печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що слідчою групою Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000109 від 07.02.2024 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369 - 2 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше січня 2024 року, у колишнього заступника начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковника ОСОБА_5 , як у особи, яка тривалий час проходила службу в Збройних Силах України, та має тісні, ділові, дружні зв`язки з військовими службовими особами Збройних Сил України виник протиправний умисел щодо організації одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Безпосередньо злочинний план та умисел ОСОБА_5 полягав в одержанні неправомірної вигоди від невизначеної кількості військовослужбовців, за організацію та вплив на військових службових осіб з метою вирішення питань про переміщення вказаних військовослужбовців з військових частин, які здійснюють активну участь у бойових діях до військових частин, які не задіяні в активних бойових діях на лінії розмежування.

Разом з тим, не маючи можливості одноосібно здійснювати свій злочинний план, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше січня 2024 року, вирішив вступити у змову із своєю знайомою ОСОБА_8 , її сином військовослужбовцем ОСОБА_7 та військовослужбовцем ОСОБА_9 з метою вчинення злочину, який полягав в одержанні неправомірної вигоди від невизначеної кількості військовослужбовців, за організацію та вплив на військових службових осіб з метою вирішення питань про переміщення вказаних військовослужбовців з військових частин, які здійснюють активну участь у бойових діях до військових частин, які не задіяні в активних бойових діях на лінії розмежування.

У подальшому, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 детально розробили спільний злочинний план, направлений на незаконне збагачення за рахунок одержання неправомірної вигоди від військовослужбовців за вирішення питань про переміщення останніх до військових частин, які не задіяні в активних бойових діях на лінії розмежування, який включав в себе заходи конспірації щодо не викриття усіх учасників злочинної схеми, та розподіл ролей учасників відповідно до зазначеного плану.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Слідчий зазначив, що у ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою, застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369 - 2 КК України, що інкримінується ОСОБА_5 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду (ризик втечі).

Санкція вказаної норми кримінального закону також передбачає конфіскацію майна, що також може бути вагомою підставою і мотивом переховуватися від слідства та суду.

Крім того, ОСОБА_5 є особою, яка досягла 60-річного віку, та може безперешкодно виїхати за межі України, а також ураховуючи, що громадянам України іноземними державами надаються належні гарантії, в тому числі соціальні, вказаний ризик є досить вагомим.

Крім того, ОСОБА_5 , як військовослужбовцем під час виходу на пенсію у 2024 році отримано вихідну допомогу, тому він має належні статки, які збільшують ризик виїзду на межі України та, які дозволяють останньому переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Зазначений ризик також підтверджується тим, що усі інші співучасники злочину не встановлені, та усі військові службові особи на яких здійснював вплив ОСОБА_5 також не встановлені, тому останні можуть переховувати ОСОБА_5 та вчиняти інші дії за його вказівкою спрямовані на протидію кримінальному провадженню.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 , в силу своєї професійної обізнаності, як колишній заступник начальника штабу Командування Сухопутних військ ЗСУ, зможе знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та/або здійснити вплив на військових службових осіб, які зможуть знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того, вказаний ризик є вагомим, адже невстановленим на даний час військовим службовим особам також вигідно знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як останні можуть викривати їх протиправну діяльність.

Крім того, на даний час у кримінальному провадженні проведений не весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлені усі співучасники злочину, місця зберігання знаряддя та засобів вчинення злочину; отримано не всі дані щодо місць проживання та перебування підозрюваного та інших осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, що дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази, які мають значення для кримінального провадження.

Наявність зазначеного ризику обґрунтовується тим, що на даний час у кримінальному провадженні не встановлені та не допитані усі свідки кримінального правопорушення. У свою чергу, ОСОБА_5 , з огляду на тривалий час роботи у Збройних Силах України, має стійкі зв`язки у вказаному військовому формуванні, які може використати для незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження шляхом їх підкупу, примушування чи іншого тиску чи впливу з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань або надання неправдивих показань у кримінальному провадженні.

На даний час досліджуються обставини можливої причетності до вказаних злочинів інших осіб, в тому числі військових службових осіб Збройних Сил України, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, як з метою уникнення власної кримінальної відповідальності, так і сприяння в уникненні такої відповідальності іншими причетними особами, без обмеження себе для цього в жодних, у тому числі протиправних засобах (ризик змови).

Крім того, у випадку засудження ОСОБА_5 за вчинення тяжкого кримінального правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, до нього може бути застосовано покарання у виді реального позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна. У зв`язку з цим, до вирішення питання про виявлення майна з метою накладення на нього арешту та подальшої конфіскації є ризик того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, вчинятиме активні дії щодо приховування такого майна, перешкоджаючи таким чином кримінальному провадженню, зокрема щодо досягнення його мети та завдань, а також невідворотності покарання.

На даний час в рамках вказаного кримінального провадження досліджуються обставини можливої причетності до вказаних злочинів інших осіб та причетність ОСОБА_5 до їх вчинення, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, як з метою уникнення власної кримінальної відповідальності, так і сприяння в уникненні такої відповідальності іншими причетними особами, без обмеження себе для цього в жодних, у тому числі протиправних засобах (ризик змови).

Так, бажаючи уникнути передбаченого кримінальним законом покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, ОСОБА_5 може намагатися переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим може скоїти інші тяжкі кримінальні правопорушення, в тому числі направлені на знищення документів щодо переміщення військовослужбовця ОСОБА_10 та інших військовослужбовців.

Крім того, в інкримінованому злочині підрзрюється група осіб, які пропонували військовослужбовцям, переміщення яких вони здійснили, знаходити нових військовослужбовців, які за надання неправомірної вигоди ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , будуть переміщені на інше місце служби, так, наприклад, ОСОБА_9 неодноразово звертався до ОСОБА_10 , з метою, щоб останній знаходив йому військовослужбовців, які за неправомірну вигоду прагнуть здійснити переміщення на нове місце служби.

Відтак, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних діянь ОСОБА_5 , обґрунтованість повідомленої йому підозри, наявність указаних ризиків, слід прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти спробам підозрюваного вчинити дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню, а тому необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Вивченням особи підозрюваного на даний час установлено, що він є пенсіонер, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 , вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Між з цим, вік ОСОБА_5 , стан його здоров`я, соціальні зв`язки, дозволяють йому ефективно переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що унеможливить проведення за його участю досудового розслідування та судового розгляду.

Окрім цього, слідчим зазначено, що під час здійснення вищезазначеної злочинної діяльності підозрювані ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вимагали та отримали неправомірну вигоду у розмірі 230 тис. гривень.

Враховуючи виключність даного випадку, викликаного резонансом події та те, що застава у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання ним покладених на нього обов`язків, на виконання вимог ст. ст. 182, 183 КПК України, слідчий просить суд заставу в розмірі 1750 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4 697 000 грн.

Прокурор доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки підозра обґрунтована та ризики наявні.

Адвокат в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки підозра є необґрунтованою. Також, сторона захисту вважає, що ризики, які зазначені слідчим є безпідставними та необґрунтованими, оскільки підозрюваний немає наміру переховуватись від органу досудового розслідування, впливати на свідків, потерпілого, а в доведеність протилежного слідчим доказів не надано.

Окрім цього, сторона захисту вважає, що даний запобіжний захід є надмірно суворим, а стороною обвинувачення не надано обґрунтованих тверджень про неможливість застосування більш м`яких, альтернативних запобіжних заходів.

Також, адвокат просив зменшити розмір застави.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання та підтримав позицію свого адвоката.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Так, 29.04.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369 - 2 КК України.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджуються зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 від 08.02.2024;протоколами допиту свідка ОСОБА_10 від 07.02.2024, від 07.02.2024, від 15.04.2024 та від 22.04.2024;протоколом огляду мобільного телефону марки Blackview BV6600E ОСОБА_10 від 08.02.2024, від 06.03.2024, від 18.03.2024, від 15.04.2024; протоколом огляду фінансового документу про платіжну операцію, про те що 18.03.2024 о 14:54:28, дата валютування: 18.03.2024, ДЕБЕТ: НОМЕР_1 , КРЕДИТ: 324386 НОМЕР_2 , було здійснено платіжну операцію на загальну суму 230 050,01 гривень (до зарахування 230000,01 гривень), від платника ОСОБА_10 , код платника НОМЕР_3 , отримувач: ОСОБА_9 , надавач платіжних послуг отримувача: АТ КБ ПРИВАТБАНК, призначення платежу: надходження готівки за платіжними картками;протоколом огляду відеозаписів, вилучених під час зняття (отримання, вилучення) показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 01.04.2024, вилученого у ТОВ «Євро Смарт Пауер» (відео з камер внутрішнього спостереження на автозаправній станції «АЗС БРСМ нафта»); відомостями установленими оперативним підрозділом Головного оперативного управління Державного бюро розслідувань; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 18.03.2024; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових);протоколами оглядів;іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів та підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах, враховуючи процесуальну позицію підозрюваного та захисників з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Щодо відсутності ризиків, на які посилається сторона захисту, суд звертає увагу, що для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Таким чином, варто зазначити, що важливим є те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369 - 2 КК України, що інкримінується ОСОБА_5 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду (ризик втечі).

Санкція вказаної норми кримінального закону також передбачає конфіскацію майна, що також може бути вагомою підставою і мотивом переховуватися від слідства та суду.

Окрім цього, ОСОБА_5 є особою, яка досягла 60-річного віку, та може безперешкодно виїхати за межі України.

Вищевказане безумовно свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та є достатньою підставою вважати, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний має об`єктивну можливість переховуватись від органів досудового розслідування, суду у разі зміни йому запобіжного заходу на більш м`який.

Також, на даний час у кримінальному провадженні проведений не весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлені усі співучасники злочину, місця зберігання знаряддя та засобів вчинення злочину; отримано не всі дані щодо місць проживання та перебування підозрюваного та інших осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, що дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази, які мають значення для кримінального провадження.

Таким чином, на даний час у кримінальному провадженні не встановлені та не допитані усі свідки кримінального правопорушення. У свою чергу, ОСОБА_5 , з огляду на тривалий час роботи у Збройних Силах України, має стійкі зв`язки у вказаному військовому формуванні, які може використати для незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження шляхом їх підкупу, примушування чи іншого тиску чи впливу з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань або надання неправдивих показань у кримінальному провадженні.

З огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від свідків у кримінальному провадженні, за якої на стадії досудового розслідування показання отримуються під час допиту слідчим, прокурором, а на стадії судового розгляду - шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише під час досудового розслідування при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. У зв`язку з чим, достатня вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Також, у вказаному кримінальному провадженні проводиться низка експертних досліджень, на висновки за результатами яких сторона обвинувачення може покликатись під час судового розгляду в обґрунтування обвинувачення.

В рамках вказаного кримінального провадження досліджуються обставини можливої причетності до вказаних злочинів інших осіб та причетність ОСОБА_5 до їх вчинення, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, як з метою уникнення власної кримінальної відповідальності, так і сприяння в уникненні такої відповідальності іншими причетними особами, без обмеження себе для цього в жодних, у тому числі протиправних засобах. Відтак, ризик щодо можливості того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є обгрунтованим.

Щодо посилання сторони обвинувачення про наявність ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя відноситься критично, оскільки він є необґрунтований та нічим не підтверджений.

Відтак, стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер і тяжкість інкримінованого злочину. Відповідно до вказаної Рекомендації важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин.

У п. 60 рішення ЄСПЛ у справі «Смірнова проти Росії» від 21.07.2003 суд відзначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, у якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти.

Таким чином, з врахуванням функцій, які виконував підозрюваний, та зазначених ризиків слідчим та прокурором, слідчий суддя враховуючи вік та стан здоров`я ОСОБА_5 те, що він підозрюється у можливому вчиненні тяжкого злочину, обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, сталих зв`язків підозрюваного, те, що всіх осіб, які причетні до кримінального правопорушення не встановлено, досудове розлідування триває, суд вважає, що вказані дані в сукупності свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому, на думку суду ризики передбачені ст. 177 КПК України, є доведеними.

За встановлених обставин, під час судового розгляду встановлено, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання, та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що є необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 29.06.2024, в межах строку досудового розслідування.

При визначенні підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх корисливий мотив, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у якому він підозрюється, слідчий суддя вважає про необхідність визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у відповідповіднрості до п. 3 с. 2 ст. 182 КПК України, у розмірі 1500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у сумі становить 4 542 000,00 (чотири мільйони п`ятсот сорок дві тисячі) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку суду, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з урахуванням вказаних обставин, що виправдує мету застосування запобіжного заходу.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 29.06.2024 року включно, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000109 від 07.02.2024.

Підозрюваного ОСОБА_5 в залі суду взяти під варту.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у розмірі 1500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у сумі становить 4 542 000,00 (чотири мільйони п`ятсот сорок дві тисячі) гривень, зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, в разі внесення застави, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з підозрюваними ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , свідком ОСОБА_10 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Застава може бути внесена, як самою підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Печерського районного суду м. Києва:

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059

Банк отримувача ДКСУ, м.Київ

Код банку отримувача (МФО) 820172

Рахунок отримувача UA1012089

призначення платежу: застава за …(ПІБ, дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду) … від … (дата ухвали).. по справі № …, кримінальне провадження № ….., внесені (ПІБ особи, що вносить заставу) згідно квитанції від (дата та № квитанції).

Термін обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити в межах строку досудового розслідування, а саме до 29.06.2024 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де особа утримується.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, де особа утримується, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти ОСОБА_5 , та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваним ОСОБА_5 , він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинуваченй, будучи належним чином повідомленй, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1