Справа № 450/1039/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/589/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000511 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.04.2023 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, працює на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення «Малехів» митного поста «Львів Північний» Львівської митниці, не інвалід, не депутат, не адвокат, не нотаріус, на наркологічному і психіатричному обліках не перебуває, військовозобов`язаний, не військовослужбовець, безпартійний, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

встановила:

Захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.04.2023 року, яким визнано ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбування обраного покарання з випробуванням, надавши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 491,36 грн. будуть стягнуті з обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід держави.

Вирішено питання з речовим доказом в порядку ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з даним вироком захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу в якій просить вирок скасувати, кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Вважає, що вирок підлягає скасуванню в зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням кримінального закону, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не спростовано доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що набої з гумовими кулями йому подарували, він положив їх у сейф та жодного не використав. Лише 10.03.2015 р. під час проведення обшуку за місцем його проживання у вказаному сейфі виявлено та вилучено згадані патрони. Про те, що вказані патрони є боєприпасами, йому стало відомо лише під час досудового розслідування.

Апелянт наполягає, що обвинувачення ґрунтувалося на протоколі обшуку від 10.03.2015 р., проведеного на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.03.2015 р. та висновку балістичної експертизи №41/6 від 02.04.2015 р., згідно якого патрони з маркуванням "9 mm P.A.Knall" у кількості 17 штук та "RWS 9 mm P.A.Knall" у кількості 8 штук - є боєприпасами. При цьому судом першої інстанції не враховано належно заявлене по справі стороною захисту клопотання про визнання даних доказів недопустимими з огляду на те, що обшук та експертиза були проведені в рамках іншого кримінального провадження №0000298 від 27.02.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Апелянт наголошує, що згідно вимог закону, збирання доказів у конкретному кримінальному провадженні можливе лише після внесення відомостей про відповідне кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як зазначено в обвинувальному акті, 10.03.2015 року під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 виявлено та вилучено предмети схожі на набої з маркуванням на гільзі «9 mmP.F.Knall» у кількості 17 штук, та предмети схожі на набої з маркуванням на гільзі «RWS P.A.Knall»у кількості 8 штук.

Проте відомості по вказаному факту за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК було внесено до ЄРДР лише 15.04.2015, після чого розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000511 за обвинуваченням ОСОБА_7 .

Оскільки протокол обшуку та висновок експерта, які були отримані в рамках іншого кримінального провадження (№0000298 від 15.02.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК) і до внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення № 0000511 від 15.04.2015 року за ч.1 ст.263 КК, то такі є недопустимими доказами, а їх використання у цій справі не підтверджується будь-якими матеріалами кримінального провадження.

З даного приводи існує правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27.02.2020 року по справі №235/4842/17.

Відхиляючи доводи сторони захисту на висловлену правову позицію у вищезазначеній постанові суд зазначив, що такі не заслуговують на увагу, оскільки у справі №235/4842/17 використовувались докази з іншого кримінального провадження за відсутності постанови прокурора про виділення матеріалів в окреме кримінальне провадження, а в межах даної справи така постанова прокурора наявна.

Апелянт зазначив, що експерт ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції дав покази про те, що без спеціальних знань відрізнити набої, які представлені на дослідження, у яких кінетична енергія снарядів перевищила порогове значення 0,5 Дж/мм2, та травматичних набоїв, у яких кінетична енергія снарядів не перевищує порогове значення 0,5 Дж/мм2, неможливо навіть при наявності в особи відповідного дозволу на зброю. Також пояснив, що патрони з маркуванням «Knall» перебувають у вільному доступі та їх можна придбати будь-де. Такі показання експерта повністю узгоджуються з показаннями ОСОБА_7 про те, що він не мав жодного умислу на незаконне зберігання боєприпасів, так як вказані патрони йому були подаровані на ювілей і по зовнішнім ознакам, характеристикам та вигляду відрізнити їх від набоїв, які не являються боєприпасами, він не міг, оскільки такі нічим не відрізнялися.

Постанова від 15.04.2015 р., якою визнано речовими доказами патрони не підтверджує жодних незаконних дій ОСОБА_7 у зберіганні бойових припасів без передбачуваним законом дозволу, а лише фіксує процесуальну дію по кримінальному провадженню.

Апелянт зазначає, що ні органом досудового слідства, ні судом не доведено, що ОСОБА_7 при отриманні дозволу на придбання та зберігання пристрою по відстрілу гумових набоїв пройшов спеціальне вивчення матеріальної частини, правил поводження з нею, її застосування та використання, склавши залік та отримавши довідку про вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, маючи військову освіту, тобто володіючи спеціальними знаннями поводження зі зброєю та боєприпасами зберігав з 2008 року по 15.03.2015 року боєприпаси (патрони з маркуванням «9mm P.A.Knall» у кількості 17 штук, та набої з маркуванням на гільзі «RWS P.A.Knall» у кількості 8 штук.) без відповідного дозволу, а навпаки такі спростовуються вищезазначеним допитом експерта ОСОБА_10 .

Сторона захисту вважає, що в діях ОСОБА_7 відсутня суб`єктивна сторона складу злочину передбаченого ст. 263 КК України,оскільки останній не знав та міг знати, що зберігає боєприпаси, на зберігання яких в нього не було дозволу.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.03.2015 р. в період часу з 17 год. 00 хв. до 20 год. 50 хв., під час проведення санкціонованого обшуку місця проживання обвинуваченого ОСОБА_7 в будинку АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено набої з маркуванням на гільзах "9 mm P.A.Knall" в кількості 17 штук і набої з маркуванням на гільзах "RWS 9 mm P.A.Knall" у кількості 8 штук, які є боєприпасами, виготовлені непромисловим (саморобним) способом із використанням гільз до шумових (холостих) набоїв заводського виготовлення, придатні до стрільби з короткоствольної вогнепальної зброї кал. 9 mm Р.А.

Заслухавши доповідача, думку захисника адвоката ОСОБА_6 підтриману обвинуваченим ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, міркування прокурора ОСОБА_8 про відмові у задоволення апеляційної скарги сторони захисту та залишенні без змін вирок суду першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог Кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положенням ч.1 ст. 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Водночас статтею 17 КПК України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У відповідності до положень ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого та прокурора.

Конституційним Судом України в рішенні №1-31/2011 від 20.10.2011 року, висловлено правову позицію про те, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та постанови законного і справедливого рішення у справі.

Згідно роз`яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ при винесенні вироків» №5 від 29.06.1990 року, в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні, а всі сумніви у справі, в тому числі що стосуються достатності зібраних фактичних даних, якщо вичерпані всі можливості їх доповнення та усунення, повинні тлумачитися і вирішуватися на користь підсудних.

У правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається обвинувальний ухил, по суті якого кожен, хто постав перед судом повинен бути визнаний винним, а навпроти гарантується та усіляко забезпечується презумпція невинуватості особи. Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу. При цьому, саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Водночас зі змісту ст. 373 КПК України вбачається, що якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність. Проте обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування пред`явлено обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, зокрема зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

Мотивуючи обвинувальний вирок, суд першої інстанції зазначив, що під час досудового розслідування було встановлено, а прокурором в ході розгляду справи наведено суду докази, які забезпечують надійне, повне та достовірне встановлення всіх обставин, що входять до предмету доказування щодо обвинувачення ОСОБА_7 .

Аналізуючи наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, суд констатував, що стороною обвинувачення не надано належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення останнім злочинних дій у формі зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Вказані обставини, викладені в обвинувальному акті, мають характер припущень.

Так у висновку балістичної експертизи №41/6 від 02.04.2015 р., зазначено, що патрони з маркуванням "9 mm P.A.Knall" у кількості 17 штук та "RWS 9 mm P.A.Knall" у кількості 8 штук - є боєприпасами; патрони з маркуванням "9 mm P.A.Knall" у кількості 17 штук та "RWS 9 mm P.A.Knall" у кількості 8 штук виготовлені непромисловим (саморобним) способом із використанням гільз до шумових (холостих) набоїв заводського виготовлення; патрони з маркуванням "9 mm P.A.Knall" у кількості 17 штук та "RWS 9 mm P.A.Knall" у кількості 8 штук придатні до стрільби; патрони з маркуванням "9 mm P.A.Knall" у кількості 17 штук та "RWS 9 mm P.A.Knall" у кількості 8 штук придатні до стрільби з короткоствольної вогнепальної зброї кал. 9 мм Р.А.;

Згідно показань наданих суду першої інстанції експертом Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України ОСОБА_10 , про те, що ним виготовлено висновок балістичної експертизи №41/6 від 02.04.2015 р. Під час дослідження набоїв з маркуванням на гільзах "9 mm P.A.Knall" в кількості 17 штук і набоїв з маркуванням на гільзах "RWS 9 mm P.A.Knall" у кількості 8 штук, встановлено, що такі які є боєприпасами, виготовлені непромисловим (саморобним) способом із використанням гільз до шумових (холостих) набоїв заводського виготовлення, придатні до стрільби з короткоствольної вогнепальної зброї кал. 9 mm Р.А. До вказаного висновку, що набої виготовлені непромисловим (саморобним) способом, він дійшов виходячи з того, що на гільзах наявна позначка "Knall", яка являється маркуванням для шумових (холостих) набоїв, а не для набоїв з гумовою кулею. Про те, що набої являються боєприпасами, він дійшов після експериментальних пострілів вищевказаними набоями, а також шляхом швидкості польоту кулі. Після замірювання швидкості польоту кулі та розрахунку питомої кінетичної енергії стріляних патронів "9 mm P.A.Knall" ним встановлено швидкість польоту кулі 418 м/с та 429 м/с, а також питома кінетична енергія снаряду 0,6948 Дж/мм2 та 0,7296 Дж/мм2. Після замірювання швидкості польоту кулі та розрахунку питомої кінетичної енергії стріляних патронів "RWS 9 mm P.A.Knall" ним встановлено швидкість польоту кулі 457 м/с та 465 м/с, а також питома кінетична енергія снаряду 0,7066 Дж/мм2 та 0,7456 Дж/мм2. Таким чином, питома кінетична енергія снарядів перевищує порогове значення 0,5 Дж/мм2 і свідчить про те, що вони являються боєприпасами. Наявна питома кінетична енергія снаряду була збільшена за рахунок поміщення в патрони більшої кількості пороху, ніж передбачено до травматичних набоїв, що в свою чергу збільшує швидкість польоту снаряду та може призвести не до травматичних ушкоджень, а до кульових поранень. Без спеціальних знань відрізнити набої, які представлені на дослідження, у яких кінетична енергія снарядів перевищила порогове значення 0,5 Дж/мм2, та травматичних набоїв, у яких кінетична енергія снарядів не перевищує порогове значення 0,5 Дж/мм2, майже неможливо. Для з`ясування, які це саме набої, слід перевірити вагу пороху в них, виміряти швидкість польоту снаряду, встановити питому кінетичну енергію снаряду та знати маркування на гільзах патронів.

Судом першої інстанції встановлено, а судом апеляційної інстанції перевірено, що відповідно до Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і ополощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 р. і зареєстрована в Міністерстві юстиції України за №637/3077 від 07.10.1998 р., обвинувачений ОСОБА_7 отримав дозвіл № НОМЕР_1 від 04.07.2007 р. на придбання однієї одиниці спеціального засобу для відстрілу патронів гумовими кулями та 05.07.2007 р. придбав спецзасіб на гумові кулі "ПМР" 9 кал. №ХК-0443.

05.07.2007 р. обвинуваченому ОСОБА_7 , який згідно довідки №923 від 05.07.2007 р. пройшов курс вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та застосування, а також виконав практичні стрільби і склав залік у Навчальному пункті при ТзОВ «Спіраль», видано дозвіл № НОМЕР_2 на право зберігання та носіння спецзасобу на гумові кулі «ПМР» 9 кал. №ХК-0443.

У відповідності до вказаної Інструкції придбання патронів до пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими метальними снарядами несмертельної дії, здійснюється у спеціально відведених магазинах.

Так, ч.1 ст. 263 КК України передбачено кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

ОСОБА_7 інкримінується зберігання набоїв з маркуванням на гільзах «9 mm P.A.Knall» в кількості 17 штук і набоїв з маркуванням на гільзах «RWS 9 mm P.A.Knall» у кількості 8 штук, які є боєприпасами до зброї.

Зберігання - це дії, пов`язані з володінням незалежно від його тривалості забороненими предметами, які знаходяться не при винній особі, а у вибраному і відомому їй місці. До придбання належать дії, які полягають в оплатному чи безоплатному набутті відповідних предметів будь-яким способом (крім вказаних у ст. 262 КК України) - купівлі, обміну, одержання як плати за виконану роботу чи надані послуги, привласнення знайденого, одержання в подарунок чи як відшкодування боргу тощо.

Суб`єктивна сторона даного злочину полягає в тому, що даний злочин може бути вчинений тільки з прямим умислом.

Наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 прямого умислу на зберігання, придбання бойових припасів на переконання суду апеляційної інстанції, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

У суді апеляційної інстанції було досліджено окремий том кримінального провадження № 0000511 та оголошено в ньому витяг з ЄРДР від 15.04.2015 внесений за ч.1 ст. 263 КК України за фактом вчинення ОСОБА_7 , який є працівником правоохоронного органу, зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу( а.с.3); рапорт слідчого з ОВС СВ прокуратури м. Києва юриста 1 класу ОСОБА_11 про виявлення слідчим кримінального правопорушення в ході розслідування кримінального провадження № 0000298 від 27.02.2015 порушеного за ч.2 ст. 364 КК України (а.с.4); постанову про виділення матеріалів досудового розслідування від 16.04.2015 винесену в м. Києві прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури міста Києва юриста 2 класу ОСОБА_12 з кримінального провадження № 0000298 у кримінальне провадження № 0000511 (а.с.7,8).

Судом апеляційної інстанції було організовано відеоконференцію з допомогою якої було допитано експерта ОСОБА_10 за участю прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_13 та уточнено у нього деталі стосовно винесеного ним висновку балістичної експертизи №41/6 від 02.04.2015.

Згідно показів наданих в суді апеляційної інстанції експерт ОСОБА_10 підтвердив висновки викладені ним у висновку експертизи № 41/6 від 02.04.2015. Крім того експерт наголосив, що ним встановлено після замірювання швидкості польоту кулі та розрахунку питомої кінетичної енергії стріляних патронів «9 mm P.A.Knall», що швидкість польоту кулі 418 м/с та 429 м/с, а також питома кінетична енергія снаряду 0,6948 Дж/мм2 та 0,7296 Дж/мм2. Після замірювання швидкості польоту кулі та розрахунку питомої кінетичної енергії стріляних патронів «RWS 9 mm P.A.Knall» ним встановлено швидкість польоту кулі 457 м/с та 465 м/с, а також питома кінетична енергія снаряду 0,7066 Дж/мм2 та 0,7456 Дж/мм2. Таким чином, питома кінетична енергія снарядів перевищує порогове значення 0,5 Дж/мм2 і свідчить про те, що вони являються боєприпасами.

Такі ж покази експерт надав і в суді першої інстанції.

Крім того експерт ОСОБА_10 наголосив, що візуально визначити, що надані для експертизи патрони, є боєприпаси, неможливо без спеціальних знань. Також він наголосив, що маркування патронів логотипом фірми « Knall» можливе лише за наявності спеціального обладнання. Без проведення відстрілу неможливо відрізнити оригінальні патрони від тих, які були надані йому для експертизи і без проведення відстрілу з вимірюванням швидкості польоту кулі та питомої кінетичної енергії кулі, завдяки чому йому вдалося виявити розбіжності та відхил від стандартів. Особа яка володіє такими патронами може не знати про їх підробку, зокрема що такі кулі є боєприпасами.

Сторона захисту наголосила, що патрони фірми «Knall» є у вільному доступі та продаються без будь-якого дозволу і це підтвердив експерт.

Отже набоїв з маркуванням на гільзах «9 mm P.A.Knall» в кількості 17 штук і набоїв з маркуванням на гільзах «RWS 9 mm P.A.Knall» у кількості 8 штук, не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, оскільки в діях ОСОБА_7 відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона інкримінованого йому кримінального правопорушення.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ст. 7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.

За змістом ст.ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Згідно ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновок.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відтак у суді апеляційної інстанції, з врахуванням показів експерта ОСОБА_10 , оцінивши вищевикладене в сукупності з дослідженими під час судового розгляду доказами, як в суді першої інстанції так і в апеляційній інстанції, з точки зору достатності та взаємозв`язку і приймаючи до уваги, що інші докази, які б беззаперечно доводили вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а також наявність в нього умислу на скоєння злочину, стороною обвинувачення не надані, колегія суддів вважає, що пред`явлене обвинувачення не доведено в судовому засіданні, прямий умисел відсутній, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та закритті кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.04.2023 року яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, за ч.1 ст. 263 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження №0000511 відносно ОСОБА_7 - закрити.

Речові докази, а саме патрони з маркуванням на гільзах "9 mm P.A.Knall" в кількості 14 штук, гільзи від патронів з маркуванням "9 mm P.A.Knall" в кількості 3 штук, патрони з маркуванням на гільзах "RWS 9 mm P.A.Knall" у кількості 5 штук, гільзи від патронів з маркуванням "RWS 9 mm P.A.Knall" у кількості 3 штук, - знищити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: