Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/2484/24
Провадження № 1-кп758/1107/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2024 м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000201 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Києва, непрацюючої, незаміжньої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого продовжено.

Так, 18.01.2024, приблизно о 12 год. 07 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні ресторану «Сушия», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Сім?ї Крістерів, 20, побачила навушники AirPods 2, Seria H3KL5P48LX2Y 398 mAh EMC 2862, в червоному чохлі, які належать ОСОБА_5 . У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 18.01.2024 приблизно о 12:07 год., перебуваючи в приміщенні ресторану «Сушия», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Сім?ї Крістерів, 20, впевнившись, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяла з робочого столу навушники AirPods 2, Seria H3KL5P48LX2Y 398 mAh EMC 2862, вартістю 1680 грн. 00 коп., які знаходились у чохлі червоного кольору, вартістю 25 грн. 67 коп., які належать потерпілій ОСОБА_5 , які заховала в рукав сорочки, в яку була одягнена. Продовжуючи свої злочинні дії, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1705 грн. 67 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, наведених вище, визнала повністю, щиро розкаялась, просила суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченої, суд вважає, що її дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

За встановлених обставин суд вважає, що вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

При обранні виду та міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває, незаміжня, за місцем проживання характеризується посередньо.

Пом`якшує покарання обвинуваченої її щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченій, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженої та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставин його вчинення, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих вину обвинуваченої обставин, відомостей, що характеризують її особу, тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, суд вважає, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання, визначене у межах, установлених у санкції ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі.

З огляду на те, що тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення не настало, що суттєво зменшує суспільну небезпечність скоєного правопорушення, при цьому обвинувачена щиро розкаялась, добровільна відшкодувала заподіяну школу, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень можливо досягти без ізоляції її від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що стимулюватиме її до правомірної поведінки.

Відповідно до вимог ст. ст. 100, 124 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів та процесуальні витрати.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо вона протягом одного року не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення експертизи в сумі 2271,84 гривень.

Речові докази: навушники, передані на зберігання потерпілій, - залишити за належністю, оптичний диск та довідку з ломбарду - зберігати при матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1