В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2024 смт Тиврів 145/226/24

1-кп/145/101/2024

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 02.01.2024 до ЄРДР за №0000002, щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, жителем АДРЕСА_1 , громадянином України, раніше несудимим,

кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, систематично, протягом тривалого часу, а саме: з 06.08.2023 по 27.12.2023 вчиняв домашнє насильство у формі психологічного насильства по відношенню до своєї сестри ОСОБА_5 за місцем їх спільного проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що виражалось у словесних образах та приниженні, тим самим викликав у останньої морально-психологічні страждання.

06.08.2023 близько 14:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство в сім`ї стосовно своєї сестри ОСОБА_5 , а саме: перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, висловлювався в її адресу нецензурною лайкою принижуючи її честь і гідність, чим спричинив ОСОБА_5 шкоду її психологічному здоров`ю. Неправомірні дії ОСОБА_4 припинено працівниками поліції та складено відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно постанови Тиврівського районного суду Вінницької області 29.08.2023, ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_5 , яке мало місце 06.08.2023.

25.12.2023 близько 22:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство в сім`ї стосовно своєї сестри ОСОБА_5 , а саме: перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, висловлювався в її адресу нецензурною лайкою принижуючи її честь і гідність, чим спричинив ОСОБА_5 шкоду її психологічному здоров`ю. Неправомірні дії ОСОБА_4 припинено працівниками поліції та складено відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно постанови Тиврівського районного суду Вінницької області 27.12.2023, ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_5 , яке мало місце 25.12.2023.

Не зважаючи на факти попереднього систематичного вчинення домашнього насильства ОСОБА_4 , відповідальність за які передбачено ст. 173-2 КУпАП України, ОСОБА_4 продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї сестри ОСОБА_5

27.12.2023 близько 20:50 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , розпочав із своєю сестрою ОСОБА_5 черговий конфлікт, у ході якого у нього виник умисел на вчинення чергового психологічного насильства щодо неї.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння психологічного насильства, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, діючи умисно, знову почав словесно ображати ОСОБА_5 , принижуючи її честь та гідність, що виразилося у словесних образах нецензурними словами в бік останньої, внаслідок чого ОСОБА_5 зазнала психологічних страждань, у тому числі негативних переживань. Неправомірні дії ОСОБА_4 припинено працівниками поліції, які прибули за викликом потерпілої ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи №128/24-21 від 19.01.2024 внаслідок систематичних протиправних дії ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 завдано фізичних та психологічних страждань, що виразились у періодичних короткочасних переживаннях, викликали періодичні короткочасні психосоціальні труднощі, що у своїй сукупності на когнітивному рівні сприймаються ОСОБА_5 як такі, що психологічно травмують, тобто завдають моральних страждань.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просить визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 роки, покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України, а також направити його для проходження програми для кривдників строком на 2 місяці.

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ст.126-1 КК України визнав, визнав фактичні обставини справи викладені в обвинувальному акті. Пояснив суду, що дійсно неодноразово виражався нецензурною лайкою в адресу своєї сестри. За вказані дії неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності. На даний час помирився з сестрою, проживають разом. У вчиненому щиро розкаюється.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Потерпіла ОСОБА_5 просить суд суворо не карати обвинуваченого, зазначила, що наразі вони примирились.

Суд вважає показання обвинуваченого є достовірними, правдивими, належними та допустимими, оскільки вони не спростовуються, а навпаки підтверджуються іншими доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В силу ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен нести відповідальність за ст.126-1 КК України - домашнє насильство, оскільки умисно систематично вчиняв психологічне насильство щодо сестри ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних страждань.

Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_4 (раніше несудимий; не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога; позитивно характеризується за місцем проживання; має на утриманні неповнолітню дочку), обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільно небезпечне діяння, щире каяття; обставини, які обтяжують його відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Вінницьким РВ №2 філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченому оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Згідно положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті надати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень можливе при призначенні покарання у виді пробаційного нагляду із покладенням передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України обов`язків на строк три роки, який обчислюється з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації (ст. 49-2 КВК України).

Саме таке покарання, на думку суду, зважаючи на контроль органу пробації за поведінкою засудженого, буде дієвим і виправданим.

За правилами п.5 ч.1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд застосовує до обвинуваченого обмежувальний захід, відповідно до якого покладає на останнього обов`язок пройти програму для кривдників.

Суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення експертизи.

Керуючись ст. ст.349, 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, і призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Покласти на ОСОБА_4 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України обов`язок проходження програми для кривдників строком на 2 (два) місяці.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на органи пробації за місцем його проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 17038 (сімнадцять тисяч тридцять вісім) гривень 80 копійок за проведення судової психологічної експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_6