Справа №: 398/1814/22
провадження №: 1-кп/398/99/24
УХВАЛА

Іменем України

"09" квітня 2024 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань в м.Олександрія кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000593 від 16.05.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Пантаївка, Олександрійського району Кіровоградська область, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 02.03.2021 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік; 05.07.2021 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст.186, ч.1, ч. 4 ст.70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки, судимості у встановленому законом порядку не знято та не погашено,

у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні 05.07.2022 року у рамках вказаного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово судом продовжувався.

03.04.2024 року від прокурора на адресу суду надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ризики передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати і на час розгляду справи у суді. При цьому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані його вчиненням. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідністю доставити його до суду. Застосування застави також вважає недоцільним враховуючи те, що злочин вчинено із застосуванням насильства. Крім того застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту неможливо, оскільки, це не може в повній мірі запобігти ризику чинити психологічний чи фізичний тиск на свідка ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 , а також вчинити нові аналогічні кримінальні правопорушення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Під час судового розгляду суд, за наявності клопотань сторони обвинувачення або захисту зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як слідує з матеріалів провадження, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою закінчується 12.04.2024 року, до спливу якого судове провадження завершеним бути не може.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що зазначені ним в клопотанні ризики продовжують існувати, а тому строк запобіжного заходу на час розгляду кримінального провадження у суді, необхідно продовжити.

Від захисника ОСОБА_7 на адресу суду надійшло клопотання про дослідження листа директора Повного товариства «ЛОМБАРД «СПАС «ТОВ «БЛАГО+ І КОМПАНІЯ» від 26.03.2024 року під час розгляду клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Оскільки, прокурор у своєму клопотанні посилається на те, що обвинувачений може чинити психологічний чи фізичний тиск на свідка ОСОБА_8 маючи для цього змогу, оскільки знає де він працює. При цьому, як свідчить вказаний вище лист Повного товариства «ЛОМБАРД «СПАС «ТОВ «БЛАГО+ І КОМПАНІЯ» від 26.03.2024, ОСОБА_8 не працює у відокремленому підрозділі №17 вказаного товариства, тому ОСОБА_6 не може бути відома адреса нового місця його роботи. Крім того, від захисника ОСОБА_7 на адресу суду надійшло клопотання про виклик і допит потерпілого ОСОБА_10 . Обґрунтовуючи своє клопотання посилається на те, що прокурор у своєму клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначає про неможливість застосування до обвинуваченого домашнього арешту, оскільки це не може в повній мірі запобігти ризику чинити психологічний та фізичний тиск на потерпілого ОСОБА_9 , а також вчинити нові аналогічні кримінальні правопорушення. Оскільки спроба впливати ОСОБА_6 на потерпілого у кримінальному провадженні має бути підтверджена належними доказами, у тому числі показами ОСОБА_9 , слід здійснити його допит з цих питань.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заявили клопотання про заміну запобіжного заходу, оскільки прокурором не надано жодного доказу для обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Просять зміни діючий запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за адресою проживання матері обвинуваченого ОСОБА_11 : АДРЕСА_1 , яка не заперечує щодо перебування її сина за вказаною адресою. Захисник просив долучити до матеріалів справи та дослідити, подані ним до судового засідання: довідку ФОП ОСОБА_12 № 01/04 від 01.04.2024 року, копії довідок ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 03.01.2024 року про доходи, довідки ГУ ПФУ від 28.03.2024 року, заяви матері та батька обвинуваченого, довідки про їх доходи, які мають значення для вирішення питання визначення застави, як альтернативи до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки свідчать проте, що вони мають офіційний дохід, тому у разі визначення судом застави, зобов`язуються перерахувати кошти для застави на спеціальний рахунок з метою подальшого направлення цих коштів для цілей оборони України. Також захисник ОСОБА_7 подав клопотання про дослідження в судовому засіданні копії листа начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області №27 від 27.03.2024 року, про те, що станом на 25.03.2024 року на балансі ГУНП в Кіровоградській області перебуває 5 комплектів однокомпонентних електронних засобів контролю «Attenti (TD4і)», які працівниками ГУНП в Кіровоградській області можуть бути застосовані до визначених у встановленому порядку осіб на території всієї області, що підтверджує можливість закріплення на тілі обвинуваченого ОСОБА_6 електронних засобів контролю. На підставі викладеного просять змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого з метою уникнення покарання, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується особа.

Згідно зі ст. ст. 7,8,9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, суворість передбаченого покарання, врахування тяжкості злочину, ступеню суспільної небезпечності особи та інтересів суспільства є суттєвими елементами при прогнозуванні та оцінці ймовірної майбутньої поведінки особи.

Заявлені стороною обвинувачення ризики, суд оцінює у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, та знову через нетривалий час у період випробовувального терміну імовірно вчинив корисливий злочин пов`язаний із застосуванням насильства до потерпілого, що вказує на низьку правосвідомість обвинуваченого та схильність до отримання доходу злочинним шляхом. На момент затримання ОСОБА_6 не працював, власного постійного джерела доходу не мав, перебував на обліку в КНП «Олександрійський наркологічний диспансер» з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності з 2021 року. На даний час в кримінальному провадженні триває судовий розгляд, судом проведено підготовчий судовий розгляд, оголошено обвинувальний акт, визначено обсяг та порядок дослідження доказів, досліджено документи, звуко та відеозаписи, допитано потерпілого та розпочато допит свідків. Вищезазначені факти переконують суд, що перебуваючи на свободі та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, ОСОБА_6 може переховуватися від суду, та чинити у цьому кримінальному провадженні незаконний вплив на потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_8 , який ще судом не допитаний. Вказані особи проживають з обвинуваченим в одній місцевості, і місцезнаходження яких обвинуваченому відоме. Більш того, саме потерпілий (згідно матеріалів, що вже досліджені у судовому засіданні) був єдиним очевидцем вчинення кримінального правопорушення, а тому ризик можливого протиправного впливу на нього/фізичної розправи суд розцінює як дуже високий. Потерпілий вже був допитаний в судовому засіданні з обставин вчинення відносно нього суспільно небезпечних дій, а тому підстав його повторного допиту з метою встановлення та оцінки ризику впливу на нього суд не вбачає. Вказане дає підстави та ймовірність вважати, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність. Твердження сторони захисту про неможливість впливу на свідка, оскільки свідок ОСОБА_8 станом на сьогодні не працює у повному товаристві «ЛОМБАРД «СПАС «ТОВ «БЛАГО+ І КОМПАНІЯ», а адреса нового місця роботи свідка обвинуваченому ОСОБА_6 не відома, не спростовує зазначений ризик, оскільки, як вже було зазначено судом, обвинувачений та свідок проживають в одній місцевості, а тому зміна місця роботи свідка не впливає на існування встановленого ризику. Також, суд переконаний, що в разі обрання щодо обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, в умовах діючого на теперішній час в Україні воєнного стану, стане неможливо здійснювати належний контроль за поведінкою обвинуваченого, який характеризується схильністю до вчинення злочинів.

Обставини, на які вказує сторона захисту, як на підставу для зміни запобіжного заходу, а саме наявність постійного місце проживання, згода матері обвинуваченого проживати за її адресою у разі обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту з закріпленням на тілі обвинуваченого електронних засобів контролю на думку суду не в змозі запобігти встановленим ризикам, і не є для обвинуваченого стримуючими факторами, з огляду на характеристику особи обвинуваченого, його моральність, оскільки вказані факти (наявність постійного місце проживання та родини) існували і на час попереднього засудження обвинуваченого за тяжкі корисливі злочини, і під час затримання та обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання в межах вказаного обвинувачення.

Окрім того слід зауважити, що стороною захисту станом на час розгляду клопотання не надано доказів того, що мати дійсно не заперечує, і надає свою згоду на проживання та фактичне утримання ОСОБА_6 , оскільки останній на час затримання та обрання запобіжного заходу ніде не працював і офіційних засобів для існування не мав.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості обвинувачення, відомостей про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та засуджувався, зокрема, із застосуванням випробувального терміну, однак це не призвело до позитивних змін в особистості обвинуваченого та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, колегія суддів, не знаходить підстав для зміни або скасування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, а тому у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, слід відмовити.

Навіть з плином часу, враховуючи наведені вище обставини, раніше встановлені ризики по відношенню до особи обвинуваченого, не втратили своєї актуальності.

Такі обставини, на переконання суду, у своїй сукупності дають достатні підстави для висновку, що застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід, відповідає чинним підставам, меті його застосування та кореспондується із суспільним інтересом, отже, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку.

За викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що згідно ст. 197 КПК України, дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, із застосуванням насильства, а тому згідно п.1 ч. 4 ст.183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не визначає розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 183, 193, 194, 197, 314-317, 331, 369- 372, 376, 392 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» на час судового розгляду строком на 60 діб, тобто з 09.04.2024 року до 07.06.2024 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня його проголошення.

Повний тексту ухвали проголошено 22 квітня 2024 року о 8 год 40 хв.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3