Справа № 727/405/23
Провадження № 1-в/727/42/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

представника пробації: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої розглядається подання: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці подання фахівця Шевченківського районного сектору Чернівецького міського відділу з питань пробації ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання,-

ВСТАНОВИВ:

Фахівець Шевченківського районного сектору Чернівецького міського відділу з питань пробації ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним вище поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання.

У поданні посилається на те, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01.02.2023 року за ст.309 ч.3 КК України до п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України на 3 (три) роки.

Вироком суду на засудженого було покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Зазначений вирок суду 13.03.2023 року надійшов до Шевченківського районного відділу ДУ «Центр пробації» та був прийнятий до виконання.

28.03.2023 року ОСОБА_6 з`явився до центру пробації, під підпис був ознайомлений з умовами та порядком відбування покарання з випробуванням та обов`язками, встановленими згідно ст.76 КК України. Однак, 19.06.2023 року, 26.06.2023 року, 03.07.2023 року, 10.07.2023 року, 17.07.2023 року, 14.08.2023 року та 18.12.2023 року ОСОБА_6 не з`явився на реєстрацію до органу пробації.

20.02.2023 року, 18.06.2023 року, 05.06.2023 року, 27.06.2023 року засуджений ОСОБА_6 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126, ч.1 ст.126, ч.2 ст.122, ч.2 ст.130 КУпАП.

21.07.2023 року засудженому ОСОБА_6 оголошено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У подальшому, 11.12.2023 року (двічі в один день), 14.12.2023 року засуджений ОСОБА_6 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126, ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП.

22.01.2024 року засудженому ОСОБА_6 повторно оголошено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У судовому засіданні представник органу пробації подання підтримав і просив скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком суду.

Прокурор заперечувала проти подання.

Засуджений ОСОБА_6 суду пояснив, що після постановки його на облік 13.03.2023 року сумлінно виконував обов`язки та з`являвся на реєстрацію. Випадки неявки його на реєстрацію були обумовлені поважними причинами. Він не мав наміру ухилятися від виконання покладених на нього обов`язків та буде сумлінно їх виконувати. Просив суд надати йому можливість виправитися та відмовити у задоволенні подання.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення подання. Вказувала, що ОСОБА_6 не вчиняв порушень, пов`язаних із порушенням громадського порядку, а тому відсутні підстави для відміни покарання з випробуванням.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Частинами 3 та 4 ст.539 КПК України передбачено, що подання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01.02.2023 року був засуджений за ст.309 ч.3 КК України до п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України на 3 (три) роки.

Вироком суду на засудженого було покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Зазначений вирок суду 13.03.2023 року надійшов до Шевченківського районного відділу ДУ «Центр пробації» та був прийнятий до виконання.

Згідно ст.164 ч.3 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладених на нього обов`язків або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративне покарання та свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбуття призначеного покарання.

За змістом ч.1 ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Як вбачається з досліджених матеріалів особової справи, 28.03.2023 року ОСОБА_6 представником пробації, під підпис було ознайомлено з умовами та порядком відбування покарання з випробуванням та обов`язками, встановленими згідно ст.76 КК України.

Відповідно до анкети від 28.03.2023 року, підписки від 28.03.2023 року, розписки від 28.03.2023 року, постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 28.03.2023 року, з якими під підпис 28.03.2023 року засуджений ОСОБА_6 був ознайомлений, його зобов`язано з`являтись на реєстрацію кожен 1-й, 2-й, 3-й та 4-й понеділок кожного місяця.

Як вбачається з листка реєстрації та подання про скасування звільнення від відбування з випробуванням, засуджений не з`явився на реєстрацію до органу пробації 19.06.2023 року, 26.06.2023 року 03.07.2023 року, 10.07.2023 року, 17.07.2023 року, 14.08.2023 року та 18.12.2023 року, за що відібрано пояснення та винесено письмове попередження 21.07.2023 року, 09.10.2023 року та 22.01.2024 року. Також, 19.12.2023 року у ОСОБА_6 були відібрані пояснення, щодо його неприбуття 18.12.2023 року на реєстрацію до органу пробації.

Відповідно до положень ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичним невиконанням покладених на засудженого обов`язків є невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обов`язків без поважних причин.

Систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

У разі вчинення засудженим адміністративних правопорушень, що тягнуть за собою накладення адміністративних стягнень, із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда.

Відповідно до ч.5 ст.166 КВК України поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 № 272/5 «Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі» встановлено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання за формою, наведеною в додатку 23 до цього Порядку .

У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання, у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень (три і більше разів), що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

Враховуючи наведене, судом не встановлено беззаперечних обставин, що підтверджують небажання засудженого ОСОБА_6 стати на шлях виправлення.

Зокрема, матеріали справи містять тільки 4 факти притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, а саме: 1 раз 27.06.2023 року, 2 рази 11.12.2023 року по факту вчинення порушення у жовтні 2023 року та 14.12.2023 року.

При цьому, як було встановлено судом, постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці №727/6344/23 від 27.06.2023 року ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КпАП України, постановами Першотравневого районного суду м.Чернівці № 725/8515/23 та №725/8514/23 від 11.12.2023 року ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КпАП України, а постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області №720/2705/23 від 14.12.2023 року ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КпАП України. Тобто ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, а не за вчинення адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок, як того вимагає ч.2 ст.166 КВК України.

Згідно абз 2 ч. 2 ст. 166 КВК України систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Таким чином, судом встановлено, що ознака систематичного вчинення правопорушень, в контексті ч. 2 ст. 166 КВК України, у ОСОБА_6 відсутня, оскільки останній адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок не вчиняв.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 166 КВК України подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

В матеріалах особової справи міститься письмове попередження ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (а.с. 55), відповідно до якого, 22 січня 2024 року останній повідомлений, що у разі подальшого вчинення правопорушень орган пробації може скерувати щодо нього подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням до суду.

При цьому будь-яких доказів того, що ОСОБА_6 після попередження від 22.01.2024 вчинив нові адміністративні правопорушення чи порушував порядок відбування покарання чи не виконував покладені на нього обов`язки - до матеріалів подання не додано. Це може свідчити про те, що ОСОБА_6 не вчиняв нових правопорушень та виконував покладені на нього обов`язки.

На думку суду, та обставина, що ОСОБА_6 після попередження від 22.01.2024 року нові правопорушення не вчиняв та не порушував порядок відбування покарання, свідчить саме про бажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення.

За таких обставин, органом пробації не було дотримано процедуру, передбачену ст. 166 КПК України, при скеруванні до суду даного подання, у зв`язку з відсутністю підстав його внесення.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що твердження прокурора щодо наявності підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 та направлення його для відбування призначеного судом покарання є необґрунтованими, оскільки доводи, викладені в поданні не підтверджуються матеріалами особової справи, та не можуть свідчити про його небажання стати на шлях виправлення, що є умовою застосування ч.2 ст.78 КК України.

Керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання фахівця Шевченківського районного сектору Чернівецького міського відділу з питань пробації ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_6 для відбування призначеного судом покарання відмовити та повернути матеріали особової справи до уповноваженого органу з питань пробації.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом семи днів, після її проголошення.

Повний текст ухвали суду буде складено 01.04.2024 року.

Суддя ОСОБА_1