Номер провадження: 11-сс/813/298/24
Справа № 501/4918/23, 1-кс/501/40/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власників майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 22 січня 2024 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000862, внесеного до ЄРДР 26 листопада 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185, ч. 1 ст. 263 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 ОРУП№ 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 , та накладено арешт із забороною відчуження та користування, на майно, яке було вилучено у ході невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

-набої калібром 5.45 мм у кількості 134 одиниці, які упаковано в сейф-пакет RIC 2015552;

-набої калібром 7.62 х 39 мм у кількості 38 одиниць, які упаковано в сейф-пакет RIC 201551;

-патрон калібром 7.62 х 63 мм у кількості 1 одиниці, який упаковано в сейф-пакет PSP 1253937;

-три магазина без набоїв, які упаковано в сейф-пакет RIC 2015553;

-мобільний телефон марки «Nokia» та мобільний телефон марки «Nomi», які упаковані в сейф-пакет RIC 2015554;

-два мобільних телефона марки «Samsung», які упаковані в сейф-пакет RIC 2015555;

-кошти номіналом: 1 купюра 1000 гривень серії ГР1128487; 1 купюра 1000 гривень серії ГР 1128493; 1 купюра 1000 гривень серії ВС 3176314; 1 купюра 1000 гривень серії ВС 3176313; 1 купюра 500 гривень серії ГЛ 3050687; 1 купюра 500 гривень серії АЛ 1189169; 1 купюра 500 гривень серії АЛ 1189172, які упаковані в сейф-пакет PSP 1253936;

-корпус гранати РГД 5 з маркувальним позначенням 3281, який упаковано в сейф-пакет АВ 1006790;

-запал типу УЗРГМ з маркувальним позначенням на спусковому важелі 66-81 УЗРГМ-2 583, який упаковано в сейф-пакет АВ 10006791;

-коробка червоного кольору, в якому знаходиться ланцюжок з металу білого кольору з підвіскою у вигляді камінця блакитного кольору, коробку разом з ланцюжком упаковано в сейф-пакет PSP 1253929;

-бінокль чорного кольору з маркувальними позначеннями «Navigator», «Steiner», який упаковано в сейф-пакет INP 4000987;

- кошти номіналом: 1 купюра 100 євро серії VA ; 1 купюра 100 євро серії VA ; 1 купюра 100 євро серії SD ; 1 купюра 100 євро серії SD ; 1 купюра 100 євро серії SD ; 1 купюра 100 євро серії SD ; 1 купюра 100 євро серії SD ; 1 купюра 100 євро серії ЕВ ; 1 купюра 100 євро серії ЕВ ; 1 купюра 100 євро серії SC ; 1 купюра 100 євро серії VA ; 1 купюра 100 євро серії SD ; 1 купюра 100 євро серії VA ; 1 купюра 100 євро серії VA ; 1 купюра 100 євро серії WA ; 1 купюра 100 євро серії SD ; 1 купюра 100 євро серії WA ; 1 купюра 100 євро серії ЕА ; 1 купюра 100 євро серії RB ; 1 купюра 100 євро серії VA ; 1 купюра 100 євро серії SA ; 1 купюра 100 євро серії WA ; 1 купюра 100 євро серії UD ; 1 купюра 100 євро серії S 1; 1 купюра 100 євро серії ЕВ ; 1 купюра 100 євро серії SC ; 1 купюра 100 євро серії SE ; 1 купюра 50 євро серії US ; 1 купюра 50 євро серії VS ; 1 купюра 100 доларів США серії PG 09003107 D; 1 купюра 100 доларів США серії PF 97194609 J; 1 купюра 100 доларів США серії PJ 09003106 D; 1 купюра 100 гривень серії УП 3192693, які упаковані в сейф-пакет PSP 1253930.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що вилучене у ході обшуку, майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучені речі під час обшуку можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала слідчого судді постановлена за неповного з`ясування обставин справи, арешт накладено безпідставно та необґрунтовано, виходячи з наступного:

- мобільні телефони та грошові кошти не є знаряддям вчинення злочину, не були отриманні злочинним шляхом, а також не містять на собі сліди вчинення злочину;

- накладання арешту на мобільні телефони здійснюється у виняткових випадках, натомість, сторона обвинувачення не навела наявність виняткових підстав, які зумовлюють фізичне вилучення цього майна;

На підставі наведеного, апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладання арешту на мобільний телефон марки «Nokia» та мобільний телефон марки «Nomi», які упаковані в сейф-пакет RIC 2015554; два мобільних телефона марки «Samsung», які упаковані в сейф-пакет RIC 2015555; грошові кошти номіналом: 1 купюра 1000 гривень серії ГР1128487; 1 купюра 1000 гривень серії ГР 1128493; 1 купюра 1000 гривень серії ВС 3176314; 1 купюра 1000 гривень серії ВС 3176313; 1 купюра 500 гривень серії ГЛ 3050687; 1 купюра 500 гривень серії АЛ 1189169; 1 купюра 500 гривень серії АЛ 1189172, які упаковані в сейф-пакет PSP 1253936, та постановити у цій частині нову ухвали, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого про арешт вищезазначеного майна.

Позиції учасників судового розгляду.

Захисник підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційного скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 2 зазначеної норми передбачає, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, ст. 172 КПК України встановлює порядок розгляду клопотання про арешт майна, зокрема, ч. 1 зазначеної статті передбачає, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

При цьому, розгляд такого клопотання без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, можливе лише щодо майна, яке не було тимчасово вилученим та якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону та практики ЄСПЛ не дотримався.

З матеріалів провадження убачається, що 19 січня 2024 року до Іллічівського міського суду Одеської області надійшли матеріали клопотання слідчого СВ ВП № 1 ОРУП№ 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про накладання арешту на майно, яке було вилучено у ході невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження № 0000862, внесеного до ЄРДР 26 листопада 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19 січня 2024 року вказане клопотання надійшло в провадження слідчому судді ОСОБА_1 .

У подальшому, як вбачається з матеріалів судової справи, розгляд зазначеного клопотання призначався на 22 січня 2024 року та прийнято рішення по суті вказаного клопотання.

Натомість, в матеріалах судової справи не має жодних доказів сповіщення підозрюваного та захисника про дату, час та місце проведення розгляду клопотання, відповідно до порядку, який визначений статтями 134,135,136 КПК України.

Апеляційний суд наголошує, що виконання вимог кримінального процесуального закону забезпечуються дотриманням кримінальної процесуальної форми, тобто пов`язана із дотриманням гарантій прав і свобод учасників кримінального провадження щодо будь-яких дій та рішень владних суб`єктів кримінального провадження, зокрема: щодо гарантій оскарження та можливості перевірки законності таких рішень, перевірки безсторонності та об`єктивності владних суб`єктів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали допустився істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, розглянувши клопотання слідчого без належного повідомлення власників майна про дату, час та місце проведення розгляду, всупереч вимогам ч. 1 ст. 172 КПК України, що призвело до безпідставного обмеження їх прав, що, як наслідок, тягне за собою скасування ухвали слідчого судді та призначення нового розгляду клопотання слідчого іншим слідчим суддею.

Оскільки апеляційним судом встановлені істотні порушення кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не розглядає інші доводи апеляційної скарги щодо обґрунтованості клопотання слідчого.

Відповідно до п. 2) ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пунктом 3) ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, ч. 1 ст. 412 КПК України наголошує на тому, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , скасування ухвали слідчого судді, як постановленої з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначення нового судового розгляду клопотання арешт на майна у суді першої інстанції іншим слідчим суддею.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 22 січня 2024 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000862, внесеного до ЄРДР 26 листопада 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185, ч. 1 ст. 263 КК України,- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд клопотання слідчого СВ ВП № 1 ОРУП№ 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000862, внесеного до ЄРДР 26 листопада 2023 року, у суді першої інстанції іншим слідчим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4