Єдиний унікальний номер: 379/483/24
Провадження № 1-кп/379/54/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000759 від 28.02.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки с. Кирдани Таращанського району Київської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, вдови, пенсіонерки, не депутата, раніше не судимої,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України,

установив:

19 березня 2022 року постановою Кабінету Міністрів України № 333 затверджено Порядок компенсації витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб, яким визначено механізм компенсації витрат, що пов`язані з безоплатним тимчасовим розміщенням (перебуванням) внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися з територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, інформація про які є складовою частиною переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російсьою Федерацією.

Відповідно до п. 16 Порядку компенсації витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №333 від 19 березня 2022 року (далі - Порядок), компенсація особам, що розмістили внутрішньо переміщених осіб, виплачується за рахунок коштів державного бюджету (зокрема, резервного фонду бюджету), коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, іноземних держав та міжнародних організацій у вигляді благодійної, гуманітарної та матеріальної допомоги, а також добровільних пожертвувань фізичних і юридичних осіб, благодійних організацій та громадських об`єднань, інших не заборонених законодавством джерел у безготівковій формі за зазначеними у заяві банківськими реквізитами за умови відсутності заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку, особи що розмістили внутрішньо переміщених осіб, також зобов`язані в день припинення розміщення внутрішньо переміщених осіб або зміни їх кількості подати повідомлення разом з інформацією про зміну переліку осіб, розміщених у житловому приміщенні, із зазначенням можливості у подальшому розміщувати внутрішньо переміщених осіб у такому приміщенні.

Відповідно до пункту 15 Порядку, сума компенсації розраховується виходячи з кількості днів, протягом яких житлове приміщення надавалося для розміщення внутрішньо переміщеної особи (далі - людино-день), з дня розміщення, але не раніше дати взяття на облік внутрішньо переміщених осіб відповідним органом або внесення відповідної інформації до Єдиного державного веб порталу електронних послуг. Кількість людино-днів визначається шляхом додавання кількості внутрішньо переміщених осіб, які проживали у житловому приміщенні, наданому для розміщення внутрішньо переміщених осіб, у кожний день місяця. У разі припинення протягом звітного місяця обставин, зазначених у пункті 1 цього Порядку, за яких особа, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, має право на отримання компенсації, під час розрахунку розміру компенсації враховується кількість людино-днів фактичного проживання у звітному місяці.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 03.10.2023 у неї виник умисел на заволодіння грошовими коштами Товариства Червоного Хреста України, а саме компенсацією витрат за безкоштовне розміщення внутрішньо переміщених осіб, передбачених Порядком.

03.10.2023 ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, відповідно до пункту 2 Порядку, звернулась до працівника управління «ЦНАП» Таращанської міської ради з визначеним робочим місцем по АДРЕСА_2 , з заявою особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат, що пов`язані з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб за вересень 2023 року.

Заздалегідь знаючи про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 21.08.2023 поїхала на роботу за кордон, та в належному їй житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , протягом вересня місяця не проживала, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння грошовими коштами Товариства Червоного Хреста України, внесла відомості про безоплатне розміщення внутрішньо переміщеної особи, а саме: ОСОБА_6 , вказавши суму до компенсації за 30 людино-днів.

У подальшому, на підставі сформованого працівниками Управління соціальної та ветеранської політики Таращанської міської ради, переліку осіб, що розмістили внутрішньо переміщених осіб та подали заяву про отримання компенсації витрат, Товариством Червоного Хреста України було зайво виплачено ОСОБА_4 грошову компенсацію за вересень 2022 року в розмірі 443 грн. 10 коп., якими остання заволоділа шляхом обману.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Крім того, 02.11.2023 у ОСОБА_4 , виник умисел на заволодіння грошовими коштами Товариства Червоного Хреста України, а саме компенсацією витрат за безкоштовне розміщення внутрішньо переміщених осіб, передбачених Порядком.

02.11.2023 ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, відповідно до пункту 2 Порядку, звернулась до працівника управління «ЦНАП» Таращанської міської ради з визначеним робочим місцем по АДРЕСА_2 , за заявою особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат, що пов`язані з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб за жовтень 2023 року.

Заздалегідь знаючи про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 21.08.2023 поїхала на роботу за кордон, та в належному їй житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , протягом жовтня місяця не проживала, повторно, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння грошовими коштами Товариства Червоного Хреста України, внесла відомості про безоплатне розміщення внутрішньо переміщеної особи, а саме: ОСОБА_6 , вказавши суму до компенсації за 31 людино-день.

У подальшому, на підставі сформованого працівниками Управління соціальної та ветеранської політики Таращанської міської ради, переліку осіб, що розмістили внутрішньо переміщених осіб та подали заяву про отримання компенсації витрат, Товариством Червоного Хреста України було зайво виплачено ОСОБА_4 грошову компенсацію за жовтень 2023 року в розмірі 457 грн. 87 коп., якими остання заволоділа шляхом обману.

Крім того, 03.12.2023 у ОСОБА_4 , виник умисел на заволодіння грошовими коштами Товариства Червоного Хреста України, а саме компенсацією витрат за безкоштовне розміщення внутрішньо переміщених осіб, передбачених Порядком.

03.12.2023 ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, відповідно до пункту 2 Порядку, звернулась до працівника управління «ЦНАП» Таращанської міської ради з визначеним робочим місцем по АДРЕСА_2 , з заявою особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат, що пов`язані з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб за листопад 2023 року.

Заздалегідь знаючи про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 21.08.2023 поїхала на роботу за кордон, та в належному їй житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , протягом листопада місяця не проживала, повторно переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння грошовими коштами Товариства Червоного Хреста України, внесла відомості про безоплатне розміщення внутрішньо переміщеної особи, а саме: ОСОБА_6 , вказавши суму до компенсації за 30 людино-днів.

У подальшому, на підставі сформованого працівниками Управління соціальної та ветеранської політики Таращанської міської ради, переліку осіб, що розмістили внутрішньо переміщених осіб та подали заяву про отримання компенсації витрат, Товариством Червоного Хреста України було зайво виплачено ОСОБА_4 грошову компенсацію за листопад 2023 року в розмірі 443 грн. 10 коп., якими остання заволоділа шляхом обману.

Крім того, 05.02.2024 у ОСОБА_4 , виник умисел на заволодіння грошовими коштами Товариства Червоного Хреста України, а саме компенсацією витрат за безкоштовне розміщення внутрішньо переміщених осіб, передбачених Порядком.

05.02.2024 ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, відповідно до пункту 2 Порядку, звернулась до працівника управління «ЦНАП» Таращанської міської ради з визначеним робочим місцем по АДРЕСА_2 , з заявою особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат, що пов`язані з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб за січень 2024 року.

Заздалегідь знаючи про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10.01.2024 поїхала на роботу за кордон, та в належному їй житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , протягом січня проживала лише 10 днів, повторно, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння грошовими коштами Товариства Червоного Хреста України, внесла відомості про безоплатне розміщення внутрішньо переміщеної особи, а саме: ОСОБА_6 , вказавши суму до компенсації за 31 людино-день.

У подальшому, на підставі сформованого працівниками Управління соціальної та ветеранської політики Таращанської міської ради, переліку осіб, що розмістили внутрішньо переміщених осіб та подали заяву про отримання компенсації витрат, Товариством Червоного Хреста України було зайво виплачено ОСОБА_4 грошову компенсацію за січень 2024 року в розмірі 324 грн. 94 коп., якими остання заволоділа шляхом обману.

Дії, ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

20.05.2024 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, в якій сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим покаранням, сторони узгодили призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

Згідно заяви представника потерпілого Товариства Червоного Хреста України ОСОБА_7 , остання підтверджує згоду на укладення в зазначеному кримінальному провадженні угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою, якою передбачено призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за ст. 190 ч.1 КК України у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим покаранням призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України,.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачена у підготовчому судовому засіданні визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, дала згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просила угоду про визнання винуватості затвердити.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості, обвинувачений цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, є правильною. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачена визнала себе винною, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним правопорушенням, що в силу вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб. Взяті обвинуваченою на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання, очевидно можливі для виконання.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди, обтяжуючі обставини не встановлено, особу обвинуваченої, яка раніше несудима, характеризується позитично, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 20.05.2024 про визнання винуватості та призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання за ст. 190 ч.1 КК України у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим покаранням призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік на підставі ст. 75, 76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 124, 349, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20.05.2024, укладену у кримінальному провадженні № 0000759 між прокурором Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участі захисника обвинуваченої, адвоката ОСОБА_5 .

Визнати винною ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 гривень;

- за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим покаранням призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам справи.

Головуючий:ОСОБА_1