Справа № 521/2124/24
Номер провадження:1-в/521/390/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2024 року м.Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5 , захисника засудженої адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Одеса подання Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання призначеного вироком суду засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Начальник Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_7 звернулась до Малиновського районного суду м.Одеси з клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання призначеного вироком суду засудженої ОСОБА_5 , на обґрунтування якого зазначено, що остання була засуджена вироком Київського районного суду м.Одеси від 15.02.2023 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік та покладено на ОСОБА_5 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок набрав законної сили 20.03.2023 року.
Вирок Київського районного суду м.Одеси від 15.02.2023 року відносно громадянки ОСОБА_5 надійшов до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, для виконання вироку за територіальністю, особова справа ОСОБА_5 була передана до Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області та прийнята до виконання 07.06.2023 року.

09.06.2023 року ОСОБА_5 прибула до Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, засуджену було ознайомлено з порядком та умовами звільнення від відбування покарання з випробуванням, складена анкета, відібрана підписка з роз`ясненнями обов`язків відповідно до ч.3 ст.164 Кримінально - виконавчого кодексу України, встановлена періодичність явки на реєстрацію (І-й понеділок та ІІІ-й понеділок кожного місяця). ОСОБА_5 була ознайомлена з положеннями ст.166 КВК України про відповідальність осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням за не виконання обов`язків встановлених КВК України, ЗУ «Про пробацію», а також покладених вироком суду, або систематичного притягнення до адміністративних правопорушень. Письмові пояснення ОСОБА_5 відмовилась надавати, у зв`язку з тим що, вона вже заповнювала аналогічні документи під час постановки на обліку у Київському районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, ОСОБА_5 почала нецензурно лаятися, погрожувала вчиненням самогубства.

19.07.2023 року в ході телефонної розмови ОСОБА_5 повідомила, що не буде приходити до Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, також вона повідомила, що проживає у Комунальній установі «Одеський міський центр обліку бездомних громадян».

24.07.2023 року та 22.08.2023 року були направленні запити до Комунальній установі «Одеський міський центр обліку бездомних громадян» для підтвердження слів ОСОБА_5 , відповіді не надходили.

06.09.2023 року була здійснена телефонна розмов з представником Комунальної установи «Одеський міський центр обліку бездомних громадян», який повідомив, що ОСОБА_5 дійсно зареєстрована у КУ «ОМЦОБГ», але вона не проживає там на постійній основі, а інколи там перебуває.

З ОСОБА_5 постійно проводились телефонні розмови, в ході яких вона попереджалась, щоразу ОСОБА_5 зобов`язувалась прибути до Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

Неодроразово були здійснені телефонні дзвінки до ОСОБА_5 , вході яких їй роз`яснювались обов`язки покладені на неї судом, а також її попереджали, про те, що в разі неприбуття до Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, щодо неї буде застосовано скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, призначеного вироком суду.

Станом на сьогоднішній день ОСОБА_5 так і не прибула до Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, хоча її було неодноразово попереджено про наслідки неприбуття.

Згідно інформації від АІПС «Цунамі» ОСОБА_5 в період іспитового строку не притягувалась до адміністративної відповідальності.

Згідно інформації від УІАП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності в період іспитового строку не притягувалась.?

Як вбачається, з вищезазначених обставин, засуджена ОСОБА_5 ухиляється від виконання обов`язків покладених на неї вироком суду, а саме неодноразово порушила обов`язок періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, у зв`язку з чим начальник Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_7 просить скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити для відбування покарання засуджену ОСОБА_5 .

Представник Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 подання підтримала, просила задовольнити, зазначила, що іспитовий строк вже закінчився.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що ОСОБА_5 належним чином не виконала покладені на неї судом обов`язки.

Засуджена ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення подання, просила не направляти її для відбування покарання, зазначивши, що вона не має постійного місця проживання, проживала за адресою АДРЕСА_1 , але у зв`язку із постійними повітряними тривогами та вибухами була вимушена з`їхати з цієї квартири, є одинокою особою, родичів не має. З червня 2023 року здійснює догляд за особою похилого віку, що проживає у приватному будинку у АДРЕСА_2 . Бажає стати на шлях виправлення, будь-яких інших кримінальних та адміністративних правопорушень не вчиняла.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, зазначивши, що ОСОБА_5 дійсно здійснює догляд за особою похилого віку з понеділка по п`ятницю цілодобово, вихідні лише субота та неділя, що ускладнює її прибуття до центру пробації. Не кожні вихідні залишає приватний будинок в якому здійснює догляд за особою похилого віку, позитивно характеризується, жодних правопорушень не вчиняла протягом іспитового строку.

Суд заслухавши сторони, вивчивши матеріали подання, приходить до наступних висновків.

ОСОБА_5 була засуджена вироком Київського районного суду м.Одеси від 15.02.2023 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік. Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_5 було покладено обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок набрав законної сили 20.03.2023 року.

Відповідно до подання та доданих до нього матеріалів під час іспитового строку ОСОБА_5 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягалась. На реєстрацію не з`явилась 19.06.2023 року, 03.07.2023 року, 17.07.2023 року, 07.08.2023 року, 21.08.2023 року, 04.09.2023 року, 18.09.2023 року, 02.10.2023 року, 16.10.2023 року, 06.11.2023 року, 04.12.2023 року, 18.12.2023 року, 01.01.2024 року, підтверджуючих документів факту поважності причин неявки не надала, за межі України не виїжджала. За місцем проживання характеризується добре.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 КПК України, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ч.ч.1,2 ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України суд призначаючи покарання керується тим, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

На думку суду, поведінку засудженої не можна розцінювати як грубе порушення умов іспитового строку, а також як невиконання обов`язків, покладених на неї вироком суду, оскільки, нових злочинів в період іспитового строку вона не вчинила, до адміністративної відповідальності не притягувалась, є людиною похилого віку, працює, здійснює догляд за особою похилого віку, матеріали особової справи містять відомості як неявку так і про реєстрацію відвідування засудженою органу пробації. За місцем проживання та роботи характеризується позитивно. Отже в матеріалах справи відсутні докази, які б поза розумним сумнівом підтверджували небажання засудженої стати на шлях виправлення та вказували на наявність підстав направлення звільненої від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком у даному випадку.

Таким чином обставини, які встановлені судом свідчать про те, що ОСОБА_5 не є суспільно небезпечною особою, а в найгіршому випадку є безвідповідальною як до себе так і до своєї долі. Має намір змінити своє життя.

І хоча обставини встановлені судом показують не виконання з боку ОСОБА_5 звичайних приписів та норм законів, які регулюють відносини під час виконання вироку суду, разом з тим, у даному випадку таке скасування звільнення від відбування покарання буде занадто формальним, яке не виконає поставленої у законі мети виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та зазначено в судовому засіданні представником Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 , вирок Київського районного суду м.Одеси, яким засуджено ОСОБА_5 було проголошено 15.02.2023 року, отже, встановлений іспитовий строк закінчився.

Враховуючи те, що органом пробації не доведений факт небажання засудженої ОСОБА_5 стати на шлях виправлення, що є обов`язковими елементами вимог ч.2 ст.78 КК України та ст.166 КВК України, суд вважає, що відсутні підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої для відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст.78 КК України, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направленням для відбування покарання призначеного вироком суду засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1