ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/818/434/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю секретаря ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 березня 2024 року,-

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у межах строку досудового розслідування до 25.05.2024 року, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 (з можливістю відвідування найближчого укриття у разі оголошення повітряної загрози), у період часу з 23-00 години по 05-00 годину та зобов`язано його прибувати за кожною вимогою суду.

Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_8 покладено обов`язки - прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора;

- не відлучатися із населеного пункту АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор послалася на те, що ОСОБА_8 є уродженцем м. Кіровакана республіки Вірменія, громадянин України, раніше не судимий, тимчасово не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо. Наголосив, що ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, неодружений, тимчасово не працевлаштований, а також обставини кримінального правопорушення, а саме наслідки у вигляді смерті потерпілого свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України. На думку прокурора, ризики переховування від органів досудового розслідування та суду підтверджується тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення. Указала, що підозрюваний, маючи можливість вільного пересування, може незаконно впливати на свідків, потерпілих та експертів у кримінальному провадженні, оскільки зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а продовжує існувати до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка. Зазначила, що ризик перешкоджання кримінальному провадженню з боку підозрюваного підтверджується тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_8 в разі визнання його винуватим.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на останнього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що наявність ризиків недоведена прокурором. Наголосив, що досудове розслідування по цьому кримінальному провадженню триває з 04 вересня 2023 року та за цей час ОСОБА_8 добровільно та в повному обсязі виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, не переховувався, не знищував та не переховував будь які речі чи документи, які мають істотне значення для кримінального провадження та не впливав на свідків, потерпілих чи експертів. Зазначив, що ОСОБА_8 має неповнолітнього сина на утриманні, проживає за місцем реєстрації разом з матір`ю, громадський порядок не порушує, підтримує нормальні стосунки із сусідами та частково компенсував витрати на лікування потерпілого у розмірі 80 000 грн., а також має ряд захворювань, які потребують хірургічного втручання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, підозрюваного, захисника які підтримали апеляційну скаргу захисника, колегія суддів вважає що апеляційні скарги задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на інших учасників провадження, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за який останній може бути призначено максимальне покарання 8 років позбавлення волі.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Однак, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту для запобігання ризикам передбаченим ст.177 КПК України, враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, наявності ризиків незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також враховуючи вік та стан здоров`я підозрюваного.

З огляду на зазначене, колегія суддів не приймає доводи прокурора про те, що слідчий суддя не взяв до уваги наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки наявність зазначених ризиків була врахована слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи захисника про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання позбавленні підстав.

Відповідно до пред`явленої підозри, ОСОБА_8 підозрюється у вчинення кримінального правопорушення внаслідок якого настала смерть потерпілого.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій, є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування та судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, посилання сторони захисту на недоведеність існування зазначеного ризику, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування втечі від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.

Посилання захисника на відсутність ризиків впливу на свідків, потерпілих чи експертів у кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі шляхом знищення, переховування чи пошкодження речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, також є безпідставними.

З огляду на загальну засаду кримінального судочинства, а саме безпосередність дослідження доказів судом, ризик впливу на свідків, потерпілих та експерта присутній не лише на початковому етапі, а наявний протягом всього кримінального провадження до моменту безпосереднього дослідження доказів судом під час судового розгляду.

Крім того, враховуючи, що на даний час досудове розслідування не завершено та збір доказів у кримінальному провадженні триває, на даний час ризик знищення, переховування чи пошкодження речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, також слід вважати наявним.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж той який зазначений у клопотання прокурора, а також обґрунтовано застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді саме домашнього арешту.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційних скарг захисника та прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: