Справа № 720/1024/24
Провадження № 1-кп/720/102/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000005 від 09 січня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що в жовтні 2018 року на земельній ділянці, яка перебувала в його власності, кадастровий номер :01:006:0049, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,4568 га, всупереч вимогам пунктів «а» та «ґ» ч. 1 ст. 96 Земельного Кодексу України, достовірно знаючи про вид цільового призначення земельної ділянки, без відповідних дозвільних документів на проведення робіт та без проведення зміни цільового призначення земельної ділянки зняв ґрунтовий покрив - родючий шар ґрунту, тим самим створив штучну водойму (ставок), площею 0,1565 га.

Використання ОСОБА_4 вказаної вище земельної ділянки, призвело до виведення земельної ділянки із сільськогосподарського обороту та неможливості використання її в подальшому за цільовим призначенням - вирощування сільськогосподарських культур, чим своїми діями порушив вимоги ст. 19, ст. 96, ч. 2 ст. 168. ч. 1 п. «г», «и» ст. 211 Земельного кодексу України та ст. 37 Закону України «Про охорону земель».

Внаслідок самовільного облаштування ОСОБА_4 штучної водойми (ставку) площею 0, 1565 га, без зміни цільового призначення земельної ділянки, кадастровий номер :01:006:0049, призначеної для ведення особистого селянського господарства, завдано екологічної шкоди (збитків) довкіллю на суму 11536 гривень 40 копійок.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 254 КК України, як безгосподарське використання земель, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього, у зв`язку із закінченням строків давності.

Суд, вислухавши думку прокурора, який підтримав заявлене обвинуваченим клопотання та зазначив, що завдана екологічна шкода довкіллю на суму 11536 гривень 40 копійок останнім повністю добровільно відшкодована, вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У зв`язку з тим, що ст. 254 КК України із змінами 19 грудня 2019 року, які вступили в дію 29 грудня 2019 року, має чотири частини і може погіршувати становище обвинуваченого, суд при вирішенні даної справи застосовує ст. 254 КК України (в редакції із змінами за 2018 рік), диспозиція якої є тотожною із диспозицією ч. 1 ст. 254 КК України.

Частиною 2 статті 4 КК України передбачено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Норми ч. 2 ст. 5 КК України вказують, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до обвинувального акту інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення за ст. 254 ч. 1 КК України було вчинено у жовтні 2018 року.

Слід зазначити, що кримінальне правопорушення за ст. 254 КК України станом на жовтень 2018 року було злочином невеликої тяжкості, а після змін, які набрали чинності 29 грудня 2019 року, кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 254 КК України стало кримінальним проступком, яке передбачає покарання у виді обмеження волі, тому в обох випадках розповсюджується строки давності, передбачені ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України.

Таким чином, із урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України строки давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ст. 254 ч. 1 КК України закінчилися 31 жовтня 2021 року.

До аналогічного правового висновку щодо обчислення строків давності по кримінальним правопорушенням за ст. 254 КК України дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 16 березня 2021 року, справа № 742/1669/17, провадження № 51-197км21.

Судом належним чином роз`яснені обвинуваченому підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, безумовної можливості продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, останній не заперечував проти закриття провадження з відповідних підстав.

Обвинуваченому роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не є реабілітуючою обставиною.

Суд приходить до висновку про те, що обвинувачений, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час підготовчого судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження та перевірку судом обґрунтованості підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, таким правом не скористався та не заперечував проти закриття провадження з нереабілітуючих підстав.

Обвинувачений заявив, що підстави та наслідки звільнення за ст. 49 КК України йому зрозумілі і просив суд розглянути подане ним клопотання, звільнивши його від кримінальної відповідальності.

Приймаючи до уваги, що з часу вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення і по день розгляду справи минуло більше трьох років, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про його ухилення від слідства та суду після вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення або про скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що під час підготовчого судового засідання встановлено наявність законних підстав для закриття провадження зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності.

У разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК України, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна».

Крім цього, аналогічні висновки щодо подібного правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 577/977/19, 10 серпня 2021 року у справі № 161/694/20, 16 серпня 2021 року у справі № 644/7193/17, тощо.

За вказаних обставин, цивільний позов прокурора підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта лише у разі ухвалення обвинувального вироку.

Отже, судові витрати по цьому кримінальному провадженню за проведення судових експертиз в розмірі 4543 гривень 68 копійок необхідно віднести на рахунок держави, оскільки експерт не залучався стороною захисту, а слідчим.

Саме до аналогічного висновку при вирішенні питання щодо стягнення судових витрат при закритті провадження у справі прийшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в своїй постанові від 12 вересня 2022 року, справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21.

Долю речових доказів кримінального провадження слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України, суд керуючись ст.ст. 100, 284, 286, 314, 371, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідності за ч. 1 ст. 254 КК України на підставі ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000005 від 09 січня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, закрити.

Речові докази по справі технічна документація на земельну ділянку кадастровий номер :01:006:0049, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, після набрання ухвалою законної сили, залишити в справі.

Судові витрати за проведення судової експертизи по справі в розмірі 4543 гривень 68 копійок віднести за рахунок держави.

Цивільний позов прокурора Новоселицького відділу Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Магальської сільської ради Чернівецької області до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в сумі 11536 гривень 40 копійок, залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд протягом семи днів з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1