судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області
Справа180/1303/22
15.05.2024 року колегією суддів Марганецького міського суду Дніпропетровської області розглянуто справу № 180/1303/22 та ухвалено вирок, яким ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.2 ст.125 КК України, і призначно йому покарання:
за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;
за ч.2 ст.15 п.5 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років;
за ч.2 ст.125 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки.
Керуючись положенням ч.3 ст.375 КПК України, заявляю окрему думку щодо вироку з огляду на норми процесуального та матеріального права та фактичні обставини справи, встановлені в ході судового розгляду.
Так, ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.2 ст.15 п.5 ч.2 ст.115 КК України закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб; ч.1 ст.263 КК України придбанні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу; ч.2 ст.125 КК України умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вважаю, що обсяг обвинувачення та кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_2 , що викладені в обвинувальному акті, за ч.2 ст.15 п.5 ч.2 ст.115 КК України не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи, виходячи з такого.
Пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» визначено, що закінчений замах на умисне вбивство особи вчиняється з прямим умислом, коли винна особа усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Згідно п.22 даної Постанови, питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Обов`язковою умовою кримінально-правої кваліфікації дій винного як замаху є наявність прямого умислу на вчинення відповідного злочину, коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.
Відповідно до висновків Верховного Суду України, що викладені у рішеннях, прийнятих за результатами перегляду судових рішень з підстав, передбачених ст.445 КПК України (постанови № 5-46кс13 від 14 листопада 2013 року, № 5-10кс14 від 26 червня 2014 року, № 5-32кс14 від 11 грудня 2014 року, №5-24к15 від 18 червня 2015 року), замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення та наміру вчинити злочин, а тому він є актом, що виконується виключно за наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.
При кваліфікації злочинів проти життя і здоров`я особи питання про наявність чи відсутність умислу на вбивство необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного й потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
У разі заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень за відсутності умислу на вбивство або заподіяння більш тяжкої шкоди здоров`ю дії винного слід кваліфікувати за наслідками, що фактично настали.
У даній справі стороною обвинувачення не надано і не здобуто під час судового розгляду доказу, який би достовірно вказував, що ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 діяв саме з прямим умислом на вбивство потерпілого, виходячи з показів обвинуваченого, потерпілих і фактичних обставин справи.
Так за вироком, в ході судового слідства встановлені наступні обставини:
13.08.2022 приблизно о 20 год. 20 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 2121, номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Бестужева в м.Марганці, після чого зупинив вказаний автомобіль в напрямку до воріт домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та вийшов з-за керма автомобіля, одночасно з місця переднього пасажирського сидіння вийшла ОСОБА_4 , а в салоні вказаного автомобіля залишились сидіти на задньому сидінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У цей же день та час з території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вийшов ОСОБА_2 . Після чого ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , стоячи попереду праворуч автомобіля ВАЗ 2121, номерний знак НОМЕР_1 , спілкувались між собою з приводу погроз, які ОСОБА_2 раніше виказував ОСОБА_4 .
Під час спілкування між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виник словесний конфлікт, та ОСОБА_2 , попросивши зачекати його, зайшов на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно через 2 хвилини ОСОБА_2 , тримаючи в руках обріз рушниці моделі ИЖ-5, повернувся до місця, де залишались стояти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . У цей момент ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , побачивши в руках у ОСОБА_2 обріз рушниці моделі ИЖ-5, підбігли до автомобіля ВАЗ 2121, номерний знак НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 сів за кермо вказаного автомобіля, а ОСОБА_4 сіла на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля, одразу ОСОБА_3 розпочав рух заднім ходом вказаного автомобіля. У момент руху автомобіля, ОСОБА_2 , знаходячись попереду вказаного автомобіля, на відстані приблизно 7 метрів, направив ствол обріза рушниці моделі ИЖ-5 в напрямку лобового скла автомобіля ВАЗ 2121, номерний знак НОМЕР_1 , та здійснив постріл в напрямку автомобіля. У результаті пострілу шротиною з обріза рушниці моделі ИЖ-5 пошкоджено лобове скло автомобіля та спричинено малолітній ОСОБА_7 , яка знаходилась на задньому пасажирському сидінні, тілесне ушкодження у вигляді вогнепального поранення шиї, правої ключиці, пахової ділянки справа та правого передпліччя. Після цього, ОСОБА_3 підбіг до ОСОБА_2 та вибив з його рук рушницю, припинивши таким чином протиправні дії.
Таким чином, ОСОБА_2 13.08.2022 приблизно о 20 год. 20 хв., перебуваючи поруч із домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, направлений на вбивство ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що в салоні автомобіля ВАЗ 2121, номерний знак НОМЕР_1 , окрім ОСОБА_3 перебувають також ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у виді смерті ОСОБА_3 , та не бажаючи, але свідомо допускаючи їх настання, а також розуміючи, що від його дій можуть постраждати особи, які також перебували в автомобілі, зробив постріл з рушниці в лобове скло вказаного автомобіля, чим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
За показаннями обвинуваченого, навесні собака потерпілих з`їла качку, він зробив зауваження, а через декілька місяців, 13 серпня 2022 року до його двору під`їхав автомобіль, посигналив. Він вийшов. ОСОБА_9 був агресивним, почав кричати, з ним була дружина. Він подумав, що ОСОБА_9 налаштований його побити, та вирішив себе захистити, сказав їм , щоб зачекали, зайшов до будинку, на ліжку під подушкою взяв обріз. Бажав налякати. Коли виходив з двору, дружина ОСОБА_10 почала говорити, щоб вони поїхали, сіли в автомобіль, від`їхали назад, а потім почав рух на нього, та він, з метою зупинити автомобіль, вистрелив в сторону автомобіля. Глазунов вибіг та почав завдавати йому удари. Скільки в автомобілі було людей не бачив.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини, обвинувачений ОСОБА_2 стріляв не в ОСОБА_11 , а в сторону автомобіля, де в цей час знаходились ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та двої дітей, про що також зазначено в обвинувальному акті.
Крім того, в ході досудового розслідування та під час судового слідства не підтверджені і не спростованні показання обвинуваченого, що його постріл був реакцією на рух автомобіля в його сторону.
Вважаю, що органом досудового розслідування проведено досудове розслідування однобоко. Так, не прийнято до уваги наступні обставини:
- поведінка потерпілого ОСОБА_3 , який приїхав до обвинуваченого додому у вечірній часз метою з`ясування відносин з приводу конфліку, що виник між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за декілька місяців раніше. Не з`ясовано, чи не стала поведінка ОСОБА_3 причиною того, що словесний конфлікт переріс в протиправні дії;
- обвинувачений чоловік похилого віку, потерпілий молодий, військовослужбовець. Чи не могли дії ОСОБА_3 викликати у ОСОБА_2 реальні побоювання за своє життя та здоров`я. Те, що обвинувачений виніс з будинку обріз рушниці, може свідчити про переоцінення ним загрози з боку ОСОБА_3 та намагання захисити себе;
- в ході досудового слідства не поставлено експертам питання, чи можливо за допомогою боєприпасів, які використав ОСОБА_2 для здійснення пострілу, завдати смертельні поранення людині; з якої відстані був здійснений постріл в бік автомобіля; як рухався автомобіль ОСОБА_3 в момент пострілу від`їжджав чи навпаки, рухався вперед, на ОСОБА_2 ;
- ОСОБА_3 жодного поранення не отримав. Постріл було здійснено лише один раз, в сторону автомобіля.
За наявності наданих стороною обвинувачення доказів не можу зробити висновок поза будь-яких сумнівів, що ОСОБА_2 , здійснюючи постріл з обрізу в бік автомобіля, мав прямий умисел на вбивство потерпілого, тому необхідно тлумачитти ці сумніви на користь обвинуваченого.
Також, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_2 усвідомлював, що в салоні автомобіля ВАЗ 2121, номерний знак НОМЕР_1 , окрім ОСОБА_3 перебувають також ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Однак, те, що ОСОБА_2 бачив на задньому сидінні автомобіля дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , стороною обвинувачення не доведено і в ході судового слідства не встановлено. Тому наявність обтяжуючої обставини - вчинення злочину щодо малолітньої дитини та у її присутності, не знайшло свого підтвердження.