УХВАЛА

06 червня 2024 року

м. Київ

справа № 450/2757/22

провадження № 51-2920ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 травня 2024 року щодо останнього,

встановив:

Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на указані вище судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 , де ставить питання про їх скасування через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та закриття кримінального провадження на підставі ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому, за приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Таким чином, суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд керується фактичними обставинами, встановленими місцевим та апеляційним судами, і перевіряє лише правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин.

Отже, доводи касаційної скарги, які стосуються оцінки доказів на предмет їх достовірності, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є предметом перегляду суду касаційної інстанції, а відносяться до компетенції перевірки апеляційного суду.

Зі змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду вбачається, що доводи, зокрема щодо недотримання правил оцінки доказів та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які відображені в касаційній скарзі, були предметом перевірки та надання оцінки апеляційного суду, проте обґрунтування того, яких порушень норм матеріального або процесуального закону припустився цей суд, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК, в касаційній скарзі не наведено.

Формальні та неконкретизовані твердження про безпідставне відхилення судом апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги сторони захисту, без конкретного обґрунтування того, яких положень процесуального закону цим судом недотримано при наданні відповіді на такі доводи, не можуть бути предметом перевірки суду касаційної інстанції, який переглядає судові рішення у межах касаційної скарги та вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд стороною, що вбачається із приписів ч. 2 ст. 433 та ч. 3 ст. 26 КПК.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. Такі вимоги повинні ґрунтуватися на приписах кримінального процесуального закону, якими керується суд касаційної інстанції при прийнятті одного з рішень, передбачених ст. 436 цього Кодексу.

Захисник в касаційній скарзі ставить вимогу про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 на підставі ст. 284 КПК, проте така вимога є формальною і не містить відповідного обґрунтування, з огляду на положення ст. 440 КПК у їх взаємозв`язку із ст. 284 цього Кодексу із зазначенням конкретної підстави для закриття кримінального провадження та її належного обґрунтування.

Вимога про закриття кримінального провадження судом касаційної інстанції повинна містити відповідне обґрунтування з урахуванням функцій та повноважень суду касаційної інстанції, визначених в ст. 433 КПК.

За відсутності доводів про неналежність чи недопустимість доказів, касаційний суд не може втручатися в оцінку судами попередніх інстанцій дослідженої ними сукупності доказів, які визнані належними, допустимими та достовірними. Натомість в касаційній скарзі відповідних доводів в обґрунтування вимоги про закриття кримінального провадження, з огляду на положення статей 94, 284, 412, 433 КПК, не наведено.

Серед інших, захисник наводить доводи про порушення судом першої інстанції приписів ч. 4 ст. 315 КПК. Разом із тим, аналогічні доводи, як видно зі змісту оскарженої ухвали апеляційного суду, були предметом перевірки та оцінки суду апеляційної інстанції. Натомість в касаційній скарзі не обґрунтовано, яких порушень допустив суд апеляційної інстанції в аспекті реалізації приписів ст. 412 КПК.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 вказаного Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Клопотання про зупинення виконання судових рішень, відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 430 КПК, суддя-доповідач вирішує тільки після відкриття касаційного провадження.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3