Справа № 283/821/24
провадження №1-кс/283/160/2024
У Х В А Л А

29 березня 2024 року Малинський районний суд Житомирської області в складі під головуванням судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

слідчого СВ ВП №1 Коростенского РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Коростенського РУП в кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0000166 від 28.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2024 року до Малинського районного суду Житомирської області надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що 28.03.2024 ОСОБА_5 , будучи судимим 06.03.2023 Великоберезнянським районним судом Закарпатської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим терміном 2 роки, на шлях виправлення не став та повторно скоїв новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

28.03.2024 близько 09 год 30 хв ОСОБА_5 , перебуваючи в гостях за місцем проживання ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що ОСОБА_7 покинув кімнату квартири та його злочинні дії ніким не помічені, та за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, викрав мобільний телефон марки «TECNO SPARK 7» модель «TECNO КF6n», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який знаходився у чохлі-книжці зеленого кольору, та в якому була сім-картка оператора стільникового зв`язку ТОВ «лайфселл» НОМЕР_3 , та грошові кошти в сумі 400 грн.

В подальшому, потерпілий ОСОБА_7 , повернувшись до кімнати квартири виявив крадіжку свого майна та, наздогнавши ОСОБА_5 , забрав у нього частину майна, а саме: мобільний телефон марки «TECNO SPARK 7» модель «TECNO КF6n», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який знаходився у чохлі-книжці зеленого кольору, та в якому була сім-картка оператора стільникового зв`язку ТОВ «лайфселл» НОМЕР_3 .

Після цього, ОСОБА_5 з викраденими грошовими коштами зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ними на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому матеріальну шкоду на суму у загальну суму 3624 грн.

28.03.2024 у період часу близько 14 год 28 хв в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У відповідності до ст. 278 КПК України ОСОБА_5 29 березня 2024 року повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколами огляду місця події від 28.03.2024; протоколами огляду предметів від 28.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 28.03.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 28.03.2024.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, підтверджується тим, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 08 років, вчинив кримінальне правопорушення повторно в період іспитового строку, тому є підстави вважати що ОСОБА_5 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Прокурор, слідчий клопотання підтримали та просили задовольнити.

ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечили по суті клопотання.

Заслухавши пояснення учасників слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванні або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ту обставини, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке, у разі визнання його винуватості, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків у виді його покарання у невизначеному майбутньому, тобто після його можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Стороною захисту це ризик не спростовано.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 08 років, крім того у справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, а тому підозрюваний, знаходячись на волі, може незаконно на них впливати або ж перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що обґрунтовує позицію прокурора, слідчого про можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину свідчить про підвищену суспільну небезпеку. Наявні наведені ризики є дійсними.

Виключною метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, а в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки жоден із них не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При цьому, підозрюваному може бути змінений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в разі внесення застави, розмір якої визначений даною ухвалою.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення та те, що він не працює, однак підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, вважаю за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. 181,183,184,193,194,196,376 Кримінального процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з базовою середньою освітою, судимого, особи з інвалідністю ІІ групи з дитинства,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на двадцять днів, починаючи з часу затримання 28 березня 2024 року з 14 години 28 хвилин до 17 квітня 2024 року 14 години 28 хвилин включно.

На підставі ст. 183 ч. 3 КПК України визначити розмір застави - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, достатньої для забезпечення підозрюваним обов`язків, що пов`язані з застосуванням запобіжних заходів, тобто 151 400,00 грн.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок (одержувач ТУ ДСА України в Житомирській області код за МФО 820172 в ДКС України м. Київ р/р UA0000277 ) коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення та підозрюваний підлягає звільненню з-під варти негайно та на підставі ст. 194 ч. 5 КПК України зобов`язати Лиханського ОСОБА_9 прибувати за кожною вимогою слідчого, повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя