Справа № 308/4550/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , у кримінальному проваджені відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000709 від 08.03.2024 за ч. 2 ст. 332 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тур`я Бистра, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному проваджені за № 0000709 від 08.03.2024, та встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 2 місяці (в межах строку досудового розслідування), без визначення розміру застави.

Клопотання мотивовано тим, що у ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з невстановленою на даний час органом досудового розслідування особою, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Надалі, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання свого злочинного умислу щодо незаконного переправлення осіб через держаний кордон України з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою з невстановленою на даний час органом досудового розслідування особою, розробили протиправний механізм переправлення осіб через державний кордон України відповідно до якого, особи призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, перетинають кордон поза межами пункту пропуску до країн Європейського Союзу осіб (призовного віку 18 - 60 років).

З метою реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_4 та невстановлена на даний час органом досудового розслідування особа, підшукали осіб, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України з метою виїзду до країн Європейського Союзу, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановлено, що 05.03.2024 ОСОБА_11 за допомогою месенджеру «Телеграм» зв`язався з особою на ім`я ОСОБА_12 який користується номером мобільного телефону НОМЕР_1 , та в ході розмови ОСОБА_12 повідомив, що 06.03.2024 о 04:00 год. ОСОБА_11 необхідно з`явитись на автостанцію в місті Коломия, Івано-Франківської області де його буде очікувати автобус марки «Neoplan», на який йому необхідно буде сісти та проїхати до с. Холмок, Ужгородського, району Закарпатської області. Через деякий час до вищевказаного автобуса також підсіли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ..

Надалі, 06.03.2024 о 14:00 год. прибувши до с. Холмок, Ужгородського, району Закарпатської області, до ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_12 який користується номером мобільного телефону НОМЕР_1 та сказав щоб він та ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , заселились до готелю «Круїз», що в селі Холмок Ужгородського району. Після чого 07.03.2024 до ОСОБА_9 знову зателефонував ОСОБА_12 який користується номером мобільного телефону НОМЕР_1 та повідомив, що 08.03.2024 о 01:00 год. ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 необхідно на таксі добратись до АЗС «Маркет», що в с. Сусково, Свалявського району, Закарпатської області.

Слідчий зазначає, що 08.03.2024 близько 02:30 год. до АЗС «Маркет», що в с. Сусково, Свалявського району, Закарпатської області прибув транспортний засіб марки «Фольцваген» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який наказав ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 сідати до транспортного засобу, після чого останні почали рух в напрямку населеного пункту Дубриничі Ужгородського району Закарпатської області. В подальшому, того ж дня, близько 04:00 год. вищевказані четверо осіб прибули до с. Дубриничі, де зупинились на АЗС «Укр-Петроль».

Через деякий час, близько 04:05 год. 08.03.2024 транспортний засіб марки «Фольцваген» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 знову почав рух та прибув до лісистої місцевості.

Надалі, близько 04:20 год., 08.03.2024 ОСОБА_4 , під`їхавши до лісистої місцевості, неподалік населеного пункту Дубриничі, Ужгородського району, Закарпатської області, висадив вищевказаних осіб, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та їх уже очікувала невстановлена на даний час органом досудового розслідування особа чоловічої статі який повинен був виконувати функцію провідника.

В подальшому, ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почали рух по лісовій місцевості в слід за невстановленою досудовим розслідуванням особою.

Пройшовши деякий час, близько 06:00 год. 08.13.2024 вищевказані особи наблизились до лінії державного кордону України з Словацькою Республікою, при цьому, прямуючи по лісовій місцевості, невстановлена на даний час органом досудового розслідування особа чоловічої статі здійснював інструктаж ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо способи незаконного перетину державного кордону України, а ОСОБА_4 , виконуючи відведену йому функцію, здійснював доставку вказаних осіб до безпосередньої близькості до лінії державного кордону України.

Через деякий час, близько 06:30 год. 08.03.2024 ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 затримано працівниками ДПСУ безпосередньо під час спроби незаконного перетину державного кордону.

Після чого о 02:50 год. 09.03.2024 ОСОБА_4 викрито та затримано працівниками правоохоронних органів після вчинення кримінального правопорушення.

У клопотанні вказано на те, що підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Тур`я Бистра, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, з середньою освітою, раніше не судимий.

При обґрунтуванні клопотання слідчий покликається на положення ч. ч. 1,2 ст. 177, ст. 178 КПК України.

Слідчий вказує на те, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання від 09 березня 2024 року; протоколом проведення обшуку від 09 березня 2024 року; показання свідка ОСОБА_9 від 09 березня 2024 року; показання свідка ОСОБА_10 від 09 березня 2024 року; показання свідка ОСОБА_11 від 09 березня 2024 року; показання свідка ОСОБА_13 від 09 березня 2024 року; показання свідка ОСОБА_14 від 09 березня 2024 року; протоколом проведення особи для впізнання за фотознімками від 09 березня 2024 року; протоколом проведення особи для впізнання за фотознімками від 09 березня 2024 року; протоколом проведення особи для впізнання за фотознімками від 09 березня 2024 року; протоколом проведення особи для впізнання за фотознімками від 09 березня 2024 року; протоколом проведення особи для впізнання за фотознімками від 09 березня 2024 року; протоколом проведення особи для впізнання за фотознімками від 09 березня 2024 року; протоколом проведення особи для впізнання за фотознімками від 09 березня 2024 року; протоколом проведення особи для впізнання за фотознімками від 09 березня 2024 року; протоколом проведення особи для впізнання за фотознімками від 09 березня 2024 року;

Слідчий зазначає, що враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не надається можливим. Крім того, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 , ніде не працює, а від так, на переконання слідчого його майновий стан залишається незадовільним, останній вчинив злочин з корисливою метою, тому відносно нього не представляється можливим обрати запобіжний захід у вигляді застави.

У клопотанні вказано на те, що обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не надається можливим, оскільки останній вчинив тяжкий злочин, та розуміючи невідворотність призначення йому покарання терміном від 7 до 9 років позбавлення волі ОСОБА_4 може переховуватись від слідства і суду.

Слідчий зазначає, що вказані обставини свідчать про неможливість застосування щодо ОСОБА_4 особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту або застави, так як такі нею дотримані не будуть та являються недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно з запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою.

З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України.

Так, згідно клопотання, відповідно до вимог п.4 ч.1. ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може:

переховуватися від органу досудового слідства, слідства, зокрема це підтверджується тим, що він вчинив новий злочин в період встановленого судом іспитового строку, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 9 років, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь. Це підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, та останньому відомі прізвища та адреса проживання свідків та інших підозрюваних, а тому підозрюваний ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватися зі свідками, зокрема перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до свідків даного кримінального провадження.

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом із тим, слідчий у клопотанні вказує на те, що стороною обвинувачення взято до уваги, що:у матеріалах досудового розслідування містяться докази, які є вагомими для повідомлення ОСОБА_4 про підозру, та свідчать про об`єктивний зв`язок між підозрюваним та вчиненим кримінальним правопорушенням. Перелік доказів вказаний вище, у цьому клопотанні; враховано, що у разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 9 років; підозрюваний ОСОБА_4 не належить до неповнолітніх осіб, осіб похилого віку, тяжко хворих, багатодітних батьків тощо, а тому не існує обставин, які б істотно впливали на доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;факторів, які формують репутацію підозрюваного та впливають на обрання запобіжного заходу, наприклад участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, участь у бойових діях при виконанні інтернаціонального обов`язку або у складі миротворчих сил ООН, наявність поранень при виконанні службового або громадянського обов`язку, держаних нагород, почесних звань тощо, не встановлено; підозрюваний не судимий раніше; даний злочин вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст. ст. 36, 40, 131, 132, 176-178, 184, 194 КПК України, слідчий просить слідчого суддю: застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тур`я Бистра, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 2 місяці (в межах строку досудового розслідування), без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, просив врахувати обставини вчинення кримінального правопорушення, те що в країні діє воєнний стан. Вважає, що наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, на які слідчим вказаного у клопотанні. Зазначив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави унеможливить запобігання ризикам, вказаним у клопотанні. Просив врахувати наявність технічної описки в частині зазначення не можливості визначити заставу.

Також просив врахувати, що в матеріалах клопотання наявний витяг з ЄРДР в якому внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення із зазначенням кваліфікації кримінального правопорушення за ч.3 ст. 332 КК України. Разом із тим, просив врахувати, що на даний час у зв`язку із встановленими в ході досудового розслідування обставинами, змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а саме на ч.2 ст. 332 КК України. Так, підозру про вчинення правопорушення у рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 , повідомлено у вчиненні кримінального правопорушення саме за ч.2 ст. 332 КК України.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, також заперечував причетність ОСОБА_4 , до вчинення кримінального правопорушення. Просив врахувати його майновий стан, та сімейний стан, взяти до уваги те, що має на утриманні дружину та дитину, а також мати з незадовільним станом здоров`я. Разом із тим, просив застосувати до підзахисного альтернативні види запобіжного заходу у разі якщо слідчий суддя дійде висновку про необхідність обрання щодо нього запобіжного заходу, або ж визначити посильний для нього розмір застави при обранні запобіжного заходу саме у вигляд тримання під вартою. Для приєднання до матеріалів справи подав та просив врахувати при розгляді клопотання: свідоцтво про шлюб підозрюваного, свідоцтво про народження дитини у підозрюваного, дитини, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорту громадянки України виданого на імя його дружини ОСОБА_16 , характеристики за місцем проживання, на підозрюваного, довідки про склад сім`ї.

Підозрюваний підтримав позицію захисника, зазначив, що не має наміру ухилятись від слідства або вчиняти вплив на інших учасників кримінального провадження. Зазначив, що працю неофіційно на будівництві.

Слідчий суддя заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання доходить до наступного висновку:

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені за № 0000709 від 08.03.2024, та встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Тур`я Бистра, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, з середньою освітою, раніше не судимий,якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення 09.03.2024 року, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання від 09 березня 2024 року; протоколом проведення обшуку від 09 березня 2024 року; показання свідка ОСОБА_9 від 09 березня 2024 року; показання свідка ОСОБА_10 від 09 березня 2024 року; показання свідка ОСОБА_11 від 09 березня 2024 року; показання свідка ОСОБА_13 від 09 березня 2024 року; показання свідка ОСОБА_14 від 09 березня 2024 року; протоколом проведення особи для впізнання за фотознімками від 09 березня 2024 року; протоколом проведення особи для впізнання за фотознімками від 09 березня 2024 року; протоколом проведення особи для впізнання за фотознімками від 09 березня 2024 року; протоколом проведення особи для впізнання за фотознімками від 09 березня 2024 року; протоколом проведення особи для впізнання за фотознімками від 09 березня 2024 року; протоколом проведення особи для впізнання за фотознімками від 09 березня 2024 року; протоколом проведення особи для впізнання за фотознімками від 09 березня 2024 року; протоколом проведення особи для впізнання за фотознімками від 09 березня 2024 року; протоколом проведення особи для впізнання за фотознімками від 09 березня 2024 року.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину. При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості особи підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим на обґрунтування клопотання, зазначені у ньому обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання обґрунтовано, а прокурором в судовому засіданні доведено, наявність ризику незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, підозрюваний може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь. Це підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, та останньому відомі прізвища та адреса проживання свідків та інших підозрюваних, а тому підозрюваний ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватися зі свідками, зокрема перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до свідків даного кримінального провадження.

Існують підстави вважати, що перебуваючи на волі під час досудового розслідування, з урахуванням відомих підозрюваному обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у позапроцесуальні відносини із свідками, та схиляти їх до дачі неправдивих показань, а тому існують достатні підстави вважати наявним ризик незаконного впливу на них зі сторони підозрюваного.

При встановленні наявності вказаного ризику слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків, потерпілого під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик можливого впливу підозрюваного на осіб, які тим чи іншим чином брали участь у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, перевозили та зустрічались із особами, які незаконно перетинали державний кордон України, а також ризик можливої координації своїх дій із невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, як спосіб перешкоджання досудовому розслідуванню, слідчий суддя вважає необґрунтованим та таким що недоведений прокурором в судовому засіданні матеріалами доданими до поданого клопотання.

Щодо ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження ним кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, то слідчий суддя вважає, що існування такого ризику матеріалами клопотання не доведено.

Слідчий суддя вважає що матеріалами клопотання також не доведено наявність ризику того, що підозрюваний, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, таких доказів прокурором не надано в судовому засіданні та неконкретизована яким саме іншим чином.

При розгляді клопотання слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність ризику того, що ОСОБА_4 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому слідчий суддя врахує, що злочин, який інкримінується останньому є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вказані обставини, зокрема, підтверджуються показами свідків у кримінальному провадженні, які вказують, що підозрюваний спільно з іншими особами, контактував і організовував незаконний перетин державного кордону України, безпосередньо вказував на розмір сум необхідних для сплати, отримував безпосередньо кошти від осіб.

З огляду на викладене, підозрюваний усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тобто підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, а також переховуватись на території України.

Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому тяжкість покарання слідчий суддя оцінює в сукупності з іншими факторами, які можуть підтвердити ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, зокрема, що підозрюваний не має офіційного місця роботи та постійного джерела доходу. Вказане дає підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду не лише на території інших країн, а й на території України. Відтак слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Таким чином, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у його вчиненні (тяжкий злочин), за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, слідчий суддя також враховує, що йому 09.03.2024 повідомлено про підозру (та фактично затримано 09.03.2024), тобто є підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати та свідків які встановленні та інших свідків у вказаному кримінальному провадженні, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, та враховуючи, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного зокрема те, що підозрюваний, раніше не судимий, має постійне місце проживання, проживає разом із дружиною та малолітньою дитиною. Разом з тим, твердження сторони захисту про утримання хворою матері підозрюваного, слідчий суддя вважає такими що не підтверджуються належними та допустими доказами, оскільки згідно наданих стороною захисту довідок про місце проживання та склад сім`ї підозрюваного такий проживає разом з дружиною та дитиною. Інших осіб не вказується. Інших доказів здійснення постійного догляду за особами до матеріалів клопотання не надано стороною захисту.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. При цьому слід вказати на те, що на території всієї території України діє воєнний стан (Закон України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні") та оголошено загальну мобілізацію (УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №69/2022).

Крім цього, за допомогою застосування до підозрюваного, заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в якому він підозрюється.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, враховуючи його майновий стан, обставини вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_4 зокрема те, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, та згідно досліджених показів свідків, двоє з яких за грошову винагороду у розмірі по 6500 доларів США та один у розмірі 7500 доларів США, погодились на пропозицію незаконного перетину державного кордону, відомості про вилучення вказаних грошових коштів в матеріалах клопотання відсутні, тому достатнього розміру застави для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, та який є помірним для нього, передбачений цим Кодексом, - становить сімдесят п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та який достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

При цьому, слід зазначити, що з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_4 , особу підозрюваного, одружений, на утриманні має малолітню дитину, наявні ризики, слідчий суддя вважає, що застава у 75 розмірів прожиткових мінімумів, не є непомірною для нього.

При цьому, слідчий суддя вважає, що з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_4 , особу підозрюваного, наявні ризики, мінімальна застава двадцять розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, є очевидно недостатньою мірою гарантування виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Позиція сторони обвинувачення щодо невизначення розміру застави, слідчий суддя вважає не обґрунтованим, оскільки жодних обставин передбачених КПК України, щодо підстав невизначення розміру застави клопотання не містить та в судовому засіданні прокурором вказується про технічну описку в цій частині клопотання.

Відповідно до ч.7 ст. 182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та особами, які мають причетність до даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , у кримінальному проваджені відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000709 від 08.03.2024 за ч. 2 ст. 332 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тур`я Бистра, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 60 днів, а саме до 26.04.2024 року включно.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, в розмірі сімдесят п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 227 100 грн. (двісті двадцять сім тисяч сто гривень).

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та особами, які мають причетність до даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити, ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього, може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1