Справа № 573/319/24
Номер провадження 1-кп/573/54/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 25 січня 2024 року за №0000056 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Родинське Покровського району Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, непрацюючого, розлученого, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, утриманців не має, в силу статті 89 КК України раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статтею 407 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24 лютого 2022 року Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, затверджений Законом №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 липня 2023 року №207 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги стрільця 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 та враховано таким, що з 24 липня 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій 1 частині) від 22 листопада 2023 року №330 солдату ОСОБА_4 надано відпустку за станом здоров`я терміном на 30 діб з 23 листопада по 22 грудня 2023 року.

Однак, солдат ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, о 08 годині 23 грудня 2023 року, діючи в порушення вимог статей 17, 65 Конституції України, пунктів 1, 2 статті 1, пункту 4 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, після завершення відпустки за відсутності поважних причин не прибув до місця тимчасового розташування механізованої роти військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 , залишився за місцем свого проживання в м. Запоріжжя, де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

01 січня 2024 року близько 14 години солдат ОСОБА_4 був виявлений військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 в КНП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Запорізької міської ради за адресою: АДРЕСА_4 , де заявив про себе як про військовослужбовця, який незаконно перебуває поза місцем служби.

Таким чином, у період часу з 08 години 23 грудня 2023 року по 14 годину 01 січня 2024 року ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, а займався власними справами, перебуваючи переважну більшість часу в м. Запоріжжя.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, дав показання, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема, підтвердив, що проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира від 22 листопада 2023 року йому надана відпустка за станом здоров`я терміном на 30 діб, з 23 листопада по 22 грудня 2023 року включно. Після завершення відпустки, без поважних причин не прибув до місця тимчасового розташування військової частини в АДРЕСА_3 , залишившись за місцем свого проживання в м. Запоріжжя, де зловживав спиртними напоями. Під час святкування Нового року йому були спричинені тілесні ушкодження, у зв`язку з чим був госпіталізований. У лікарні повідомив, що є військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину, у зв`язку з чим були викликані співробітники Військової служби правопорядку.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за згодою учасників судового провадження, відповідно до вимог частини третьої статті 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 , а також інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Суд також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскарження в апеляційному порядку обставин, встановлених під час досудового розслідування, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами частини третьої статті 349 КПК України.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи вищенаведене, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною п`ятою статтею 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем тривалістю понад три доби в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд відповідно до вимог статей 65 - 67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості та обставини вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину та після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги частини другої статті 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке за кваліфікацією статті 12 КК України є тяжким, так як передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Крім того, правопорушення, вчинене обвинуваченим протягом дії в Україні воєнного стану проти встановленого порядку несення військової служби, саме по собі тягне за собою настання тяжких наслідків, адже суттєво підриває авторитет військової служби.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який в силу статті 89 КК України вважається таким, що не має судимостей, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, розлучений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, має задовільний стан здоров`я, за місцем служби характеризується негативно, як особа, яка службових обов`язків не знає, до їх виконання відноситься безвідповідально, вимоги Статутів ЗСУ не виконує, користується негативним авторитетом, скритна, неврівноважена, схильна до вживання алкогольних напоїв, за час служби має ряд дисциплінарних стягнень, разом з цим придатний до військової служби (а. с. 22-37).

Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, є з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Визначені статтею 67 КК України обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Таким чином, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого діяння та наслідків, що настали, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов переконання, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 407 КК України, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті, у виді позбавлення волі.

На переконання суду, таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, та сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень проти встановленого порядку несення військової служби іншими особами.

Підстав для застосування положень статей 69, 75 КК України суд не вбачає.

При цьому суд виходить з того, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року, який набрав чинності 27 січня 2023 року, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень та обмежено застосування статей 69 та 75 КК України у випадку засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене статтею 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Таким чином, оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 407 КК України, ОСОБА_4 вчинив після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року, застосування до останнього положень статей 69, 75 КК України є неможливим

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

У ході досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня поміщення до установи виконання покарань.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя