ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/300/24 Справа № 692/1372/23 Категорія: ч.1 ст.389 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси за апеляційною скаргою прокурора на вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2023 року, яким

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця

м. Золотоноша, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта базова середня, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого 25.07.2022 року Драбівським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 213 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 25500,00 грн., у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, -

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, ч.1 ст. 389 КК України та призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1 та п.2, 3, 4 ч.3 ст.76 КК України покладені на обвинуваченого ОСОБА_8 відповідні обов`язки.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 25500,00 грн., призначене ОСОБА_8 за вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 25 липня 2022 року за ч. 1 ст. 213 КК України, виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку районного суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він будучи засудженим 25 липня 2022 року вироком Драбівського районного суду Черкаської області у справі №692/1273/20 за ч. 1 ст. 213 КК України, до покарання у вигляді штрафу у розмірі 25 500,00 гривень, що набрав законної сили 25.08.2022 та будучи письмово повідомленим 31.08.2022 Золотоніським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області, з порядком та умовами відбування покарання у вигляді штрафу, з наслідками несплати штрафу, та попередженим про настання кримінальної відповідальності у разі ухилення від відбування покарання, діючи умисно, з мотивів зневаги до судового рішення та з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, у вигляді штрафу, не сплатив штраф у сумі 25500,00 грн.

Не погоджуючись із вироком районного суду, прокурор в апеляційній скарзі не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діянні, вважає, що даний вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Покарання у вигляді штрафу Бездольний не сплатив, тобто цей вид покарання не відбув, тобто судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, а відтак у випадку вчинення нового злочину в період невідбутого строку покарання, суду належить застосовувати положення ст.71 КК України.

Районний суд, ухвалюючи вирок не врахував вимоги ст.71 КК України про необхідність призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, що виключає застосування ст.75 КК України та призвело до незаконного звільнення обвинуваченого від відбування невідбутого реального покарання у виді штрафу за попереднім вироком.

Просить вирок місцевого суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим за ч.1 ст.389 КК України та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання призначене за вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 25.07.2022 та призначити остаточне покарання у виді 1 року обмеження волі та штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 грн. та згідно ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого Бездольного та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Висновок суду щодо доведеності винуватості Бездольного у вчинені ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України при обставинах наведених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи.

Розгляд матеріалів кримінального проступку відбувався без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження, на підставі письмової заяви Бездольного за участі захисника ОСОБА_7 , в якій вину визнав повністю, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності у спрощеному порядку.

Дії Бездольного кваліфіковано вірно, за ч. 1 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від сплати штрафу.

Рішення суду першої інстанції оскаржується прокурором лише в частині призначення покарання, а відтак колегія суддів вважає недоцільним проводити детальний аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України переглядає вирок суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального проступку, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Відповідно до вимог ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Оскаржуваним вироком Бездольний визнаний винуватим і засуджений за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України до 1 року обмеження волі та на підставі вимог ст.75 КК країни звільнений від призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 25 500,00 гривень призначене Бездольному за вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 25 липня 2022 року за ч.1 ст.213 КК України виконувати самостійно.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Положення вказаної норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

За правилами ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Положення ч.3 ст.72 КК України не тільки не виключає можливість застосування положень статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказує про необхідність такого застосування. У той же час ч.3 ст.72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складання цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Як убачається з матеріалів провадження, Бездольний раніше судимий вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 25.07.2022 за ч.1 ст.213 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 25 500 гривень.

Призначене покарання у виді штрафу Бездольний не сплатив, тобто цей вид покарання не відбув, судимість за вказаним вироком не знята та не погашена, а відтак вчинив новий кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.389 КК України в період невідбутого строку покарання за вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 25.07.2022, що тягне за собою призначення покарання обвинуваченому Бездольному із обов`язковим застосуванням вимог ст.71 КК України.

Таким чином, з урахуванням того, що Бездольний вчинив новий кримінальний проступок до відбуття покарання за попереднім вироком, то при призначенні остаточного покарання з урахуванням ст. ст. 71, 72 КК України у виді обмеження волі та штрафу, рішення про звільнення особи від відбування покарання у виді обмеження волі на підставі ст. 75 КК України є неприпустимим ( Постанова Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 686/3226/20).

Враховуючи вищевикладене, районний суд при призначенні Бездольному покарання допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню.

Виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 „Про практику призначення судами кримінального покарання" визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання Бездольному за ч.1 ст.389 КК України, колегія суддів у відповідності із вимогами ст.65, 66, 67 КК України враховує особу обвинуваченого Бездольного, який раніше судимий за вчинення кримінального проступку, вчинив один епізод злочинної діяльності під час його засудження до покарання у виді штрафу, тяжкість вчиненого правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, вину визнав в повному обсязі, що свідчить про його відношення до скоєного, на спеціальних обліках не перебуває, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та обставина, що обтяжує покарання рецидив злочину.

Колегія суддів вважає необхідним призначити Бездольному покарання:

- за ч. 1 ст.389 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 25.07.2022 та остаточно призначити Бездольному покарання у виді 1 року обмеження волі та штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 гривень.

Згідно положень ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок суду в частині призначеного Бездольному покарання - скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого з постановленням нового вироку в цій частині.

Керуючись статтями 374, 404, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України та призначити покарання за ч.1 ст.389 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 25.07.2022 та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі та штрафу в розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 гривень.

На підставі положень ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

В решті вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий-суддя

Судді -