В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/7394/23

Провадження № 1-кп/0285/385/24

16 квітня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………........ ОСОБА_1 ,

секретаря…………..............….. ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора……………………... ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ......................... ОСОБА_4 ,

потерпілої .................................. ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

кримінальне провадження, внесене 29.10.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001178,

по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, українця,

уродженця с Дубрівка Баранівського району Житомирської області,

з середньою спеціальною освітою,

зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживає в тому ж АДРЕСА_2 ,

працює в м Житомирі покрівельником будівельним у ТОВ «Торгово-промислова компанія Центр Комплект»,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту при наступних обставинах.

Так, 28.10.2023 близько 09:05 год ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , рухався автодорогою «Васьковичі-Шепетівка» поблизу с Майстрова Воля Звягельського району, в напрямку м Шепетівка. На відстані 410 метрів від дорожнього знаку 5.68 «108» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів №1306 від 10.10.2001, в порушення вимог п.п.2.3б), 12.1. Правил дорожнього руху, будучи не уважним, не урахував дорожню обстановку та дорожні умови, не обрав безпечної швидкості руху, що унеможливило постійно контролювати рух і безпечно керувати транспортним засобом не впоравшись з керуванням, допустив виїзд за межі проїзної частини ліворуч, відносно свого напрямку руху, з подальшим контактуванням з стовбуром дерева.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Volkswagen Passat ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого крайового перелому дужки першого шийного хребця, закритого компресійного перелому тіла 12 грудного хребця, садна в ділянці лівого колінного суглоба, які належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п.2.3б), 12.1. Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно допустив порушення правил дорожнього руху, внаслідок чого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження за обставин, викладених в обвинувальному акті, згоден з кваліфікацією своїх дій, у вчиненому щиро кається. Також зазначив, що із потерпілою перебувають у близьких стосунках, разом проживають, кохають один одного і дуже шкодує, що вказаною ДТП саме їй було завдано тілесних ушкоджень.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що цивільний позов не заявлятиме, претензій до ОСОБА_4 не має, він є її хлопцем і повністю відшкодував завдану шкоду. Просить суворо не карати обвинуваченого і не позбавляти його волі.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд знаходить доведеною винність ОСОБА_4 та його необережні дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити покарання обвинуваченому у виді 3 років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами із застосуванням до нього ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують його покарання, не встановлено.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого; його характер;

дані про особу винного, який раніше не судимий; вину у скоєному визнав, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував завдану шкоду; на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває; неодружений; за місцем проживання характеризується позитивно;

положення ст.ст.50, 65 КК України.

Також варта уваги позиція потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання.

Конституційний Суд України неодноразово звертався до тлумачення принципу забезпечення індивідуальної юридичної відповідальності в контексті справедливості покарання, зокрема, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу, це ті певні зміни в особистості винної особи, які утримують її в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення обвинуваченого і є кінцевою метою покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Суд зазначає, що ОСОБА_4 є особою несудимою; в судовому засіданні відверто, а не уявно визнав свою провину у вчиненому, висловив щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки; повністю відшкодував завдані збитки.

Резюмуючи викладене, суд погоджується із думкою прокурора та призначає обвинуваченому покарання у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням положень ст.75 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки ОСОБА_4 не є небезпечною особою, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства На підставі ст.76 КК України на обвинуваченого покладатимуться відповідні обов`язки кримінально-виправного характеру.

Закон про кримінальну відповідальність не містить імперативної вказівки щодо обов`язковості позбавлення права керувати транспортними засобами. Обвинувачений зазначав, що його робота як будівельника пов`язана з пересуванням на автомобілі, оскільки він відновлює пошкоджене внаслідок російської агресії житло українців, а позбавлення права керувати транспортним засобами може поставити його в скрутне матеріальне становище, позбавить його можливості заробляти кошти.

Встановлені у цій справі обставини справи свідчать про те, що виховних та попереджувальних цілей можливо досягти без застосування до обвинуваченого такого додаткового виду покарання, як позбавлення права керування транспортними засобами.

Саме таке покарання відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистого надмірного тягаря для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 02.11.2023 на автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , необхідно скасувати.

Процесуальні виграти під час досудового розслідування у кримінальному провадженні в сумі 6214 грн, а саме: за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу від 23.11.2023 №СЕ-19/106-23/14294-ІТ в сумі 1912 грн; за проведення транспортно-трасологічної експертизи від 24.11.2023 №СЕ-19/106-23/14298-ІТ в сумі 1912 грн; за проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 23.11.2023 №СЕ-19/106-23/14473-ІТ в сумі 3824 грн, - слід стягнути з обвинуваченого відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 337, 370, 371, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

повідомляти його про зміну місця проживання, роботи, навчання,

не виїжджати за межі України без його погодження.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 02.11.2023 на автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення експертиз під час досудового розслідування в сумі 7648 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні:

автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги на нього через Новоград-Волинський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1