Справа 757/6441/21-к Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3599/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою колегії суддів Святошинського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року ОСОБА_10 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_11 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 31 травня 2024 року.

Своє рішення колегія суддів місцевого суду обґрунтувала наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та на даний час не припинили свого існування, зокрема продовжує існувати ризик щодо можливості переховування обвинувачених від суду, зважаючи на тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі доведення їхньої вини у пред`явленому обвинуваченні. Крім того, продовжує існувати ризик впливу на потерпілого та свідків, оскільки вказаних осіб ще не допитано у судовому засіданні, а обвинуваченим відомі місця проживання/перебування вказаних осіб. Також існує ризик щодо можливого вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення. З огляду на те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є обвинуваченими у іншому кримінальному провадженні № 0000804 від 17.07.2020 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, яке перебуває у провадженні Святошинського районного суду міста Києва, що дає підстави вважати, що обвинувачені можуть бути особами, схильними до вчинення протиправних дій. Крім цього, колегією суддів враховано також і тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу указавши на її незаконність та необґрунтованість. В обґрунтування доводів скарги указала на те, що поза увагою колегії суддів місцевого суду залишилось питання незаконності досудового розслідування у даному кримінальному провадженні внаслідок істотного порушення процедури перейняття кримінального провадження між Україною та Республікою Вірменія вимогам міжнародно-правових актів. Окрім того, ОСОБА_11 відповідно до характеристики з місця роботи характеризується виключно позитивно, під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту жодного разу не порушив своїх процесуальних обов`язків, раніше не судимий, не притягався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, має високі моральні якості. Крім цього, захисник вказала на те, що передані Республікою Вірменія матеріали досудового розслідування не супроводжуються належним перекладом на українську мову, що об`єктивно позбавило суд можливості дослідити обґрунтованість підозри. Вказала на те, що ОСОБА_11 не було повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, що з огляду на положення ч. 2 ст. 177 КПК України, унеможливлювало обрання щодо нього запобіжного заходу. Апелянт звернула увагу також і на групу прокурорів, яка здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, яка не містить жодного прокурора Департаменту міжнародно-правового співробітництва та повернення активів. Поза увагою суду залишилось і те, що клопотання прокурора, у порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 184 КПК України, не вручалося обвинуваченому ОСОБА_11 . Щодо ризиків, наявність яких була констатована судом, то на переконання захисника вони не ґрунтуються на матеріалах клопотання. Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду на думку апелянта спростовується тим, що відповідно до матеріалів адвокатського досьє, ОСОБА_11 , в іншому кримінальному провадженні перебуваючи під домашнім арештом прибував на кожний виклик органів досудового розслідування впродовж 6 місяців. Та обставина, що відповідно до матеріалів кримінального провадження місцем вчинення злочину є Республіка Вірменія, на думку захисника спростовує ризик впливу на потерпілого та свідків, які перебувають за межами України. Існування ризику щодо можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, на думку апелянта спростовується відсутністю судимостей у ОСОБА_11 . Окрім того, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є непідтвердженим з підстав позитивної характеристики обвинуваченого. Просила поновити строк на апеляційне оскарження ухвали від 02 квітня 2024 року у зв`язку із її отриманням 08 квітня 2024 року, ухвалу про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора. У випадку, якщо суд дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу, застосувати інший більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою. У випадку застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 (ЖК « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), дозволити ОСОБА_11 прогулянки по ЖК «Файна Таун» та відвідування медичних установ.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 указано на незаконність ухвали. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що ОСОБА_10 свою вину не визнає, оскільки інкримінованого злочину не вчиняв. Захисник звернув увагу, що протягом трьох років судовий розгляд проводиться за відсутності потерпілої сторони, а вина ОСОБА_10 не доведена. В матеріалах справи відсутні будь-які докази причетності ОСОБА_10 до вчинення ним злочину на території іншої держави. Крім того, судом не враховано позицій захисників, які заперечували щодо задоволення клопотання щодо продовження строку тримання під вартою. Просив ухвалу про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_8 указав на те, що жодного доказу на підтвердження заявлених у клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прокурор суду не представив. Подане клопотання, на переконання захисника є необґрунтованим та немотивованим та фактично грунтується на загальних формулюваннях, не підкріплених фактичними обставинами кримінального провадження та доказами. Захисник вказав на незаконності досудового розслідування у даному кримінальному провадженні внаслідок істотного порушення порядку передачі кримінального провадження між Україною та Республікою Вірменія вимогам міжнародно-правових актів. Окрім цього, матеріалами кримінального провадження встановлено, що центральні органи юстиції республіки Вірменії не надавали будь-яких доручень про кримінальне переслідування ОСОБА_10 на території України. Відсутність гарантій республіки Вірменія, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 595 КПК України, унеможливлює перейняття Україною будь-яких кримінальних проваджень щодо ОСОБА_10 . Звернув увагу, що постановляючи ухвалу в задоволенні клопотання прокурора, місцевий суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, зокрема посилаючись на справи «Бекчиєв проти Молдови; Ідалов проти Росії; Лабіта проти Італії». Із наведеного вбачається, що місцевий суд посилається на невідповідні рішення, в яких вказується на порушення судами прав людини. На думку захисника, кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 має бути закритим у зв`язку із порушенням норм міжнародного права. Захисник звернув увагу, що посилання суду про відсутність в обвинуваченого ОСОБА_10 на даний час джерела доходу, у контексті оцінки ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, є необгрунтованим, оскільки перебуваючи під вартою він не може мати джерела доходу. Водночас, перебуваючи на свободі до ув`язнення, ОСОБА_10 працював й мав джерело доходу. Щодо ризиків впливу на свідків та потерпілих, захисник зазначив, що в матеріалах кримінального провадження відсутні анкетні відомості потерпілих. Просив ухвалу колегії суддів скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг захисників.

Доводи клопотання захисникаОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року знайшли своє підтвердження у ході апеляційного розгляду. Вказані доводи клопотання визнаються колегією суддів поважними, у зв`язку із чим дають підстави для поновлення захиснику ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року.

Колегія суддів зважає на те, що питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченихОСОБА_10 та ОСОБА_11 було вирішене на стадії судового провадження. Тобто, це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судовими інстанціями на стадії досудового розслідування неодноразово визнавалась обґрунтованість підозри, що давало підстави для ухвалення як рішення про застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і під час продовження строку тримання під вартою. Відповідні ухвали слідчих суддів не були змінені чи скасовані. Обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою на стадії судового провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є з`ясування питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою обвинуваченихОСОБА_10 та ОСОБА_11 колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції при вирішенні зазначеного вище питання були враховані тяжкість вчиненого злочину, суворість покарання, яке загрожує обвинуваченим у випадку доведеності їх вини у вчиненні інкримінованого їм злочину. Ці обставини привели суд першої інстанції до обґрунтованого переконання про наявність ризику того, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебуваючи на свободі, можуть переховуватись від суду. У зв`язку із цим, суд першої інстанції із підстав, передбачених законом ухвалив рішення про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, належним чином його мотивувавши. Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає засадам законності, обґрунтованості та вмотивованості, із цим рішенням колегія суддів погоджується у повному обсязі.

Апеляційні скарги не містять доводів, які би указували на незаконність та не обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність ризику переховування обвинувачених від суду ґрунтується на даних про осіб обвинувачених із урахуванням тяжкості та обставин вчинення злочину. Матеріали кримінального провадження не містять даних про наявність у обвинувачених соціальних зв`язків такої міцності, які можуть запобігти ризику переховування обвинувачених від суду. Із урахуванням тяжкості вчиненого злочину та обставин його вчинення, кількості процесуальних дій, необхідних для проведення розслідування та судового розгляду сумарний строк протягом якого обвинувачені тримаються під вартою не можливо визнати таким, який відповідає критерію надмірності. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що є доведеним існування ризику ухилення обвинувачених від суду. В умовах суспільно-політичної обстановки у державі, введення військового стану та існування непідконтрольних державі територій ступінь ризику ухилення обвинувачених від суду є надзвичайно високим, а існування цього ризику достатнім для продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 щодо незаконності досудового розслідування у даному кримінальному провадженні внаслідок істотного порушення процедури перейняття кримінального провадження між Україною та Республікою Вірменія вимогам міжнародно-правових актів, знаходяться поза межами предмету доказування даного провадження. Вказаним питанням повинна бути надана оцінка у ході провадження у суді першої інстанції за результатами розгляду обвинувального акта.

Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційних скарг та відсутність підстав для їх задоволення.

Ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відповідає вимогам закону, підстав для її скасування чи зміни колегія суддів не знаходить у зв`язку із чим залишає ухвалу без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, ст.4221КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Захиснику обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокату ОСОБА_9 поновити строк на апеляційне оскарження ухвали колегії суддів Святошинського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвалу колегії суддів Святошинського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до 31 травня 2024 року залишити без змін.

Ухвала у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

_________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4