490/3340/24 31.05.2024
н/п 1-кп/490/690/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3340/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000174 від 15.04.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має професійно-технічну освіту, офіційно не працює, є інвалідом третьої групи, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

01.12.2023 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 01.12.2023 року вироком Центрального районного суду міста Миколаєва визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та останньому призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. 02.01.2024 року судове рішення набрало законної сили, однак ОСОБА_3 від відбування покарання у виді громадських робіт ухилився.

Відповідно до вимог ч.3 ст.40 Кримінально-виконавчого кодексу України, ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є: систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження; невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

06.03.2024 року ОСОБА_3 прибув до Центрального районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, де йому роз`яснено порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт та відібрана підписка про те, що у разі ухилення від відбуття покарання, його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за статтею 389 КК України.

ОСОБА_3 був письмово попереджений про те, що на підставі 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, він повинен додержуватись встановлених, відповідно до закону, порядку та умов відбування покарання, а саме сумлінно ставитись до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтись за викликом до уповноваженого органу з питань пробації. Також останньому роз`яснено, що поважними причинами неявки до уповноваженого органу з питань пробації в призначений строк визнається: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, які фактично унеможливлюють своєчасне прибуття за викликом і які документально підтверджені.

Після чого, 06.03.2024 року ОСОБА_3 отримав направлення до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, розташованої за адресою: м.Миколаїв, вул.Інженерна, 1, згідно з яким, останньому 07.03.2024 року необхідно було приступити до відбуття покарання у вигляді громадських робіт, куди ОСОБА_3 прибув 06.03.2024 року та в подальшому разом з начальником адміністративно-господарського управління Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради ОСОБА_4 склали графік виходу на роботу засудженого до громадських робіт на період з 07.03.2024 року по 29.03.2024 року. Наказом Голови Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради "Про відбування покарання" від 07.03.2024 року №40-к ОСОБА_3 прийнято на безоплатні громадські роботи у вільний від основної роботи час строком 150 годин з 07.03.2024 року. Однак, ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з графіком виходу на роботу, достовірно знаючи про призначене судом покарання, діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання та невиконання покладених на нього судом обов`язків, ухилився від відбування покарання у вигляді 150 годин громадських робіт, призначеного вище вказаним вироком Центрального районного суду міста Миколаєва.

Так, протягом березня 2024 року ОСОБА_3 , з 07.03.2024 року по 29.03.2024 року мав відпрацювати 68 годин, з яких не відпрацював жодної години. В порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, передбачених ст.ст.36, 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, ОСОБА_3 з 07.03.2024 року по 29.03.2024 року не вийшов на відпрацювання громадських робіт більше двох разів протягом місяця без поважних причин, а саме: 07.03.2024 року, 08.03.2024 року, 11.03.2024 року, 12.03.2024 року, 13.03.2024 року, 14.03.2024 року, 15.03.2024 року, 18.03.2024 року, 19.03.2024 року, 20.03.2024 року, 21.03.2024 року, 22.03.2024 року, 25.03.2024 року, 26.03.2024 року, 27.03.2024 року, 28.03.2024 року, 29.03.2024 року при цьому, будучи письмово попередженим та достовірно знаючи, що за ухилення від відбування призначеного судом покарання передбачена кримінальна відповідальність за ч.2 ст.389 КК України.

Відповідно до письмової заяви, складеної у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України, та згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Заява обвинуваченого щодо беззастережного визнання вини у пред`явленому йому обвинуваченні не викликає сумнівів у її добровільності.

Проаналізувавши викладене, дослідивши обвинувальний акт та матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку та кваліфікує його дії за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, що має бути призначене обвинуваченому, суд, відповідно до ст.ст.65-67 КК України, враховує, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, його особу, а саме те, що він є раніше судимим, має невідбуте покарання за попереднім вироком, офіційно не працює, є інвалідом третьої групи, за даними КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради на лікуванні у даному медичному закладі не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, як обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку, що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального судочинства не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.389 КК України у виді пробаційного нагляду.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Стаття 72 КК України передбачає правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, домашнього арешту.

В той же час, дана стаття не передбачає співвідношення громадських робіт і пробаційного нагляду при складанні покарань.

Обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 01.12.2023 року за ч.1 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 02.01.2024 року. Тому, при призначенні покарання суд дійшов висновку, що вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 01.12.2023 року слід виконувати самостійно.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 /один/ рік.

На підставі ст.59-1 КК України, встановити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 01.12.2023 року виконувати самостійно.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1