Єдиний унікальний номер 448/474/24
Провадження № 1-кп/448/127/24
В И Р О К

Іменем України

27.03.2024 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000015 від 18 січня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Буховичі Мостиського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України, учасники справи:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений Богдан КУРАНТ,

його захисник-адвокат ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа:

Судом визнано доведеним, що 17.01.2024 близько 21:50 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на автодорозі Т-14-15, що по АДРЕСА_3 та керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21053», реєстр.номер НОМЕР_1 , у зв?язку із порушенням п.31.4.3 «Правил дорожнього руху України» керування транспортним засобом із несправностями зовнішніх світлових приладів у темну пору доби, на підставі ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції ВнП №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Львівській області, а саме: поліцейським старшим сержантом поліції ОСОБА_7 та поліцейським старшим сержантом поліції ОСОБА_8 , які згідно книги нарядів ВнП №1 Яворівського РВП виконували свої обов?язки по охороні громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху на території Яворівського району. Під час спілкування із водієм у працівників поліції виникла підозра в тому, що ОСОБА_3 може перебувати у стані алкогольного сп?яніння, у зв?язку із чим йому було запропоновано пройти тест на встановлення факту алкогольного сп?яніння за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі.

Так, з метою уникнення відповідальності та невчинення службовими особами працівниками СРПП ВнП №1 Яворівського ВП ГУНП у Львівській області певних дій в інтересах ОСОБА_3 , які полягали у не проходженні тестування за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі, він усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди службовій особі є незаконним, спершу в усній формі висловив пропозицію, а в подальшому передав працівникам поліції неправомірну вигоду в сумі 3000 гривень, поклавши вказані грошові кошти в кишеню передньої пасажирської дверки службового автомобіля марки «Шкода Рапід», р.н. 1320.

ІІ. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання:

22.03.2024 року між прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_10 , з іншої сторони, у присутності захисника-адвоката ОСОБА_11 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з умовами угоди ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 369 КК України і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у судовому провадженні.

Також, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують покарання - повне визнання винуватості, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання, сторони узгодили про призначення за частиною 1 статті 369 КК України ОСОБА_12 покарання - штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн.

ІІІ. Мотивами, з яких Суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керується:

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди.

Наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_14 , просить суд затвердити угоду про визнання винуватості від 22.03.2024 року.

Прокурор ОСОБА_9 просить затвердити угоду про визнання винуватості від 22.03.2024 року.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Як відомо із змісту статті 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze» проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , - є нетяжким злочином, що стверджується ст.12 КК України.

Свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачений визнав беззастережно.

У даному кримінальному провадженні потерпіла особа участі не бере.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 , цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, а також щодо узгодженої міри призначення покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.

З огляду на вищенаведене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 22.03.2024 року прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_10 , у присутності захисника-адвоката ОСОБА_11 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

ІV. Інші рішення, щодо процесуальних питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку:

Цивільний позов по справі не заявлено.

Заходи забезпечення у виді арешту, які накладені на підставі ухвали слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 19.01.2024 року слід скасувати.

При вирішення питання щодо долі речових доказів, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 9 статті 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до положень статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.1 ч.2 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Спеціальна конфіскація, відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначались (використовувались) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне до речових доказів у вигляді грошових коштів, а саме: грошових коштів в сумі 3 000 гривень, які зберігаються в АТ КБ «ПриватБанк», що за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі статей 96-1 та 96-2 КК України, - застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність Держави.

Питання решти речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_13 не обирався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 314, 369-371, 373-376, 474, 475, 615 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000015, укладену 22 березня 2024 року між прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 , у присутності захисника-адвоката ОСОБА_11 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України, призначивши йому покарання - штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 , до набранням вироком законної сили, не обирати.

Заходи забезпечення у виді арешту, які накладені на підставі ухвали слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 19 січня 2024 року - скасувати.

На підставі статей 96-1 та 96-2 КК України грошові кошти в сумі 3 000 (три тисячі) гривень: три купюри номіналом по 1 000 гривень із наступними серіями та номерами: АЄ8123270, АЕ5062430, АЕ6413672, які зберігаються в АТ КБ «ПриватБанк», що за адресою: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, - в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність Держави.

Речовий доказ: оптичний носій інформації, котрий знаходиться при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000015.

Процесуальні витрати відсутні.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Суддя ОСОБА_1