Провадження № 1кп-932-193-24
Справа № 200/7326/19
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2024 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.369-2, ч.1 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.368, ч.2 ст.369-2 КК України.

До суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді застава на особисте зобов`язання. В обгрунтування клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31.03.2019 відносно нього було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 квітня 2019 року. Одночасно, зазначеною ухвалою було визначено запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 153 680 грн., на виконання якої заставодавцем на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області було внесено вищевказану суму. На нього були покладені обов`язки, передбачені ст.194 КПК України. Строк дії ухвали та термін дії обов`язків визначено в межах досудового розслідування та дії ухвали до 30 квітня 2019 року. До теперішнього часу, обов`язки, які були покладені на нього ухвалою суду, не продовжувались. Строк досудового розслідування закінчився, обвинувальний акт перебуває на розгляді в Бабушкінському районному суді м.Дніпропетровська. Таким чином, він вважає, що строк дії застосування відносного нього запобіжного заходу у вигляді застави, як і обов`язків, покладених на нього, закінчились 30.04.2019. За час судового розгляду він не порушував процесуальні обов`язки, з`являвся на виклик суду. На сьогодні він має міцні соціальні зв`язки, літню матір, дружину та двох дітей. Має постійне місце проживання. На підставі викладеного просить змінити йому запобіжний захід у вигляді застава на особисте зобов`язання. Крім того, заставодавець ОСОБА_7 на цей час перебуває в скрутному майновому положенні і внесені останнім в якості застави гроші конче потрібні його родині для подальшого існування.

Обвинувачений ОСОБА_6 , захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховатися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні корупційного кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, і тому суворість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_6 у випадку доведеності його вини, дає суду обгрунтовану підставу вважати наявність ризику, з урахуванням стадії кримінального процесу, коли свідки сторони обвинувачення не допитані, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, впливати на свідків обвинувачення.

Суд вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_6 , а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, що застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

З урахуванням вищевикладеного та стадії судового провадження, коли судом продовжується дослідження доказів, свідки по справі не допитані, підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не вбачається, оскільки інший більш м`які запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, а обраний ОСОБА_6 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме застосований судом запобіжний захід у вигляді застави і загроза звернення її у дохід держави у разі не виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігає вказаним ризикам.

Посилання обвинуваченого, що він має міцні соціальні зв`язки, неофіційно працює, має літню матір, дружину та двох дітей, суд не може вважати підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки вказані обставини враховуються судом у сукупності з іншими обставинами при розгляді кримінального провадження.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 , як на підставу зміни запобіжного заходу, на думку обвинуваченого, сплинення строку дії запобіжного заходу у вигляді застави, суд вважає необгрунтованими та таким, що не грунтуються на законі, так як відповідно положень ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, постановленому КМУ, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, судді у випадках, передбачених ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України. Застава, що не була звернена в дохід держави повертається обвинуваченому або заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу, тобто при ухвалені остаточного рішення по кримінальному провадженню при вирішенні питання про запобіжний захід до набрання вироком законної сили. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою. Відповідно ч.4 ст.202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Одже, на даний час відносно обвинуваченого ОСОБА_6 діє запобіжний захід у вигляді застави, який не обмежується строком дії.

На підставі викладеного суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді застава на особисте зобов`язання залишити без задоволення.

До суду надійшло клопотання ОСОБА_7 про повернення застави, в якій останній заначив, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31.03.2019 відносно ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 квітня 2019 року. Одночасно, зазначеною ухвалою було визначено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 153 680 грн., на виконання якої заявником на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області було внесено вищевказану суму. Термін дії обов`язків, покладених судом, в разі внесення застави встановлено у 1 місяць, тобто до 30 квітня 2019 року. До теперішнього часу, обов`язки, які були покладені на ОСОБА_6 ухвалою суду, не продовжувались. Строк досудового розслідування закінчився, обвинувальний акт перебуває на розгляді в Бабушкінському районному суді м.Дніпропетровська. Відповідно ст.203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу. Таким чином, строк дії даного запобіжного заходу закінчився 30.04.2019. За час дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 питання про звернення застави в дохід держави не вирішувався. Необхідності залишення застави для забезпечення цивільного позову або відшкодування шкоди немає, оскільки таких вимог не заявлено. Крім того, заявник на цей час перебуває в скрутному майновому положенні і внесені останнім в якості застави гроші конче потрібні його родині для подальшого існування. На підставі викладеного просить повернути йому заставу у сумі 153 680 грн.

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 просили задовольнити клопотання ОСОБА_7 .

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_7 про повернення застави.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним клопотання ОСОБА_7 про повернення застави залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно положень ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, постановленому КМУ, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, судді у випадках, передбачених ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому або заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

З вище викладеного вбачається, що діючий кримінально-процесуальний кодекс України не передбачає повернення застави за заявою заставодавця, а застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу, тобто при ухвалені остаточного рішення по кримінальному провадженню при вирішенні питання про запобіжний захід.

Відповідно ч.4 ст.202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Судом встановлено, що ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31.03.2019 до обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 квітня 2019 року. Одночасно, зазначеною ухвалою було визначено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 153 680 грн., з покладанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. ОСОБА_7 внесено заставу у розмірі 153 680 грн. Одже, на даний час відносно обвинуваченого ОСОБА_6 діє запобіжний захід у вигляді застави, який не обмежується строком дії.

На підставі викладеного, клопотання ОСОБА_7 про повернення застави задоволенню не підлягає, оскільки посилання заявника, що строк дії застави, як альтернативного запобіжного заходу застосованого обвинуваченому ОСОБА_6 , закінчився 30.04.2019, суд вважає необгрунтованими і такими, що не грунтуються на нормах діючого кримінально-процесуального законодавства України.

Керуючись ст.350 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з застави на особисте зобов`язання залишити без задоволення.

Клопотання ОСОБА_7 про повернення застави у розмірі 153 680 грн. залишити без задоволення.

Суддя

Бабушкінського районного суду ОСОБА_1

м.Дніпропетровська