Справа № 751/5093/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/276/24
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчої ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 червня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_8 на бездіяльність слідчої СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 , яка полягає у відмові в задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000004 від 11 червня 2014 року.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя зазначив, що досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0000004 від 11 червня 2014 року не проводиться, кримінальне провадження закрите, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що розгляд даної скарги на бездіяльність слідчого в кримінальному провадженні, досудове розслідування по якому закінчено, не відноситься до компетенції слідчого судді.

На зазначену ухвалу слідчого судді ОСОБА_8 була подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати її, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є немотивованою,і він, як потерпілий має право знайомитися з матеріалами кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_8 , який підтримав вимоги поданої апеляційної скарги, думку прокурора про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, у провадженні СУ ГУНП в Чернігівській області перебувало кримінальне провадження №0000004 від 11 червня 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, яке було закрито 08 березня 2024 року постановою слідчого.

Тобто, прийнято одне з процесуальних рішень, яким закінчується досудове розслідування, а відомості про те, що вказана постанова скасована відсутні.

Водночас 24 травня 2024 року ОСОБА_8 звертався до начальника СУ ГУНП в Чернігівській області із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 56 КПК України.

За результатами розгляду звернення ОСОБА_8 начальник СУ ГУНП в Чернігівській області 30 травня 2024 року надав відповідь, згідно якої відмовив у задоволенні клопотання мотивуючи його тим, що після закриття кримінального провадження ОСОБА_8 , який був потерпілим, було надано право ознайомитись з матеріалами кримінального провадження. Даним правом заявник скористався 28 березня 2024 року та 10 квітня 2024 року.

Враховуючи, що на час звернення заявника зі скаргою досудове розслідування було закрито, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність повернення скарги заявнику, оскільки вважав, що такий розгляд скарги виходить за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до повноважень слідчого судді, у зв`язку з закінченням досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Згідно з ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Процесуальна можливість подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст.303 КПК України. Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним. З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, рішення чи дії слідчого прокурора, а лише перелік яких та строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що дійсно, заявник ОСОБА_8 звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчої але, як було встановлено слідчим суддею, в даному кримінальному провадженні було вже ухвалено процесуальне рішення, яким закінчується досудове розслідування, тобто слідчий суддя був позбавлений процесуальної можливості вирішити питання щодо зобов`язання слідчого вчинювати процесуальні дії поза межами досудового розслідування. Тому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності підстав про відмову у відкритті провадження.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_8 законним і обґрунтованим. Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 червня 2024 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_8 на бездіяльність слідчої СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 , яка полягає у відмові в задоволенні клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000004 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4