справа № 208/2569/24
№ провадження 1-кп/208/377/24
УХВАЛА

Іменем України

06 травня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000079 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 06 липня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України, ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 2617- VIII від 22.11.2018), ч. 1 ст. 209 КК України, -

в с т а н о в и в:

В Заводському районному суді м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 4 ст. 358 КК України, ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 2617- VIII від 22.11.2018), ч. 1 ст. 209 КК України.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.04.2024 по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні захисник надав клопотання про повернення обвинувального акту на досудове слідство.

Надаючи свої письмові обґрунтування щодо вказаного клопотання, захисник звертає увагу суду на те, що обвинувальний акт від 04.04.2024 підлягає поверненню прокурору враховуючи, що ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_4 в 2000 році на підставі рішення сесії Єлізаветовської сільської ради у законний спосіб отримав у власність земельну ділянку площею 0.6 га, та вказано, що ОСОБА_4 в подальшому буде надано державний акт на вказану земельну ділянку, тому рішення про надання земельної ділянки в 2000 році є істотним доказом, вказане рішення не має підробок відповідно експертизи проведеної в ході досудового слідства, але обвинувальний акт зовсім не містить відомості про рішення 2000 року на підставі якого ОСОБА_4 отримав спірну земельну ділянку.

В ході досудового слідства встановлено, що при укладенні договору на земельну ділянку №030030230 встановлено ціну землі шляхом оцінки спеціалістом, а саме ціна визначена та вказана в Державному реєстрі і складає: 114.600 грн.

Обвинувальний акт не містить визначену оціночну вартість спірної землі в розмірі 114 600 грн.

Крім того, 18.04.2024 року отримано витяг із технічної документації на вказану земельну ділянку №030030230 яка склала 24298,24 грн.

Таким чином, істотна обставина ціна земельної ділянки в обвинувальному акті вказана не вірно та значно завищена. В обвинувальному акті вказані відомості ціна земельної ділянки 6 000 000 грн., вказана вартість має істотне значення, визначена не вірно, не відповідає дійсності, доказам, тому є підставою повернення обвинувального акту для встановлення вірної ціни земельної ділянки, що значно впливає на спричинення шкоди та на кваліфікацію викладену в обвинувальному акті.

ОСОБА_4 є учасником аварії на Чорнобильській атомній станції, пенсіонер, постійно хворіє, знаходиться на обліку у лікаря, а обвинувальний акт не містить таких відомостей, та не зазначено вірно розмір шкоди

Вказаний обвинувальний акт не містить перелічені відомості.

Прокурор ОСОБА_3 надав письмову заяву щодо можливості призначення судового розгляду за обвинувальним актом, де зазначив, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст. 291 КПК України та кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду, водночас клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору є необґрунтованим, безпідставним та задоволенню не підлягає.

Пункт 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналізуючи зміст ч. 2 ст. 291 КПК України, слід зазначити, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складових: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

За змістом закону обвинувачення повинно ґрунтуватись на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості тощо.

У свою чергу фактичні обставини викладаються так, як їх встановив прокурор за результатами досудового розслідування і які, на думку останнього, містять важливі для формулювання обвинувачення факти, що підлягають доказуванню в межах даного кримінального провадження.

На підставі цього прокурор на власний розсуд здійснює кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

З цього слідує, що виклад фактичних обставин, а також здійснення правової кваліфікації кримінального правопорушення в обвинувальному акті є дискрецією сторони обвинувачення, яка не позбавляє сторону захисту права доводити наявність інших обставин, які можуть бути витлумачені на користь обвинуваченого, або ж необхідність зміни правової кваліфікації діянь обвинувачених.

Зазначене дає підстави для висновку, що порушене у клопотанні захисником ОСОБА_5 питання щодо невідповідності формулювання обвинувачення викладеним фактичним обставинам кримінального правопорушення (не зазначення рішення 2000 року), а також доводи захисника про незгоду із сумою встановленої під час досудового розслідування шкоди не є підставами для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки суд на стадії підготовчого судового провадження не наділений повноваженнями надавати оцінку окресленим питанням.

Відповідно до положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню серед іншого вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

При цьому, відповідно до положень ст. 93 КПК України, оцінку доказам на стадії судового розгляду кримінального провадження надає суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В силу вимог ч. 1 ст. 368 КК України вирішення питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, розмір шкоди та її вид належить вирішувати суду під час ухвалення вироку, за результатами дослідження доказів сторони обвинувачення, показань свідків, обвинуваченого, доказів сторони захисту, у відповідності до положень ст. ст. 349-361 КПК України.

В обвинувальному акті відповідно до положень п. п. 2 та 6 ч. 2 ст. 291 КПК України мають міститись анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), а також обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

В обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 прокурором дотримано цих вимог, зазначено анкетні дані обвинуваченого, та вказано про відсутність обставин, які на думку сторони обвинувачення пом`якшують чи обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються:

1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення;

2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди;

2-1) надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення;

3) вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім;

4) вчинення кримінального правопорушення жінкою в стані вагітності;

5) вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин;

6) вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність;

7) вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого;

8) вчинення кримінального правопорушення з перевищенням меж крайньої необхідності;

9) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, поєднане з вчиненням кримінального правопорушення у випадках, передбачених цим Кодексом.

При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Приймаючи до уваги вказане, під час досудового розслідування не встановлено обставин, які пом`якшують покарання, при цьому за результатами судового розгляду судом можуть бути визнані пом`якшуючими й інші обставини. І знову ж таки вказане вирішується не на стадії підготовчого судового засідання, а за результатами судового розгляду та дослідження усіх обставин кримінального правопорушення.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні підтримали клопотання, просили задовольнити.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, аргументувавши свою позицію доводами, які є аналогічними, зазначеним у письмових запереченнях.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, проаналізувавши доводи клопотання про повернення обвинувального акта, заперечення на них та надані суду інші документи, суд приходить наступних висновків.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. При цьому необхідно звернути увагу, що законодавець встановлює не обов`язок суду, а саме право повернути обвинувальний акт прокурору (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 справа № 520/8135/15-к, провадження № 51-203 км 17).

За змістом вищевказаної норми для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті, тим відомостям, які він має містити згідно з вимогами КПК України. При цьому повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Частинами першою та третьою статті 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, закріплено у ч. 2 ст. 291 КПК України. До них належать: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Крім цього, за змістом ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Дослідивши поданий у даному кримінальному провадженні обвинувальний акт, суд прийшов висновку, що вищевказані вимоги до обвинувального акта стороною обвинувачення дотримані в тій мірі, яка не перешкоджає суду призначити судовий розгляд.

Як убачається зі змісту обвинувального акта, він складений і підписаний 04.04.2024 заступником начальника СВ ВП №10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_6 та підписаний і затверджений 04.04.2024 прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Щодо твердження сторони захисту про неналежне оформлення обвинувального акта, а саме відсутність в обвинувальному акті визначеної оціночної вартості спірної землі в розмірі 114 600 грн. ціна земельної ділянки 6000,00 грн. вказана вартість має істотне значення тому що визначена невірно, крім того не вірно визначений розмір шкоди, то суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Аналіз ч. 3 ст. 314 КПК України дає можливість зробити висновок, що підставою для повернення обвинувального акту є його невідповідність вимогам саме КПК України як кодифікованого закону процесуального характеру, а не будь-яким іншим правовим актам.

У свою чергу вимоги щодо форми, змісту та затвердження обвинувального акту, які передбачені в КПК України, вміщуються у положеннях ст. ст. 110, 291 КПК України.

Таким чином, обвинувальний акт може бути повернутий тільки якщо він не відповідає вимогам, які передбачені у ст. 110, 291 КПК України.

Аналіз вказаних положень дає можливість зробити висновок, що всі процесуальні норми додержані, тому обвинувальний акт не може бути повернуто.

Отже, визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, і формулювання обвинувачення належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані мають в своїй сукупності лише давати уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

В свою чергу, особливістю підготовчого провадження є те, що на цій стадії суд не досліджує доведеність обставин, викладених в обвинувальному акті, не оцінює повноту пред`явленого обвинувачення та правильність кваліфікації діяння, інкримінованого особі. Закріпивши можливість повернення обвинувального акта прокурору на первісному етапі судового провадження, законодавець очевидно не мав наміру створити таким чином простір для попередньої судової оцінки правильності та об`єктивності позиції сторони обвинувачення у змагальному кримінальному процесі. Дослідження обвинувального акта під час підготовчого судового засідання спрямоване виключно на встановлення відповідності його форми і змістовного наповнення вимогам ст. 291 КПК України, та відсутності в ньому положень, що суперечать одне одному, усунення яких є неможливим в процесі повноцінного судового розгляду. Водночас фактичні обставини кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення включно з часом, місцем та способом вчинення кримінального правопорушення, з`ясування питання його закінченості, а також правова кваліфікація кримінального правопорушення є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті, а первісне їх зазначення в особливому процесуальному рішенні - обвинувальному акті - є прерогативою прокурора.

Оцінюючи аргументи захисника щодо розміру завданої шкоди, то суд не наділений на стадії підготовчого провадження надавати оцінку окресленим питанням, відповідно до положень ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що є предметом судового розгляду, і не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта.

Що стосується доводів захисника з приводу того, що не вказано про відсутність обставин, які на думку сторони обвинувачення пом`якшують чи обтяжують покарання, суд зазначає, що вказане вирішується не на стадії підготовчого судового засідання, а за результатами судового розгляду та дослідження усіх обставин кримінального правопорушення.

Відтак обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 50000079 від 06.07.2023 складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, оскільки містить всі формальні і змістовні елементи, передбачені законом.

З огляду на перелік обов`язкових відомостей, які повинен містити обвинувальний акт відповідно до ст. 291 КПК України, перелік документів, які додаються до обвинувального акта та підставу для повернення обвинувального акта прокурору, вказані захисником обставини не можуть зумовлювати повернення обвинувального акта, а тому у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 314, 369, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 50000079 від 06.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України, ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 2617- VIII від 22.11.2018), ч. 1 ст. 209 КК України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1