КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 та прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 10 січня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 10.01.2024 задоволено частково клопотання слідчого у кримінальному провадженні - начальника відділення СВ Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 52 дні, із часу фактичного затримання, а саме 19.30 годин 09.09.2024 до 01.03.2024 включно, в межах строку досудового розслідування.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваній ОСОБА_6 заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 грн., та покладено на неї, у разі внесення застави, наступні процесуальні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту м. Києва, в якому вона зареєстрована та

_____________________________________________________________________________

Справа № 756/14368/23 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1487/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

проживає без дозволу слідчого, прокурора і суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця реєстрації, проживання, контактних номерів мобільного телефону; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначено два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, посилаючись на недоведеність неможливості застосування щодо підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апелянт вказував на те, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, є необґрунтованою.

Зокрема, розписка про отримання ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 280 000 доларів США не має дати написання. При цьому ОСОБА_6 була змушена написати зазначену розписку ОСОБА_11 .

Також апелянт звертав увагу на те, що суддею Дарницького районного суду міста Києва розглядається позов ОСОБА_12 про стягнення грошових коштів.

На переконання захисника, між ОСОБА_6 та потерпілими склалися цивільно-правові відносини.

Слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання в місті Києві, раніше не судима.

Органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, із визначення застави у межах 31 850 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 85 485 400 гривень, та покладенням на неї, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до слідчих, у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження, та до процесуальних керівників, які здійснюють процесуальне керівництво, слідчого судді, суду; 2) не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утриматись від спілкування з усіма потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні, за винятком спільної участі у проведенні слідчих дій та судових засідань; 5) здати на зберігання слідчому паспорти для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Прокурор в апеляційній скарзі вказував на те, що слідчим суддею не взято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, а також не надано належної правової оцінки доводам органу досудового розслідування щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 усвідомлюючи міру покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також про можливість підозрюваної вчиняти зазначені дії свідчить факт постійних переховувань від потерпілих та наявність двох ухвал про примусовий привід підозрюваної в судове засідання, при виконанні яких встановлено, що вона не проживає за місцем реєстрації. 09.01.2024 підозрювану затримано на орендованій квартирі.

Прокурор звертав увагу на те, що в ході проведення обшуку 31.10.2023 ОСОБА_6 та її матір, перешкоджаючи проведенню обшуку, знищували наявні в квартирі документи, зокрема розірвали документ, в якому згадувалось про шахрайське заволодіння грошовими коштами ОСОБА_13 .

Крім того, органом досудового розслідування не встановлено всіх потерпілих в інших провадженнях, а тому не віднайдено всіх розписок та/або документів, чи будь-яких інших доказів, про місцезнаходження яких відомо ОСОБА_6 , що також підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апелянт зазначав, що підозрюваній відомі анкетні дані, місця проживання потерпілих та свідків, оскільки протоколи допитів останніх із зазначенням їх анкетних даних вручено стороні захисту з клопотанням слідчого, а також деякі свідки є товаришами підозрюваної, з якими вона безпосередньо спілкується, що свідчить про можливість ОСОБА_6 шляхом вмовляння, погрози або підкупу схиляти таких осіб до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні.

Також органом досудового розслідування не допитано всіх свідків та не встановлено всіх потерпілих, а тому ОСОБА_6 може вплинути на показання таких осіб.

Про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, свідчить тривалий характер та систематичність вчинення інкримінованого їй злочину, а також те, що підозрювана на теперішній час не працевлаштована, не має постійних джерел доходу та належних засобів для існування.

Крім того, ОСОБА_6 після заволодіння грошовими коштами потерпілих умисно 08.10.2020 договорами дарування перереєструвала усе належне їй нерухоме майно на свого батька - ОСОБА_14

09.01.2024 у ході проведення обшуку квартири за місцем затримання ОСОБА_6 виявлено та вилучено копію розписки про передачу підозрюваній 500 тисяч доларів, що прямо вказує на наявність зазначеного ризику, оскільки фактично перебуваючи у розшуку, під час переховування остання вчиняла аналогічні шахрайські дії.

З огляду на початкову стадію досудового розслідування та не встановлення всіх осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення та потерпілих, на думку прокурора, ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчим суддею не враховано соціальні зв`язки підозрюваної, її репутацію, вік та стан здоров`я, зокрема відсутність даних про неможливість утримання ОСОБА_6 в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», у тому числі за станом здоров`я.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Прокурор вказував на те, що лише застава у межах 31 850 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 85 485 400 гривень, зможе забезпечити присутність ОСОБА_6 під час проведення досудового розслідування та на судовому розгляді. Такий розмір застави є співрозмірним і повністю співвідноситься із розміром завданих збитків встановленим потерпілим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_6 , яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку із ДУ "Київський слідчий ізолятор" та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вислухавши пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, та підтримав апеляційну скаргу прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга прокурора ОСОБА_8 підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, в провадженні слідчого відділу Оболонського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження 0002476, внесене до ЄРДР 10.11.2021 за ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно даних клопотання, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється щодо обставин заволодіння ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою грошовими коштами ОСОБА_13 на загальну суму 1 155 000 доларів США, що становить 31 766 050 грн., та грошовими коштами ОСОБА_12 на загальну суму 1 900 000 доларів США, що становить 53 770 000 грн.

У межах вказаного провадження 31.10.2023 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах та у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 190 КК України.

01.11.2023 слідчий у кримінальному провадженні - начальник відділення СВ Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , в якому просив застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, із визначення застави у виді 31 850 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 85 485 400 гривень.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 10.01.2024 задоволено частково клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 52 дні, із часу фактичного затримання, а саме 19.30 годин 09.09.2024 до 01.03.2024 включно, в межах строку досудового розслідування.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваній ОСОБА_6 заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 грн., та покладено на неї, у разі внесення застави, наступні процесуальні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту м. Києва, в якому вона зареєстрована та проживає без дозволу слідчого, прокурора і суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця реєстрації, проживання, контактних номерів мобільного телефону; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначено два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

З такими висновками колегія суддів погоджується частково.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На переконання колегії суддів, на даному етапі досудового розслідування у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, які свідчать про її причетність до вчинення інкримінованих їй дій.

Крім того, слідчим доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ураховуючи дані, які характеризують особу підозрюваної, у сукупності із тяжкістю та конкретними обставинами інкримінованого їй кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваної, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю інкримінованого їй кримінального правопорушення, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого або застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, про що порушувалось питання в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі стосовно незаконності оскаржуваної ухвали, колегія суддів апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Так, викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення, винуватості особи в його вчиненні, оцінка належності та допустимості зібраних у справі доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апеляційної скарги захисника щодо неналежності та недопустимості зібраних у справі доказів, з посиланням на те, що розписка ОСОБА_6 про отримання коштів в сумі 280 000 доларів не містить дати її написання, а також доводи апелянта про наявність у ОСОБА_6 із потерпілими цивільно-правових відносин, колегія суддів вважає передчасними.

Доводи захисника про недоведеність вказаних у клопотанні ризиків ретельно перевірялися колегія суддів, проте не знайшли свого підтвердження.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваної ОСОБА_6 в їх сукупності, та наявні у справі відомості про переховування останньої, у зв`язку з чим слідчим суддею двічі було застосовано примусовий привід підозрюваної, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та виклав в ухвалі детальні мотиви про існування таких ризиків з огляду на конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , на тяжкість покарання, яке загрожує останній у разі визнання її винуватою у вчиненні зазначених злочину, дані про особу підозрюваної та її процесуальну поведінку на стадії досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та раніше не судима, враховані судом при розгляді клопотання проте не свідчать про зменшення ступеню існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Інші доводи апеляційної скарги сторони захисту не є підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді особистого зобов`язання, про який порушено питання в апеляційній скарзі захисника.

Разом з тим, колегію суддів встановлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не врахував вимоги ч. 4 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України при визначенні підозрюваній застави у виді 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень, про що обгрунтовано зазначив прокурор в апеляційній скарзі.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

На переконання колегії суддів, визначаючи ОСОБА_6 розмір застави, слідчий суддя не надав ретельну оцінку всіх релевантних факторів, які підлягають встановленню під час визначення розміру застави, належним чином не оцінив ступінь порушення цінностей у кримінальному провадженні, не порівняв існуючі ризики, характер кримінального правопорушення, розмір заподіяних збитків на загальну суму 85 536 050, наслідки злочину та його тяжкість з реальною можливістю виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у випадку внесення нею застави визначеної слідчим суддею застави в розмірі 908 400 грн.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_6 злочину, та розмір заподіяних збитків не відповідають висновкам слідчого судді щодо відповідності розміру застави в сумі 908 400 гривень тим ризикам, які слідчий суддя визнав доведеними.

Враховуючи обставини інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, кількість злочинних епізодів, та загальну суму заподіяних збитків, дані про особу ОСОБА_6 , яка не заміжня, не працює, має постійне місце проживання та реєстрації, її майновий та сімейний стан, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визначення ОСОБА_6 застави у розмірі 10 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 30 280 000 гривень у національній грошовій одиниці.

При цьому, колегія суддів вважає не обгрунтованими належним чином доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність визначення підозрюваній розміру застави у виді у межах 31 850 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 85 485 400 гривень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, та покликаний забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні.

За таких обставин, посилання прокурора при обгрунтуванні зазначеного в апеляційній скарзі розміру застави, виключно на розмір заподіяної шкоди на суму 85 536 050 гривень, не можуть бути належною підставою для визначення ОСОБА_6 застави саме у розмірі 85 485 400 гривень.

На переконання колегії суддів, застава у виді 10 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 30 280 000 гривень у національній грошовій одиниці, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним для підозрюваної, або недостатнім для виконання нею процесуальних обов`язків, та колегія суддів не вбачає.

Крім того, колегією суддів у порядку ч. 2 ст. 404, ч. 3 ст. 407 КПК України встановлено наявність також інших підстав для скасування ухвали слідчого судді із постановленням нової ухвали, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців

Як визначено п. 4 ч. 3, ч. 4 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у межах кримінального провадження № 0002476 ОСОБА_6 повідомлено про підозру 31.10.2023.

Ураховуючи, що у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 08.11.2023 було зупинено досудове розслідування у зв`язку із розшуком ОСОБА_6 , та 09.01.2024 досудове розслідування було відновлено постановою слідчого, беручи до уваги положення ч. 5 ст. 219 КПК України, граничним днем строку досудового розслідування у даному провадженні, на момент розгляду слідчим суддею клопотання, було 29.02.2024.

Відомості про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, матеріали клопотання не містили.

Таким чином, станом на день розгляду слідчим суддею клопотання детектива, останнім днем строку досудового розслідування кримінального провадження № 0002476 стосовно ОСОБА_6 було 29.02.2024.

За таких обставин, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя, за відсутності відомостей про продовження строку досудового розслідування, міг визначити строк дії ухвали лише до граничного дня закінчення строку досудового розслідування, який існував на час постановлення оскаржуваної ухвали, тобто до 29.02.2024.

Однак, строк дії тримання під вартою ОСОБА_6 слідчим суддею визначено до 01.03.2024, тобто поза межами строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002476. Крім того, слідчим суддею визначено термін дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 у разі внесення застави, строком на два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, тобто також поза межами строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002476.

За таких обставин у їх сукупності, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, та застосування підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0002476 до 29.02.2024 включно із визначенням застави у розмірі 10 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 30 280 000 грн., та покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, строком до 29.02.2024.

Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 10 січня 2024 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого у кримінальному провадженні - начальника відділення СВ Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, до 29 лютого 2024 року включно.

Визначити підозрюваній ОСОБА_6 заставу в розмірі 10 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 30 280 000 гривень у національній грошовій одиниці.

Застава може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваної ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді застави.

Покласти на підозрювану ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у цьому ж кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави до 29 лютого 2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3