Справа № 573/844/24
Номер провадження 1-кп/573/113/24
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

02 травня 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки Сумської області, Білопільського району, м. Білопілля, мешканки АДРЕСА_1 , одруженої, із середньою спеціальною освітою, пенсіонерки, у лікаря нарколога, психіатра на обліку не перебуває, раніше несудимої,

за ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

15.04.2024 близько 17:00 ОСОБА_4 разом зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_5 перебувала в гостях у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно вживали спиртні напої.

Після вживання спиртних напоїв ОСОБА_5 пішов додому, а ОСОБА_4 залишилась розпивати спиртне з ОСОБА_6 , який близько 18:05 покинув приміщення кімнати в особистих справах, залишивши свій мобільний телефон на столі. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, а саме: мобільним телефоном марки «TECNO» моделі «T301», чорного кольору, належним ОСОБА_6 , який лежав на столі.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що власника телефону поряд не було та її дії є непоміченими для сторонніх осіб, тобто, діючи таємно, ОСОБА_4 взяла зі столу мобільний телефон «TECNO» та сховала його в кишеню штанів, після чого покинула будинок ОСОБА_6 , тим самим отримала реальну можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд.

16.04.2024 у точно невстановлений під час досудового розслідування час, ОСОБА_4 поїхала потягом до м. Суми, де побачила свого знайомого ОСОБА_7 , якому продала вищевказаний мобільний телефон за 90 грн, не повідомивши останньому про те, що телефон був викрадений, тим самим розпорядилась викраденим на власний розсуд.

Згідно з висновком експертизи ринкова вартість мобільного телефону «TECNO» станом на 15.04.2024 становила 522 грн.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розуміла їх суспільну небезпечність, усвідомлювала можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажала їх настання.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину визнала повністю, щиро розкаялася та дала покази, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Зокрема, показала, що 15.04.2024 близько 17:00 вона разом зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_5 перебувала в гостях у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої. Приблизно через 40 хвилин чоловік пішов додому, а вона залишилася. Близько 18:05 ОСОБА_6 вийшов з будинку, залишивши свій мобільний телефон «TECNO» на столі. Користуючись тим, що її ніхто не бачить, вона забрала телефон і пішла додому. Наступного дня вона поїхала до м. Сум, де зустріла знайомого ОСОБА_8 , якому продала телефон за 90 грн. Про те, що телефон крадений, нічого не казала.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останньої, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин, суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, обставини кримінального провадження, особу обвинуваченої, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, раніше не судима, за місцем проживання скарги не надходили. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої щире каяття, оскільки вона критично оцінила вчинений нею злочин, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнула зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки вона правдиво повідомила про обставини вчинення злочину. Обставина, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Тому суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведених вище обставин і того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі без ізоляції її від суспільства в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім для того, щоб вона довела своє виправлення.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувався.

З обвинуваченої підлягають стягненню в доход держави судові витрати в сумі 1135 грн. 92 коп. за проведення експертизи.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді на речовий доказ, необхідно скасувати, оскільки в ньому відпала потреба.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 1135 грн. 92 коп.

Скасувати арешт мобільного телефону «Tecno», який накладений ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 23.04.2024.

Речовий доказ: мобільний телефон «Tecno», який зберігається в ОСОБА_6 , залишити останньому.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя