КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/1588/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Вирок

Іменем України

20 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0002323за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 01.11.2022 року у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Антрацит, Луганської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, працюючого кухарем у ФОП ОСОБА_8 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 307 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

До набрання виром законної сили застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту заборонивши йому із 22.00 год до 6.00 год. залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням явки до правохоронних органів, закладів охорони здоров`я та суду.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з момету фактичного взяття його під варту в порядку виконання вироку.

Вирішено долю щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду, ОСОБА_11 , визначивши незаконне зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, як головне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо порядку обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, за допомогою мобільного додатку «Telegram», що був встановлений на належному ОСОБА_12 мобільному телефоні, у переписці із невстановленою досудовим розслідуванням особою - адміністратором телеграм - каналу, що здійснює продаж наркотичних засобів та психотропних речовин під назвою « PsyMaster », домовився щодо незаконного придбання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс, з метою подальшого збуту на систематичній основі, шляхом здійснення «закладок», тобто схованок з речовинами.

Після чого, 05.08.2022 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_6 прибув до поштомату № 3123 ТОВ «Нова пошта», що за адресою: м. Київ, вул. Мішуги, 6 (ТЦ «Параллель») та отримав поштове відправлення, в якому знаходилися речовини зеленого кольору рослинного походження, що являють собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс та тримаючи їх при собі, покинув місце, тим самим придбав та розпочав зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс з метою подальшого збуту, шляхом здійснення «закладок», тобто схованок з речовинами.

В подальшому, 05.08.2022 року приблизно о 19 год. 15 хв. за адресою: м. Київ, пр-т. Бажана, 26, працівниками поліції було затримано ОСОБА_6 у якого, під час особистого обшуку було виявлено та вилучено 4 (чотири) полімерні пакети з речовинами зеленого кольору рослинного походження, що являють собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою 1064,59 г., що є великим розміром, який ОСОБА_6 , умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995 року, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009 року, придбав та зберігав, з метою подальшого збуту.

Надалі, 05.08.2022 року в період часу з 22 год 19 хв. по 22 год. 49 хв. за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками поліції було проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено речовини зеленого кольору рослинного походження, що являють собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою 99,11 г., який ОСОБА_6 , умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995 року, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009 рорку, придбав та зберігав, з метою подальшого збуту.

Крім цього, ОСОБА_11 , визначивши незаконне зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини, як головне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо порядку обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, за допомогою мобільного додатку «Telegram», що був встановлений на належному ОСОБА_12 мобільному телефоні, у переписці із невстановленою досудовим розслідуванням особою - адміністратором телеграм - каналу, що здійснює продаж наркотичних засобів та психотропних речовин під назвою « PsyMaster », домовився щодо незаконного придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - плодових тіл грибів, які містять псилоцин, з метою подальшого збуту на систематичній основі, шляхом здійснення «закладок», тобто схованок з речовинами.

Після чого, ОСОБА_11 у невстановлений досудовим розслідувань день, час, місці та спосіб придбав раніше замовлену особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - плодові тіла грибів, які містять псилоцин та тримаючи її при собі, переніс за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , з метою подальшого збуту, шляхом здійснення «закладок», тобто схованок з речовинами.

В подальшому, 05.08.2022 року в період часу з 22 год 19 хв. по 22 год. 49 хв. за місцем проживання ОСОБА_13 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками поліції було проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено речовини сіро - чорного кольору рослинного походження, що являють собою особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - плодові тіла грибів, які містять псилоцин, загальною масою 38,15 г., що є великим розміром, який ОСОБА_11 , умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995 року, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009 року, придбав та зберігав, з метою подальшого збуту.

Плодові тіла грибів, які містять псилоцин, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», «Список №2 Особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на суворість вироку Дарницького районного суду м. Києва від 01.11.2022 та невідповідність принципам достатності покарання для виправлення винного, просить його змінити та звільнити його від відбування покарання терміном на три роки з покаданням обов`язків, достатніх для його виправлення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що обставиною, що пом?якшує йому покарання є визнання вини в повному обсязі, його щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину. За час проведення досудового слідства він багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканням оточуючих людей, він у скоєному проявив щиросердне розкаяння. Крім того, апелянт вказує, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, одружений, працює кухарем у ФОП ОСОБА_8 . З урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин, апелянт вважає, що суд першої інстанції мав можливість та законні підстави призначити йому менш суворе покарання вийшовши за межі санкції статті, застосувавши положення ст. ст. 69,75,76 КК України.

Також апелянт вказує, що його дружині ОСОБА_14 14.11.2022 року Комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр Дарницького району м. Києва» було встановлено діагноз - вагітна 5 тижнів. Так як даний діагноз було встановлено вже після вироку суду першої інстанції, то дана довідка не була надана ним, щоб залучити її до матеріалів справи. Апелянт посилається на дану обставину, так як матері без батька, якому суд першої інстанції призначив реальний термін відбуття покарання, буде дуже тяжко виховувати новонароджену дитину.

Не погоджуючись з вироком суду, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_15 , подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок Дарницького районного суду м. Києва від 01.11.2022 - скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким виключити з мотивувальної частини вказівку на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна, окрім житла. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що посилання суду першої інстанції на обставини, що пом?якшують покарання обвинуваченого, зокрема наявність щирого каяття, за викладених обставин є недостатньо обгрунтованими та жодним чином не знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень. В даному конкретному випадку визнання вини обвинуваченим є обраний ним спосіб захисту в сподіванні на призначення більш м?якого покарання за вчинення тяжкого злочину. Матеріалами кримінального ж провадження жодним чином не підтверджується наявність щирого каяття у вчиненому діянні.

Крім того, апелянт вказує, що сумнівним є посилання суду про вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких життевих обставин, як на обставину, що пом?якшує покарання, оскільки жодних фактів, що доводили б її наявність в оспорюваному судовому рішенні та матеріалах кримінального провадження не міститься. Натомість, вбачається вчинення тяжкого злочину за умов воєнного стану.

Також, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував положення ч. 1 ст. 65 КК України і вимоги особливої частини закону України про кримінальну відповідальність та не призначив обов?язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, що передбачено ч. 2 ст. 307 КК України. Також апелянт вказує, що як вбачається із обставин справи, визнаних судом доведеними чітко прослідковується корисливий мотив вчинення ОСОБА_6 інкримінованого тяжкого злочину, а отже призначення даного виду додаткового покарання є виправданим та необхідним. При призначенні виду, міри покарання, вирішенні питання про застосування положень ст. 69 КК України та не призначення додаткового покарання, судом першої інстанції проігноровано дані, що вказують на підвищену суспільну небезпечність, як вчиненого діяння, так і особи обвинуваченого.

На апеляційну скаргу прокурора захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_10 подані заперечення, в яких захисник просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, подану прокурором та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши на виконання постанови Верховного Суду за клопотанням прокурора довідку-характеристику на обвинуваченого, та дослідивши за клопотанням обвинуваченого довідку з Київського СІЗО про наявність у нього заохочень; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, враховуючи настпуне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 унезаконному придбані та зберігані особливо небезпечного наркотичного засобу у великих розмірах з метою збуту та незаконного придбання і зберігання психотропної речовини, у великих розмірах, з метою збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК Україниза обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню і перегляду не підлягають та учасниками судового провадження не оспорюються, як і правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

З приводу доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 69 КК України, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та доводів апеляційної скарги обвинуваченого з приводу суворості призначеного йому покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, суд першої інстанції при призначенні основного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону.

Так, призначаючи ОСОБА_6 основне покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, одружений, працює кухарем у ФОП ОСОБА_8 , відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд першої інстанції визнав і врахував - щире каяття та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких життєвих обставин.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого, а також вчинення злочину обвинуваченим через складне матеріальне становище та внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, в силу яких він після початку військової агресії Російської Федерації проти України залишився без роботи, а відповідно і без засобів для існування, покладаючи в основу свого рішення ставлення обвинуваченого до вчиненого, відсутність попередніх судимостей, кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України та призначив основне покарання у виді позбавлення волі, проте, розміром нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки призначене судом першої інстанції основне покарання відповідає принципу індивідуалізації покарання, з огляду на вимоги ст. 50 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній меті покарання, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги прокурора, про те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 основного покарання із застосуванням ст. 69 КК України фактично не врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, конкретні обставини справи, а також безпідставно визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, колегія суддів вважає неспроможними. Так, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 основне покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, належним чином мотивував своє рішення, врахувавши в сукупності, всі обставини, які враховуються при призначенні покарання, передбачені статтею 65 КК України, в тому числі і обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, який є умисним, та відноситься до тієї категорії правопорушень, які у відповідності до Конвенції ООН про боротьбу проти незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин при масштабах і тенденції зоростання незаконного виробництва, попиту і обігу нарокотичних засобів і психотропних речовин, становлять особливу загрозу для здоров`я і добробуту людей і справляють негативний вплив на економічні, культурні й політичні основи суспільства, а також всі наявні в матеріалах справи дані щодо особи обвинуваченого. При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, оскільки перевіркою матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений визнав свою вину і не оспорював встановлені під час досудового розслідування обставини, детально та послідовно розповів про обставини вчиненого злочину, дав згоду на розгляд обвинувального акта в порядку ст. 349 КПК України, висловив щирий жаль та осуд своєї поведінки та навіть повідомив ті обставини, які не охоплювались висунутим йому обвинуваченням, повідомивши, що незаконною діяльністю він займається майже 6 місяців. Звертає на себе увагу і досліджена під час апеляційного розгляду довідка - характеристика обвинувченого, надана слідчим СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_16 про те, що під час досудового розслідування ОСОБА_6 проявив себе з позитивної сторони, свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, став на шлях виправлення, покладені судом обов`язки, у зв`язку з обранням запобіжного заходу у виді домашнього арешту виконував в повному обсязі та належним чином, порушень не допускав. Зазначені обставини, на переконання колегії суддів, беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_6 щиро покаявся у вчиненому злочині та підтверджує правильність визнання судом першої інстанції даної обставини такою, яка пом`якшує покарання. При цьому, стороною обвинувачення, ще в обвинувальному акті, відповідно до ст. 66 КК України дана обставина була визнана такою, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 .

При цьому, згідно висунутого ОСОБА_6 обвинувачення та встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, які ніким з учасників не заперечувались, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 05.08.2022 р. незаконно придбав та зберігав як наркотичний засіб, так і психотропну речовину лише з метою збуту, а не збував їх. При цьому, дані про інші незаконні дії ОСОБА_6 у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин органом досудового розслідування та судом встановлено виключно зі слів обвинуваченого, які в свою чергу, додатково свідчать про щире каяття обвинуваченого у всіх своїх незаконних діях в сфері обігу наркотичних засобів, а не лише у висунутому обвинуваченні. При цьому, твердження прокурора та зазначенння в постанові Верховного Суду про те, що обвинувачений ОСОБА_6 тривалий період під час воєнного стану збував за гроші наркотичні засоби та психотропні речовини, виходять за межі формулювання обвинувачення, та не можуть свідчити про неправильність застосування судом до ОСОБА_6 вимог ст. 69 КК України.

Окрім того, як встановлено судом першої інстанції, та як вбачається з договору підряду від 20 серпня 2022 р., обвинувачений ОСОБА_6 працював кухарем у ФОП ОСОБА_8 , разом з тим,після початку військової агресії Російської Федерації проти України, залишився без роботи, а відповідно і без засобів для існування, не мав в м.Києві сторонньої допомоги, адже, вся рідня залишилась в Луганській області (тимчасово окупована територія), де він народився, жив та є зареєстрованим, тобто склались тяжкі життєві обставини, які виникли не внаслідок аморального і протиправного способу життя винного, а внаслідок негативних обставин, спричинених воєнним станом, саме тому обвинувачений вирішив покращити свій матеріальний стан, обравши, як джерело доходу злочинну діяльність, передбачену ч. 2 ст. 307 КК України, про що неодноразово пожалкував і в чому щиро розкаюється. З урахуванням зазначених обставин у їх сукупності, колегія суддів важає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про визнання обставиною, що пом`якшує покарання та істотно знижує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень - вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких життєвих обставин.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що посткримінальна поведінка ОСОБА_6 також свідчить про те, що він усвідомив свої дії і намагається своєю поведінкою підтвердити те, що кається у вчиненому та намагається якомога швидше виправитись, адже, як вже зазначалось, під час досудового розслідуваннямав бездогану поведінку, що підтверджується характеристикою старшого групи слідчих СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві у кримінальному провадженні ОСОБА_16 , а в подальшому, згідно довідки Київського СІЗО вбачається, що ОСОБА_6 за недовготривалий час перебування під вартою, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці рішенням дисциплінарної комісії установи був вже двічі заохочений та йому були оголошені подяки. Тож, наведена посткримінальна поведінка обвинуваченого, на переконання колегії суддів, підтверджує усвідомлення ним протизаконності вчинених злочинних дій та вказує найого вірний соціальний напрямок. Також, колегія суддів враховує і те, що від дій ОСОБА_6 не настало тяжких наслідків, враховуючи, що 05.08.2022 р. ОСОБА_6 придбав та зберігав наркотичні засоби та психотропні речовини з метою збуту, однак їх не збув. А тому, доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання внаслідок безпідставного застосування до нього положень ст. 69 КК України є необґрунтованими, оскільки встановленні обставини, які пом`якшують покарання, а також дані про особу обвинуваченого, проаналізовані вище, у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено ч.2 ст. 307 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки всі наведені обвинуваченим в апеляційній скарзі дані, суд першої інстанції повністюврахував при призначенні покаранні за ч.2 ст. 307 КК України із застосуваннямст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією цієї частини статті.Посилання обвинуваченого на перебування його дружини на п`ятому тижні вагітності, колегія суддів до уваги не бере, оскільки, як слідує з довідки дружина ОСОБА_6 завагітніла вже після вчинення останнім злочину, а тому дана обставина не може бути віднесена до обставин, які б в сукупності з даними щодо особи обвинуваченого та обставин справи, могли бути підставою для застосування положення ст. 75 КК України. Більш того, під час апеляційного розгляду було встановено, що на даний час шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_17 розірвано, та вагітність ОСОБА_17 не мала позитивного результату.

Таким чином, судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст. 307 КК України було дотримано вимог закону України про кримінальну відповідальність, враховано всі обставини які впливають на вид і розмір покарання, в тому числі і ті, на які посилається в своїй апеляційній скарзі прокурор та обвинувачений, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, що призвело до призначення обвинуваченому покарання, яке через свою м`якість не відповідає суспільній небезпеці вчиненого злочину та особі обвинуваченого, а також доводи обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання, колегія суддів вважає безпідставними.

Водночас, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 307 КК України у виді конфіскації майна.

Так, санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Статтями 51 та 52 КК України встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчиненні злочинів, є конфіскація майна.

Відповідно до положень ст. 59 цього Кодексу покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу.

З вище наведеного слідує, що особливістю конфіскації майна є те, що вона: може бути призначена лише у випадках прямо передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу України; встановлена за особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у злочинах проти власності» під корисливими спонуканнями, слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

Таким чином, з вище наведеного слідує, що вирішуючи питання щодо призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд має виходити з наявності чи відсутності у діях винного корисливого мотиву.

Із формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, вбачається, що при вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого тяжкого кримінального правопорушення, чітко прослідковується корисливий мотив його вчинення, адже, він незаконно придбав та зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб та психотропну речовину у великих розмірах з метою збуту.

А відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, вирок суду, відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 413, п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з постановленням нового вироку в цій частині, за яким слід призначити обвинуваченому основне покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України в розмірі, визначеному судом першої інстанції, та з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації всього належного йому на праві власності майна, окрім житла.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, 420, КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 01.11.2022 у кримінальному провадженні №0002323 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - скасувати в частині призначеного покарання.

Постановити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 ч. 2 ст. 307 КК України призначити покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, окрім житла.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Судді:

__________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4