Справа № 947/1832/24
Провадження № 1-кс/947/2769/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погоджене із заступником керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001532 від 14.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001532 від 14.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, процесуальне керівництво вказаного кримінального провадження здійснюється Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням установлено, що статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п.3-7 «Положення про медикосоціальну експертизу», яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009 року, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації.

Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.

Міські та районні комісії утворюються з розрахунку одна комісія на 100 тис. чоловік віком 18 років і старше, міжрайонні - у районах і містах з кількістю населення менш як 100 тис. чоловік.

МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, яку очолює головний лікар.

Утворення, реорганізація та ліквідація Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, Кримської республіканської, обласних, центральних міських, міських, міжрайонних, районних медико-соціальних експертних комісій та призначення і звільнення їх керівників визначається Положенням про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ та Положенням про Кримський республіканський, обласний, Київський та Севастопольський міський центр (бюро) медико-соціальної експертизи, які затверджуються МОЗ.

Комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи.

Висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації особи з інвалідністю, обов`язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває особа з інвалідністю, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

Штатні нормативи чисельності працівників комісій встановлюються МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики. Видатки з утримання комісій здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Згідно п. 1.1., 1.5., 1.7., 1.8., 2.1.-2.2. статуту КУ «Одеський обласний центр медико соціальної експертизи» в редакції від 17.05.2017 року, КУ «Одеський обласний центр медико соціальної експертизи», є об`єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області інтереси яких представляє Одеська обласна рада в межах повноважень визначених законодавством України.

Місцезнаходження установи: м.Одеса, вул.Чорноморського козацтва,40.

У своїй діяльності Установа керується чинним законодавством, наказами Міністерства України, рішеннями Одеської обласної ради, розпорядженнями її голови, розпорядженнями голови облдержадміністрації, наказами органу управління та іншими нормативно правовими актами, а також цим Статутом і погодженими планами роботи.

Установа є неприбутковою та фінансується з бюджету.

Установа створена з метою визначення ступеня обмеження життєдіяльності людини, причини, час настання, групи інвалідності, сприяння проведення ефективних заходів щодо профілактики інвалідності, реабілітації інвалідів, пристосування їх до суспільного життя.

Основним завданням Установи є огляд громадян, які частково чи повністю втратили здоров`я внаслідок захворювання, травм та уроджених дефектів, що обмежують їх життєдіяльність, а також у тих випадках, якщо законодавство пов`язує з встановленням інвалідності надання прав на соціальну допомогу чи вивільнення від виконання відповідних обов`язків, та в інших випадках, що передбаченні чинним законодавством.

Незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_5 всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, вчинив злочин у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг за наступних обставин.

09.12.2023 близько 13:00 ОСОБА_6 , переслідуючи корисливі мотиви, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, перебуваючи у кафе «Тераса Стиль» за адресою: м.Одеса, вул.Тираспольська, буд.16, зустрівся із ОСОБА_7 та виказав останньому незаконну вимогу щодо надання неправомірної вигоди у розмірі 1300 доларів США за здійснення впливу на посадових осіб КУ «Одеський обласний центр медико соціальної експертизи» Одеської обласної ради, з метою визнання матері ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалідом другої групи, що надасть змогу звільнитися ОСОБА_7 з військової служби.

При цьому, ОСОБА_6 пояснив ОСОБА_7 , що лише у випадку збору відповідних документів та надання неправомірної вигоди, вплине на посадових осіб КУ «Одеський обласний центр медико соціальної експертизи» Одеської обласної ради з метою визнання матері ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалідом другої групи, у зв`язку з чим ОСОБА_7 був вимушений погодитись на протиправну вимогу ОСОБА_6 .

В подальшому, 15.01.2024 близько 08:55 ОСОБА_6 , переслідуючи корисливі мотиви, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, перебуваючи у транспортному засобі CHEVROLET EQUINOX, державний номер НОМЕР_1 поблизу будівлі №40 по вул.Чорноморського козацтва в м.Одесі, зустрівся із ОСОБА_7 та на виконання попередньо виказаної вимоги одержав від останнього першу частину неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США за здійснення впливу на посадових осіб КУ «Одеський обласний центр медико соціальної експертизи» Одеської обласної ради, з метою визнання матері ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалідом другої групи, що надасть змогу звільнитися ОСОБА_7 з військової служби.

На підставі викладеного, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України - одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди, про що йому повідомлено 16.01.2024 року.

15.01.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси проведено обшук автомобіля CHEVROLET EQUINOX, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_5 на момент вчинення кримінального правопорушення.

Під час проведення якого було виявлено та вилучено:

-грошові кошти в сумі 1000 доларів США, а саме: 10 купюр номіналом по 100 доларів США, серії та номер: HB28886811D, HF90957212C, інші 8 купюр з однаковою серією та номером: KB14859854M;

-грошові кошти в сумі 14200 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США у кількості 142 штуки;

-грошові кошти в сумі 5200 Євро, а саме: 56 купюр номіналом 50 євро, 2 купюри номіналом 100 євро, 11 купюр номіналом 200 євро;

-грошові кошти в сумі 1000 гривень, однією купюрою номіналом 1000 гривень;

-полімерний файл із випискою амбулаторної карти для МСЕК на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-полімерний файл із документами на ім`я ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 на 5 арк.;

-полімерний файл із документами на ім`я ОСОБА_10 на 19 арк.;

-полімерний файл із документами на ім`я ОСОБА_11 на 24 арк.;

-полімерний файл із документами на ім`я ОСОБА_12 на 2 арк.;

-полімерний файл із документами на ім`я ОСОБА_13 на 3 арк.;

-полімерний файл із документами на ім`я ОСОБА_14 на 3 арк.;

-полімерний файл із документами на ім`я ОСОБА_15 на 2 арк.;

-полімерний файл в якому знаходяться документи на ім`я ОСОБА_16 ;

-полімерний файл із документами на ім`я ОСОБА_17 на 5 арк.;

-полімерний файл із документами на ім`я ОСОБА_18 на 4 арк.

-мобільний телефон «One Plus» в корпусі сірого кольору, який належить ОСОБА_5 ;

-автомобіль CHEVROLET EQUINOX, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , та ключі запалення від нього, власником якого являється ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вилучені речі та предмети зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, в подальшому, були визнані речовими доказами та винесено відповідну постанову від 16.01.2024.

Слідчий звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.2, ст.7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, слідчим під час складання клопотання не було дотримано вимог ч.2 ст.171 КПК України, що позбавляє можливості слідчого суддю розглянути таке клопотання по суті.

Так, в порушення вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна належним чином не обґрунтовано наявність підстав та необхідності в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Зокрема, згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, накладаючи арешт на майно ухвалою від 18.01.2024 року, слідчий суддя виходив з того, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.369-2 КК України, а також те, що вилучені речі, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Скасовуючи арешт з автомобіля CHEVROLET EQUINOX, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 ухвалою від 08.02.2024 (провадження 1-кс/947/1781/24) року, слідчий суддя виходив з того, що власник транспортного засобу не є стороною в даному кримінальному провадженні та не брав участь у судовому розгляді щодо накладення арешту, на даний момент автомобіль оглянутий, зв`язок між вчиненням правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України не встановлений, водночас продовження дії арешту на майно позбавляє можливості здійснювати свої права на користування та розпорядження своїм майном.

Скасовуючи арешт з грошових коштів в сумі 14 200 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США у кількості 142 штуки; грошових коштів в сумі 5 200 Євро, а саме: 56 купюр номіналом 50 євро, 2 купюри номіналом 100 євро, 11 купюр номіналом 200 євро; грошових коштів в сумі 1000 гривень, однією купюрою номіналом 1000 гривень ухвалою від 08.02.2024 (провадження 1-кс/947/1782/24) року, слідчий суддя виходив з того, що на даний час стороною обвинувачення не встановлено отримання вищезазначених грошових коштів внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, при цьому власник майна не брав участь в розгляді клопотання про накладення арешту, а тому продовження дії арешту на майно позбавляє можливості здійснювати свої права на користування та розпорядження своїм майном.

З поданого клопотання вбачається, що досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

В даному клопотанні слідчий зазначає, що вилучене майно, має доказове значення для даного злочину та має значення для обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Разом з тим, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього додатки слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час триває досудове розслідування, пройшов значний проміжок часу, будь-яке обґрунтування, на підставі якого слідчий суддя міг би вирішити питання обґрунтованості вказаних доводів сторони обвинувачення, зокрема перевірити факт відповідності майна категоріям речових доказів (ч.1 ст.98 КПК України), дане клопотання не містить.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на той факт, що ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси відповідно до яких арешт накладений ухвалою від 18.01.2024 року у справі №947/1832/24 на автомобіль CHEVROLET EQUINOX, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 ; грошові кошти в сумі 14 200 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США у кількості 142 штуки; грошових коштів в сумі 5 200 Євро, а саме: 56 купюр номіналом 50 євро, 2 купюри номіналом 100 євро, 11 купюр номіналом 200 євро; грошових коштів в сумі 1000 гривень, однією купюрою номіналом 1000 гривень скасований, тобто підстави для продовження арешту відпали. Ухвала слідчого судді набрала законної сили 08.02.2024 року.

В той же час, клопотання слідчого не містить будь-якого обгрунтування необхідності накладення арешту після його скасування.

Відтак, оскільки за винятком викладених у даному клопотанні фактичних обставин даного кримінального провадження таке клопотання містить відповідні норми законодавства, якими регламентується порядок та підстави накладення арешту майна, між тим останнє не містить належного обґрунтування, яке б давало підстави для висновку про відповідність майна категорії речових доказів, а також яке б свідчило про наявність необхідності в забезпеченні його збереженні, слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст.ст.171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погоджене із заступником керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001532 від 14.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України - повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1