ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа№ 514/878/23 Провадження по справі № 1-кп/514/44/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 27.04.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючогоза адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

24.03.2008 року вироком Тарутинського районного суду Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;

19.09.2013 року вироком Суворовського районного суду м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років;

12.06.2014 року вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч. 3 ст. 393 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 1 (один) місяць;

19.08.2019 року вирком Арцизького районного суду Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 259 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців, судимість за якими в законному порядку не знята та не погашена,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27.04.2023 приблизно о 13:00 годині, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що в домоволодінні нікого не має, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, підійшов до хвіртки воріт, яка була зачинена на запірний пристрій у вигляді проволоки, та за допомогою фізичної сили, обома руками зірвав замикаючий пристрій, відкрив хвіртку, через яку незаконно проник на огороджене подвір`я вищезазначеного домоволодіння.

В подальшому, ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, знаходячись на території зазначеного домоволодіння, підійшов до вхідних дверей будинку, які на той момент не були зачинені на запираючий пристрій, відкрив двері та незаконно проник у житлову частину будинку.

Знаходячись в приміщенні будинку, ОСОБА_4 пройшов до приміщення кухні, де визначився з майном, яким можливо заволодіти, звідки повторно, таємно викрав ніж «Columbia», в тканинному ножнику чорного кольору, вартістю 760 гривень, ніж «Акула», в тканинному ножнику чорного кольору, вартістю 535 гривень, електронний портативний зарядний пристрій «МАХСО МR 8000C» на 8000 мА, в чохлі коричневого кольору, вартістю 385 гривень, флакон парфумів «VERSACE», вартістю 1 800 гривень. Після чого, без перерви у часі, ОСОБА_4 пройшов до приміщення спальні будинку, звідки таємно викрав електронний портативний зарядний пристрій «Model» N PLM01ZM, на 10000 мА, в чохлі салатового кольору, вартістю 690 гривень, електронний портативний зарядний пристрій, «Model» N PLM10ZM, на 5000 мА, вартістю 600 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце події, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 4 770 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши, що 27.04.2023 року приблизно о 13:00 годині він через хвіртку, яка була зачинена на проволку, проник до подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 . Далі, підійшов до вхідних дверей будинку, які не були зачинені, проник до будинку звідки таємно викрав майно, спричинивши майнову шкоду на суму 4770 гривень. Заподіяну шкоду відшкодував у повному обсязі.

У скоєному розкаюється.

Захисник ОСОБА_5 просила застосувати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, не пов`язане з позбавленням волі, враховуючи його вік, стан здоров`я та щире каяття.

Потерпілій ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якому просив кримінальне провадження розглянути за його відсутністю. Будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.

Окрім повного визнання вини, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині повністю доведена і підтверджується зібраними по справі в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тож, судом встановлено, що органами досудового слідства правильно кваліфіковані дії ОСОБА_4 за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, те, що, згідно ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, судимість якого в законному порядку не знята та не погашена; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання характеризується задовільно, міцних соціальних зв`язків немає, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, відшкодування ним шкоди, а також відношення потерпілого, який будь-яких претензій до обвинуваченого не має. Крім цього, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №781 від 21.12.2023 року в період часу, що стосується вчиненню кримінального правопорушення (27.04.2023), в якому він обвинувачується не страждав хронічним психічним розладом або іншим хворобливим психічним розладом, недоумством, виявляв психічні порушення у вигляді «Розладу зрілої особистості за дисоціальним типом» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F60.2 за МКХ-10), які за глибиною і ступенем, виразності не досягали психотичного рівня, не супроводжувалися інтелектуально - мнестичними порушеннями та не позбавляли його здатності в повній мірі усвідомлювати свої дії і керувати ними, в даний час не страждає хронічним психічним розладом або іншим хворобливим психічним розладом, недоумством, виявляє психічні порушення у вигляді «Розладу зрілої особистості за дисоціальним типом» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F60.2 за МКХ-10), які за глибиною і ступенем виразності не досягають психотичного рівня, не супроводжуються інтелектуально-мнестичними порушеннями та не позбавляють його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 не потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.

Оставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочинів.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Згідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.) Про практику призначення судами кримінального покарання суди, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно п. 3 зазначеної Постанови пленуму встановлено, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенню із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а також відношення потерпілого ОСОБА_6 , який претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 немає, відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі, а також ОСОБА_4 будучи неодноразово засудженим за вчинення злочинів та будучи безпосередньо обізнаним про настання кримінального покарання за вчинені злочини, відбувавши покарання у місцях позбавлення волі відповідних висновків для себе не зробив, в період, коли судимість не була погашена та не знята в встановленому законом порядку, знов вчинив умисний корисливий злочин, який відносяться до категорії тяжкого злочину, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та його стійкої позиції на вчинення правопорушень, а також врахувавши думку прокурора, який просив призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість обрання обвинуваченому покарання в межах мінімальної санкції статті 185 ч. 4 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід рахувати з моменту його затримання, а саме з 28 квітня 2023 року.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили, продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов не заявлявся.

Крім цього, суд дійшов висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь експертів документально підтвердженні витрати на залучення експерта при проведенні експертизи в розмірі 2710 грн. 00 коп.

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений арешт майна на підставі ухвали слідчого судді Болградського районного суду Одеської області 01.05.2023 року.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту його затримання, тобто з 28 квітня 2023 року.

В строк призначеного судом покарання ОСОБА_4 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з моменту затримання з 28 квітня 2023 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, у відповідності до ст.72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь експертів витрати, пов`язані з проведенням експертизи у даному кримінально провадженні в розмірі 2 710 (дві тисячі сімсот десять) гривень 00 копійок.

З набранням вироком законної сили арешт, накладений ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 01.05.2023 року у справі № 497/929/23 (1-кс/497/319/23, а саме на:

- слід папілярних візерунків, який упаковано в сейф-пакет НПУ PSP 1224220;

- слід папілярних візерунків, який упаковано в сейф-пакет НПУ PSP 1224233;

- слід папілярних візерунків, який упаковано в сейф-пакет НПУ PSP 1224232;

- предмет схожий ніж «Columbia», в тканинних ножних чорного кольору;

- предмет схожий ніж «Акула» СТАЛЬ 65Х13, в тканинних ножних чорного кольору;

- електронний пристрій схожий на портативний зарядний пристрій, в металевому корпусі сріблястого кольору з написом «Model» N PLM01ZM, ємністю 10000 мА, в гумовому чохлі салатового кольору;

- електронний пристрій схожий на портативний зарядний пристрій, в металевому корпусі сріблястого кольору з написом «Model» N PLM01ZM, ємністю 5000 мА;

- електронний пристрій схожий на портативний зарядний пристрій, в полімерному корпусі чорного кольору з написом «MAXCO» на 8000 мА, модель МR 8000C в чохлі коричневого кольору схожий на шкіру;

- флакон з розприскувачем та кришкою, виготовлений з прозорого скла, заповнений прозорою рожевою рідиною, заповнений на 1/3 частини, з написом «VERSACE», які упаковані в полімерний сейф-пакет НПУ WAR1109748, у частині позбавлення права його відчуження, розпорядження та користування скасувати.

Речові докази, а саме майно у вигляді слідів папілярних візерунків, які упаковані в сейф-пакети: НПУ PSP 1224220; НПУ PSP 1224233; НПУ PSP 1224232 та які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 27.04.2023 року - знищити.

Речові докази, а саме ніж «Columbia», в тканинному ножнику чорного кольору, ніж «Акула», в тканинному ножнику чорного кольору, електронний портативний зарядний пристрій «МАХСО МR 8000C» на 8000 мА, в чохлі коричневого кольору, флакон парфумів «VERSACE», електронний портативний зарядний пристрій «Model» N PLM01ZM, на 10000 мА, в чохлі салатового кольору, електронний портативний зарядний пристрій, «Model» N PLM10ZM, на 5000 мА, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вважати повернутими потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Копію вироку обвинуваченому, захиснику та прокурору вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1