_8 від 01.08.2017, видана до укладення договору зберігання). Вивезення здійснювалося на транспортних засобах, що належать ОСОБА_12 , та які перебувають у використанні ТОВ «ВІКОС ЮГ» за декілька років до укладення договору зберігання. В подальшому ОСОБА_9 передав всі акти директору ОСОБА_8 . Також, ТОВ «ВІКОС ЮГ» в особі директора ОСОБА_8 уклало 26.12.2017 договір оренди ємностей з ТОВ «ТРАСА», через які здійснювався продаж бензину, що був наповнені невстановленими особами. Реалізацію невстановленим особам якогось неідентифікованого бензину здійснювала оператор ОСОБА_13 , яка працювала в ТОВ «ВІКОС ЮГ». В подальшому в неустановлений час в період з 08.11.2017 по 03.06.2019 (тобто протягом двох років) невстановлені особи невстановленими транспортними засобами перевезли майно на майданчики за новими адресами (зокрема за адресами: - АДРЕСА_3 ; - Київська область, Бориспільський район, Гнідинська с/р, земля ДП завод «Арсенал»; - Одеська область, Біляївський район, с. Великий Дальник, вул. Маяцька дорога, 6). Саме у цих викладених фактичних обставинах орган досудового розслідування вбачає пособництво ОСОБА_6 в розтраті майна, а саме, як зазначено в підсумку обвинувачення, «у період з 01.11.2017 по 18.06.2019 ОСОБА_6 , достовірно знаючи про зберігання ТОВ «ВІКОС ЮГ» майна ... своїми вказівками, наданням транспортних засобів, пошуком земельних ділянок, на яких у подальшому переховувалось майно, переданням майна на користь третіх осіб, зберіганням документів Товариства, сприяв учиненню ОСОБА_7 розтрати.». Проте, ОСОБА_6 не розуміє які саме його дії утворюють на думку органу досудового розслідування склад кримінального правопорушення, в якому його звинувачують. Зокрема, ОСОБА_6 не розуміє: - в чому полягає умисел ОСОБА_6 виступити пособником в цій історії, коли, хто та яким способом «повідомив» йому про існуючий умисел розтратити конкретно це майно, щоб він сформував свій умисел виступити пособником в цій історії, коли, кому, в який спосіб, якими словами він надавав вказівки, та чому ця особа слухалася цих вказівок, коли, кому, на яких домовленостях він надавав транспортні засоби, та що це за транспортні засоби, коли і де він підшукував земельні ділянки, та як отримав речове право розпоряджатися ними для надання їх у користування, яке саме майно яким саме особам він передав, які саме документи протягом якого часу зберігав. Відсутність наведених конкретних відомостей робить висунуте ОСОБА_6 обвинувачення абстрактним та незрозумілим. Така обставина грубо порушує право ОСОБА_6 на захист, оскільки він не розуміє від чого йому потрібно оборонятися та, що саме йому необхідно пояснити суду. Він не може сформулювати свою позицію щодо свого захисту, а тому має наосліп брати участь у судовому розгляді, щоб тільки під кінець, якщо пощастить, зрозуміти до чого веде прокурор. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, охоплюють досить великий період - майже два роки з 08.11.2017 по 03.06.2019. Г ОСОБА_14 складно здогадатися які саме його слова та дії протягом двох років викликали у органу досудового розслідування враження, що він брав участь у «попередній змові невстановлених осіб» здійснити розтрату конкретного майна. ОСОБА_6 не є співробітником чи засновником ТОВ «ВІКОС ЮГ», не є представником цієї юридичної особи. Він не вчиняв жодних дій з приводу укладення договору зберігання, отримання майна на зберігання, його транспортування та збереження. А відтак він і гадки не має в чому полягають «вказівки», «підшукання», та інше пособництво щодо цієї історії. Такий недолік обвинувального акту, як неконкретність обвинувачення виключає можливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду.

Захисник та обвинувачені у підготовчому судовому засіданні підтримала клопотання.

Прокурор заперечував щодо задоволення даного клопотання, вважаючи клопотання не обґрунтованим, при цьому пояснив, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам КПК України.

Представник потерпілої юридичної особи у підготовчому засіданні заперечував проти клопотання захисника.

Суд, дослідивши клопотання та вислухавши думку учасників підготовчого засідання, дійшов до наступного.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) ; анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу ; дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Виходячи зі змісту доводів клопотання, підставою для повернення прокурору обвинувального акту є допущена неповнота та неконкретність формулювання обвинувачення, а також, недоведеність в обвинувальному акті обставин, які становлять предмет доказування.

Дійсно, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

На думку суду, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 відповідає зазначеним вимогам. Оцінка ж обґрунтованості обвинувачення є процесом доказування в ході судового розгляду і, з огляду на цілі та завдання підготовчого провадження, не є предметом розгляду під час підготовчого судового засідання.

На стадії підготовчого провадження суд не може оцінювати правильність та обґрунтованість правової кваліфікації кримінального правопорушення та, більше того, наявність чи відсутність його складу.

Вказана позиція кореспондується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03 липня 2019 року по справі 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якої, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Щодо неконкретності обвинувачення, суд зазначає, що під формулюванням обвинувачення слід розуміти короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому, важливим також є виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків органу досудового розслідування, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Аналогічні вимоги до обвинувачення містяться у п. 51 рішення ЄСПЛ у справі «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року де зазначено, що «поняття обвинувачення для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (див. «Фоті та інші проти Італії» (Foti and Others v. Italy), п. 53, рішення від 10 грудня 1982 року, та «Озтурк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), п. 53, рішення від 21 лютого 1984 року).

У рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року, зокрема, зазначено, що «…обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. b ч. 3 ст. 6 Конвенції».

Однак, як визначено в п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, у обвинувальному акті мають викладатись фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що передбачає певну лексичну та граматичну особливість такого викладу.

В обвинувальному акті, наведені фактичні дані, що в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Наведені фактичні дані в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, й цього достатньо для призначення обвинувального акту до судового розгляду.

У цьому аспекті суд також звертає увагу, що конкретність та доведеність обвинувачення досліджуються під час судового розгляду та оцінюються судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку і не можуть бути предметом оцінки під час підготовчого судового засідання.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України повернення обвинувального акта є правом, а не обов`язком суду у випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Крім цього, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну його невідповідність вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які саме перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Отже, суд робить висновок, що стороною обвинувачення при викладенні фактичних обставин інкримінованого злочину дотримано вимоги чинного КПК України. Відомості, які містяться в обвинувальному акті, свідчать про офіційне доведення до відома обвинуваченому компетентним органом твердження про вчинення ним відповідного злочину, передбаченого КК України, і є достатніми для повного розуміння суті висунутого обвинувачення, що є необхідним для підготовки захисту.

Суттєвих порушень, через які суд має повернути обвинувальний акт прокурору з цих підстав, судом не встановлено.

За таких обставин у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту необхідно відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 369, 372КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволені клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1