Єдиний унікальний номер 389/573/14-к
провадження №1-кп/389/30/14
У Х В А Л А

22 квітня 2024 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 31.01.2013 щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Каракерт Талінського району Вірменії, відомості про громадянство відсутні, відповідно до обвинувального акта місце проживання АДРЕСА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.286, ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

З 07.02.2014 у провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 31 січня 2013 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.286, ч.2 ст. 286 КК України.

Ухвалою суду від 13.06.2013, у зв`язку з ухиленням від суду, по даному кримінальному провадженню оголошено розшук ОСОБА_6 і провадження зупинено, ухвалою суду від 18.06.2015 щодо ОСОБА_6 застосовано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, строк дії даної ухвали вирішено обчислювати з моменту затримання обвинуваченого.

Міністерство юстиції Республіки Вірменія відмовило Міністерству юстиції України, на запит суду, у видачі ОСОБА_6 , на підставі ст.10 Европейської конвенції про видачу від 13.12.1957 року, оскільки, відповідно до законодавства Республіки Вірменія, злочин, у якому обвинувачується останній, є злочином невеликої тяжкості і строки притягнення останнього до кримінальної відповідальності закінчились, відтак фактично встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на території Республіки Вірменія.

01.03.2024 до суду надійшло клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, ч.1 ст.286, ч.2 ст.286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо нього.

Клопотання аргументовано наступним. ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, за найтяжче з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років. На даний час останній переховується від суду, вжитими розшуковими заходами встановити його місце знаходження не представилось можливим. Як зазначено у постанові Великої палати Верховного суду від 02.02.2023 (справа № 735/1121/20) у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч.1 ст.49 КК України, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку) є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. Отже, загальний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення проступку становить п`ять років. Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 пункту 8 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» роз`яснив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст. 49 КК України. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Касаційного кримінального суду від 24.05.2018 за результатами розгляду справи № 200/4664/14-к, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, суд не зобов`язаний встановлювати чи винний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення та чи підлягає він покаранню за його вчинення. З часу вчинення найтяжчого з кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 - 23.12.2006, минуло понад 17 років, відповідно до обліків бази даних МВС України АРМ «РУБІН» (наявність відсутність судимостей) ОСОБА_6 з 23.12.2006 (дати вчинення останнього за часом кримінального правопорушення) по теперішній час до кримінальної відповідальності за вчинення інших кримінальних правопорушень не притягувався, тож ОСОБА_6 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності, за ч.1,2 ст.286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження щодо нього.

Прокурор у судовому засіданні відмовилась від підтримання клопотання.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, викликались у судове засідання у встановленому законом порядку, причини неявки не відомі, клопотань чи заяв, у тому числі про відкладення, до суду не надходило.

Представник потерпілого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_6 , у зв`язку з ухиленням від суду, перебуває у розшуку.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явилась, викликалась у судове засідання у встановленому законом порядку, причини неявки не відомі, клопотань чи заяв, у тому числі про відкладення, до суду не надходило.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

В силу вимог ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Частина перша ст.286 КК України, з урахуванням ст.5 КК України, передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за яке передбачено покарання у виді штрафу до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, відтак, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

Частина друга статті 286 КК України, з урахуванням ст.5 КК України, передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, та карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого , відтак, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Згідно з ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109 - 1142, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437 - 439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Відповідно до висновку, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі N 735/1121/20, провадження N 13-26кс22, у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК України, подовженого на період ухилення. З цього висновку вбачається, що таке подовження може мати місце лише стосовно того строку давності, який триває на момент виникнення підстави для такого подовження, тобто на момент виникнення факту ухилення.

За викладеного, беручи до уваги вимоги ст.5 КК України, враховуючи, що останнє за часом більш тяжке кримінальне правопорушення (ч.2 ст.286 КК України) ОСОБА_6 вчинив 23.12.2006, а провадження щодо нього, у зв`язку з ухиленням від суду, зупинено 13.06.2014, тобто після до спливу диференційованого 5 річного строку притягнення його до кримінальної відповідальності, передбаченого ч.1 ст.49 КК України, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, суд погоджується з тим, що наразі закінчилися строки давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, що є правовою підставою, передбаченою ст.49 КК України, для вирішення питання звільнення останнього від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК.

При цьому, беручи до уваги вимоги ст.5 КК України, враховуючи, що останнє за часом більш тяжке кримінальне правопорушення (ч.2 ст.286 КК України) ОСОБА_6 вчини 23.12.2006, а провадження щодо нього, у зв`язку з ухиленням від суду, зупинено 13.06.2014, тобто до спливу диференційованого 10 річного строку притягнення його до кримінальної відповідальності, передбаченого ч.1 ст.49 КК України, за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд не погоджується з тим, що наразі закінчилися строки давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.286 КК України, що є правовою підставою, передбаченою ст.49 КК України, для вирішення питання звільнення його від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК.

При цьому, відповідно до ст.288 КПК України, розгляд клопотання прокурора здійснюється у присутності сторін кримінального провадження та потерпілого в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, із особливостями, встановленими цією статтею.

В силу вимог ч.ч.7, 8 ст.284 КПК України, у разі якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, він на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження. Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті (у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності), не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» на який, у тому числі, посилається прокурор як підставу задоволення клопотання, дійсно роз`яснив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст. 49 КК України. Разом з цим він також містить вказівку на те, що судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Також необхідно звернути увагу на те, що постанова Великої палати Верховного суду від 02.02.2023 (справа №735/1121/20), на яку також посилається прокурор, а саме п.п.59,60 містить такі висновки щодо застосування норми права: У разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення; Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення. Вказана постанова не містить висновків про правомірність розгляду клопотання про закриття кримінального провадження за спливом строків давності саме за відсутності обвинуваченого, при цьому при розгляді самої справи №735/1121/20 по суті, приймав участь як особисто обвинувачений так і його захисник.

Перебування обвинуваченого ОСОБА_6 у розшуку унеможливлює обов`язкову участь останнього під час розгляду кримінального провадження, унеможливлює обов`язок суду, відповідно до п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.ч.1,4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності, те, що на момент судового розгляду закінчилися строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст.49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення (відповідно до ч.5 ст.74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 КК України). Також унеможливлює отриманнячіткої згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження саме у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обов`язковість наявності згоди обвинуваченого на звільнення з підстав спливу строків давності підтверджується також усталеною практикою Верховного Суду (постанови ККС ВС від 10.06.2021 у справі № 640/11750/17, від 25.02.2021 у справі № 192/3301/16-к).

Викладене унеможливлює задоволення клопотання прокурора.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст.12, 44, 49 КК України, ст.ст.283-288, 337, 345-380, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 31 січня 2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.286, ч.2 ст.286 КК України,- відновити для розгляду клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

У задоволенні клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальностіобвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.286, ч.2 ст.286 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, - відмовити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 31 січня 2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.286, ч.2 ст.286 КК України,- зупинити до розшуку останнього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1