БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 1-кп/356/47/24
Справа № 356/208/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2024 Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області кримінальне провадження, внесене 18.07.2023 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000106 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Березанського міського суду Київської області перебуває вказане вище кримінальне провадження, яке згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.03.2024 розподілено судді ОСОБА_6 для розгляду питання про об`єднання (спільного розгляду).

Ухвалою судді Березанського міського суду Київської області ОСОБА_6 від 22.04.2024 відмовлено в об`єднанні в одне провадження матеріалів кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0002201 від 30.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000106 від 18.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000106 від 18.07.2023 передано до канцелярії суду для виконання вимог ст. 35 КПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2024 головуючим суддею у даному кримінальному провадженні визначено суддю ОСОБА_1 та ухвалою від 22.04.2024 кримінальне провадження прийнято до провадження і призначено підготовче судове засідання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вказуючи на відсутність підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту.

Захисник в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Обвинувачена у підготовчому судовому засіданні підтримала позицію свого захисника.

Представник потерпілого в підготовче судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, 22.04.2024, 29.04.2024, 06.05.2024 через канцелярію суду від заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_7 надійшли заяви, в яких повідомлено, що виконавчий комітет Березанської міської ради не наділений повноваженнями представляти інтереси громади і не може бути потерпілою стороною у вищезазначеному кримінальному провадженні відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування».

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Так, за змістом ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт є формою закінчення досудового розслідування та формою звернення прокурора до суду (п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України).

Вимоги до обвинувального акта встановлені ст. 291 КПК України, яка містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, а також обов`язкових додатків до нього.

Так, згідно з ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Недотримання вищезазначених вимог ст. 291 КПК України згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Так, з диспозиції ч. 2 ст. 364 КК України вбачається, що вказаний злочин є злочином з матеріальним складом, тобто передбачає спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Отже, суспільно-небезпечні наслідки із заподіяння шкоди, їх розмір, а також особа, якій їх було спричинено, мають бути чітко визначені у обвинувальному акті.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

За визначенням ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр; представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення; виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами; право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Територіальна громада села, селища, міста в силу ч. 1 ст. 6 вказаного вище Закону, є первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» саме територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, а органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

За змістом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Водночас, у відповідності до ст.ст. 11, 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет ради є виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, який хоч і є підконтрольним і підзвітним відповідним радам, водночас, не може перебирати на себе їх повноваження, зокрема, й представляти відповідні територіальні громади, в тому числі, з питань права власності.

За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що є відкритими і загальнодоступними згідно ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», наявні відомості про державну реєстрацію Березанської міської ради Київської області () як органу місцевого самоврядування.

Водночас, згідно обвинувального акту потерпілим у даному кримінальному провадженні, внесеному 18.07.2023 в ЄРДР за № 0000106 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, зазначено виконавчий комітет Березанської міської ради Київської області (), що є лише виконавчим органом міської ради та не наділений повноваженнями здійснювати від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності.

Окрім того, викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулюючи обвинувачення, прокурором також зазначено, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, було заподіяно шкоду законним інтересам громади в особі виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області () на суму 474 792,30 грн., що у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто є тяжкими наслідками.

Як далі зазначено у обвинувальному акті, ОСОБА_4 є службовою особою виконавчого комітету Березанської міської ради Броварського району Київської області, вказуючи при цьому , що належить Березанській міській раді Київської області.

Отже, аналіз змісту обвинувального акту дає підстави вважати, що виклад фактичних обставин в обвинувальному акті та формулювання обвинувачення, як і відомості про потерпілого є неконкретними, суперечливими та не узгоджуються з положеннями чинного законодавства.

Так, у відповідності з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Як визначено ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З огляду на викладене, обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, в даному випадку суспільно-небезпечні наслідки із заподіяння шкоди, а також особа, якій їх було спричинено, мають бути викладеними чітко і конкретно, та наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

В той же час, суд враховує, що згідно з ч.1 ст.338 КПК України, прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення.

При цьому, положення КПК України, в тому числі ст. 338 КПК України, не передбачають можливості в ході судового розгляду стороною обвинувачення усувати недоліки, які наявні в обвинувальному акті, описок, виправлень, здійснювати більш детальніший виклад фактів, які повинні були бути встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті.

Так, у рішенні від 25 липня 2000 року у справі "Маттоціа проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що: "Обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення.

Відповідно до ст. 22 КПК України функцією суду є лише розгляд справи, під час якого він лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, і недопустимим є покладення на суд функцій, які властиві органам досудового розслідування та державного обвинувачення.

Зазначені вище недоліки обвинувального акта є істотними та такими, що унеможливлюють призначення до судового розгляду обвинувального акта, оскільки це може призвести до необ`єктивного та неповного встановлення всіх обставин у справі та позбавить обвинувачену належного здійснення права на захист.

За таких обставин, зазначені вище недоліки у обвинувальному акті є порушенням ст. 291 КПК України, що згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України є безумовною підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 109, 290-291, 293, 314, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 18.07.2023 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000106 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1