Справа № 161/4997/24
Провадження № 1-кп/161/642/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 18 березня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000350, що надійшов з Луцької окружної прокуратури 14.03.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сімферополь АР Крим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, гр.України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, приватного підприємця, не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Встановлено, що 24.01.2024 о 16.18 год. ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «SCION TC», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Конякіна в напрямку вулиці Гордіюк м. Луцька зі швидкістю близько 50 км/год, в крайній правій смузі, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, що навпроти буд. №18А на вул. Конякіна м.Луцьк, проігнорував зупинку перед транспортним засобом марки «Scoda Superb», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який розташовувався попереду в попутному напрямку в лівій смузі руху, не вибрав безпечної швидкості, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, продовжив рух прямо зі сталою швидкістю, не переконався у відсутності на пішохідному переході пішоходів, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, таким чином, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 , яка здійснювала перетин проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переході зліва направо відносно руху транспортного засобу, та здійснив наїзд на останню, після чого зіткнувся з автомобілем марки «Scoda Superb», д.н.з. НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та згідно висновку судово-медичної експертизи №112 від 20.02.2024 потерпілій ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого відламкового імпресійного перелому зовнішнього виростка правої велико-гомілкової кістки зі зміщенням, закритого перелому зовнішньої кісточки правої гомілки без зміщення; закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, травматичним геморагічним компонентом під м`яку мозкову оболонку, забійну рану чола, підшкірну гематому тім`яно-потиличної ділянки справа, гематоми навколо лівого ока, садна перенісся, що за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21 доби.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, перебуває грубе порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України:

-в порушення вимог п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну;

-в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

-в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

-в порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкість, а в разі потреби не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

-в порушення вимог п.18.4 Правил дорожнього руху України, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, він, як водій транспортного засобу, що рухався по сусідній смузі, не зменшив швидкість, а в разі потреби не зупинився.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у вчиненні даного злочину та підтвердив фактичні обставини справи. У вчиненому щиро розкаявся та відшкодував шкоду завдану потерпілій.

До суду подано клопотання потерпілої ОСОБА_6 , згідно якого вона просить звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження, в зв`язку з їх примиренням, оскільки збитки повністю відшкодовані, вона до нього не має претензій, він щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, вчинене ним кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину (яке є необережним), вчинене без обтяжуючих обставин.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, думку прокурора, який не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження, думку потерпілої та її представника, які, кожен зокрема, просили звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, ствердивши про примирення та повне відшкодування обвинуваченим завданих збитків, одночасно вона, як потерпіла, залишає за собою право завдану матеріальну та моральну шкоду внаслідок даного кримінального правопорушення стягнути з страхової компанії ПрАТ СК «ПЗУ Україна», дослідивши матеріали у кримінальному провадженні №0000350, суд прийшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та закриття кримінального провадження.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 285 ч.1 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 46 КК України визначено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

На підтвердження факту примирення з обвинуваченим ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_6 подала письмову заяву, в якій просить звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням, оскільки претензій до обвинуваченого не має, примирилась з ним, а також зазначає, що як потерпіла залишає за собою право завдану матеріальну та моральну шкоду, внаслідок даного кримінального правопорушення, стягнути з страхової компанії ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Таку позицію потерпіла та її представник підтвердили і безпосередньо в судовому засіданні, заявивши, що обвинувачений добровільно відшкодував їй завдану шкоду, а тому жодних претензій до нього не має.

Зі змісту ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом укладають із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Таким чином, завдання потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання.

Водночас, настання такої дорожньо-транспортної пригоди слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Однак деліктне та договірне зобов`язання не виключають одне одного, тому потерпілий (кредитор) на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги про відшкодування шкоди до особи, яка завдала таку шкоду, або шляхом звернення вимоги до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Водночас, зі змісту ст.12, 14 ЦК України вбачається, що особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Також особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Тому, зважаючи на положення ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Під час судового розгляду сторона захисту вказала, що на час вчинення кримінального правопорушення цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 була застрахована згідно договору страхування у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Провівши системний аналіз поданих документів та матеріалів провадження та вище вказаних правових норм, суд приходить до висновку, що той факт, що потерпіла під час судового розгляду заявила, що залишає за собою право стягнути зі страхової компанії матеріальну та моральну шкоду завдану внаслідок кримінального правопорушення, не може нівелювати обставини примирення обвинуваченого ОСОБА_4 з потерпілою, яка особисто підтвердила, що обвинувачений добровільно відшкодував їй шкоду й у неї відсутні будь-які претензії до нього.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, зазначеної у постанові від 16.01.2019 в справі № 439/397/17 (провадження № 13-66кс18) звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії. З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України. Право на примирення у ст. 46 КК України - це особисте право потерпілого.

Саме потерпілий може визначити чи задоволені його вимоги щодо відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди та виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, що, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, він вчинений з необережності, без обтяжуючих обставин, вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому, завдана ним шкода потерпілій повністю відшкодована, остання просить звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з їх примиренням, про що заявила безпосередньо в судовому засіданні та подала клопотання, тому суд вважає за можливе, у відповідності до ст.46 КК України та ч.3 ст.288 КПК України, звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, повернути за належністю законному володільцеві та залишити у матеріалах провадження.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 25.01.2024, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, скасувати.

Керуючись ст.ст. 284-286, 288, 314, 372 КПК України, на підставі ст. 46 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження №0000350 відносно ОСОБА_4 закрити у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, на підставі ст.46 КК України, та звільнити його від кримінальної відповідальності.

Речові докази:

-автомобіль марки «SCION ТС», н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_3 , що поміщений на територію спецмайданчика тимчасово затриманих транспортних засобів центру забезпечення ГУНП у Волинській області повернути за належністю законному володільцеві - ОСОБА_4 ;

-DVD-R диск з відеозаписом залишити у матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 25.01.2024 скасувати.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Луцький міськрайонний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1