Провадження № 1-кп/537/234/2024
Справа № 537/2882/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2024 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0000318 від 14.05..2024року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новолутківка, Добровеличківського району, Кіровоградської області, українець, громадянин України, з середньою технічною освітою, не одружений, не працює, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з проходженням військової служби тимчасово знаходиться у ВЧ НОМЕР_1 з дислокацією у АДРЕСА_3 , раніше судимому:

-20.06.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 грн;

-28.11.2019 Решетилівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк 2 роки, від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 2 роки;

-20.12.2019 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік;

-09.06.2020 Козельщинським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано приговор Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20.12.2019 за ч. 2 ст. 185 КК України, в підсумку покарання у вигляді 2 роки 1 місяць позбавлення волі;

-15.07.2020 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць;

-03.08.2020 Козельщинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 09.06.2020 за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України 2 роки 1 місяць позбавлення волі та остаточне покарання вважати 3 роки 6 міс. позбавлення волі, строк рахувати з 09.06.2020;

-ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 28.12.2020 за сукупністю злочинів згідно ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком від 15.07.2020 більш суворим згідно вироку від 03.08.2020, остаточно призначено покарання 3 роки 6 міс. позбавлення волі, строк рахувати з 09.06.2020 (звільнений по відбуттю 08.12.2023);

-20.05.2024 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 4 ст. 185 КК України засуджений до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком- 3 роки.

у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, -

встановив:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин:

09.05.2024 близько 17:40 ОСОБА_4 перебував у торговому залі магазину «Аврора», у якому здійснює свою діяльність з роздрібної торгівлі товарами ТОВ «Вигідна покупка», розташованого за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Правобережна, буд. 50, де під час перегляду асортименту товарів, у нього виник прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення майна магазину «Аврора».

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, діючи повторно, шляхом вільного доступу взяв з торгівельного прилавку товар, а саме: кросівки чоловічі «Progrtss Service», вартістю 399 грн., сумку-месенджер чоловічий зі шкірозамінника «Tiding», вартістю 219 грн.

Після чого, звільнивши вказані речі від пакувального матеріалу, ОСОБА_4 , відразу, знаходячись в приміщенні торгівельного залу, взув кросівки чоловічі «Progrеss Service», заховавши під прилавок своє взуття у якому був взутий попередньо, та повісивши на свій тулуб сумку месенджер чоловічий зі шкірозамінника «Tiding», пройшов повз касову зону магазину, не розрахувавшись при цьому за вказаний товар, та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми протравними діями ОСОБА_4 спричинив ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду на загальну суму 618 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого, та пояснив, що дійсно вчинив крадіжку, тому що були потрібні гроші.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті , та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений , правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз*яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справив порядку, передбаченого ст.349 КПК України , суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюють ся та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочинів повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого , оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:

- за ст. 185 ч.4 КК України як таємне викрадення чужого майна/крадіжці/, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю, шкоду відшкодував шляхом повернення майна і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України , судом не встановлено.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.60, ст. 61 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, що не суперечить положенням ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України), може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання вЗагальній частиніцього Кодексу.

Беручи до уваги відношення ОСОБА_4 до скоєного злочину а саме беззаперечну визнання ним вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті, його позитивну поведінку після вчинення кримінального правопорушення, а саме: став на захист Вітчизни та наразі проходить військову службу в лавах ЗСУ.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченої ОСОБА_4 , наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за доцільне застосувати до них ст.75 КК України та звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком, оскільки вважає, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» 618 /шістсот вісімнадцять/грн. 00 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати у виді особисте забав*язання.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання

за ст. 185 ч.4 КК України, з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком та вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 20.05.2024року остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на п*ять років.

Відповідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 3/ три / роки іспитового строку.

Відповідно до ст. 76 КК України, впродовж іспитового строку на ОСОБА_4 покласти обов`язки:

періодично з*являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати особисте зобов*язання.

Цивільний позов ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» 618 /шістсот вісімнадцять/грн. 00 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Речові докази по справі, відповідно до вимог ст.100КПК України, а саме оптичний диск з камер відеоспостережень залишити в матеріалах провадження.

Речові докази по справі, відповідно до вимог ст.100КПК України, а саме кросівки чорні чоловічі та чоловічу сумку повернути власнику або законному представнику.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення

Головуючий суддя ОСОБА_1