Справа 369/3735/20 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1458/2024 Доповідач в 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2023 року, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2023 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Софіївська Борщагівка, Бучанського району, Київської області, мешканця: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України;

відмовлено у задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 ;

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 05 лютого 2020 року, близько 13 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, пошкодив навісний замок вхідних воріт, проник на вказану територію, де викрав 956 блоків ракушняка марки «М-35», загальною вартістю 27 246 грн, завантаживши його на вантажний маніпулятор «МАН», номерний знак НОМЕР_1 , чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди у вказаному розмірі.

В апеляційній скарзі потерпілого вказано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при ухваленні вироку не враховано, що тривалий час обвинувачений ОСОБА_8 , маючи фінансову можливість, не бажав відшкодувати заподіяну шкоду, а лише перед останнім судовим засіданням в суді першої інстанції обвинувачений сплатив вартість заподіяної матеріальної шкоди, а саме майно утримував у себе. Вважав, що матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу, які б пом`якшували покарання обвинуваченого, а тому застосування при призначенні покарання до ОСОБА_8 положень ст.75 КК України при відсутності пом`якшуючих обставин є сумнівним та неправильним. Відмовляючи у задоволенні цивільного позову із підстав відшкодування обвинуваченим завданої шкоди, суд залишив поза увагою те, що обвинуваченим відшкодована лише матеріальна шкода, у той час як моральна шкода та витрати на правову допомогу залишились не відшкодовані. Просив скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь Старунсько ОСОБА_10 20 000 грн моральної шкоди та 5 000 грн витрат на правову допомогу.

За клопотанням потерпілого ОСОБА_9 апеляційний розгляд був проведений у його відсутність.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, обвинуваченого та захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги потерпілого та просили вирок залишити без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції в частині обставин вчинення злочину, доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються, підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги потерпілого щодо невідповідності призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість, які за своїм змістом фактично зводилися до неправильного звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, на переконання колегії суддів є необґрунтованими та такими, які не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Аналіз положень частини першої ст. 75 КК України дає підстави стверджувати те, що умовами звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням є:

призначення покарання певного виду та розміру в тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, до якого суд може дійти, врахувавши дані про тяжкість злочину, особу винного та інших обставинах кримінального провадження, які можуть вплинути на прийняття зазначеного рішення. На думку колегії суддів до інших обставин врахування яких передбачається при вирішенні питання про застосування положень ст. 75 КК України необхідно відносити: обставини вчинення злочину, відношення обвинуваченого до злочину та його наслідків, дії обвинуваченого, спрямовані на усунення негативних наслідків злочину, процесуальна та етична поведінка обвинуваченого у ході досудового розслідування та судового провадження.

Судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, указані вимоги закону було дотримано в повному обсязі.

Як вбачається із вироку, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо, має хронічні захворювання. Крім цього, місцевий суд врахував характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення. Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, а обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Врахувавши дані про особу обвинуваченого та констатовані обставини, які пом`якшували його покарання, суд обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів, окрім констатованих судом першої інстанції обставин, враховує і факт відшкодування обвинуваченим завданих збитків, що підтверджується відповідною розпискою потерпілого (а.п. 116).

Доводи апеляційної скарги потерпілого про те, що судом при вирішенні питання про покарання не враховано факт ухилення обвинуваченого від відшкодування завданої шкоди, не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що потерпілим не доведено незаконності вироку в частині застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України та необхідності призначення йому покарання у виді позбавлення волі із реальним відбуванням цього покарання.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині незаконності вироку в частині відмови у задоволенні цивільного позову потерпілого, то вони також визнаються колегією суддів необґрунтованими.

Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається те, що обвинувачений ОСОБА_8 відшкодував потерпілому ОСОБА_9 30 000 грн та 800 Євро в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.п. 116). Крім цього, потерпілому ОСОБА_9 було повернуто працівниками поліції предмет крадіжки у повному обсязі (а.п. 122). Наведене свідчить про те, що потерпілому ОСОБА_9 було відшкодовано шкоду у більшому розмірі, ніж останнім було заявлено у цивільному позові, що свідчить про обґрунтованість вироку у цій частині.

Підстав для скасування чи зміни вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2023 року щодо ОСОБА_8 колегія суддів не знаходить, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 січня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

СУДДІ

_____________________ __________________________ ________________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4