1-кп / 204 / 634 /24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду матеріали кримінального провадження №0000528 від 12.12.2023 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Перещепине, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, маючий на утриманні малолітню дитину 2021 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 04 листопада 2023 року в невстановлений час, але не пізніше 14:00, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник словесний конфлікт із раніше знайомим йому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , знаходячись в зазначений час та у зазначеному місці, діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на спричинення легких тілесних ушкоджень, стоячи в повний зріст обличчям до потерпілого на відстані витягнутої руки, наніс один удар долонею правої руки в область потиличної частини голови потерпілого ОСОБА_4 , та в подальшому, не зупиняючись, ОСОБА_5 , наніс ще один удар долонею лівої руки в область обличчя потерпілого. Відповідно до висновку експерта № 4090е від 18.12.2023 потерпілому ОСОБА_4 , були спричинені тілесні ушкоджень у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми верхньої губи справа, що спричинені від дії тупого твердого предмету(предметів), які відповідно до п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, кваліфікуються за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.2 ст.125 КК України, визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини, зазначені в обвинувальному акті, просив суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст.349 КПК України, про що надав письмову заяву. У вчиненому розкаюється. Цивільний позов визнав частково, просив стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілому 2000 грн.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 є його сусідом. 04 листопада 2023 року близько 14:00, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , обвинувачений спричинив йому тілесні ушкодження, а саме вдарив його долонею правої руки в область потиличної частини голови, після чого наніс йому ще один удар долонею лівої руки в область обличчя. Також, потерпілий підтримав цивільний позов і просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 завдану моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн., посилаючись на обставини, викладені у цивільному позові.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження №0000528, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 (а.п.39-45), висновок експерта №4090е від 18.12.2023 року (а.п.31-34) та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання судом враховуються вимоги, передбачені ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.2 ст.125 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, особи обвинуваченого. Так обвинувачений ОСОБА_5 , не судимий, під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу, в межах, визначених санкцією ч.2 ст.125 КК України, що відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку, особі обвинуваченого, його ставленню до вчиненого, цілям його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення обвинуваченому покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_4 був заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 наніс йому один удар долонею правої руки в область потиличної частини голови ОСОБА_4 , та в подальшому, не зупиняючись, ОСОБА_5 , наніс ще один удар долонею лівої руки в область обличчя потерпілого, спричинивши ОСОБА_4 тілесні ушкоджень у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми верхньої губи справа, вказані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Злочинними діями ОСОБА_5 йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, пережитими потерпілим через побиття та фізичний біль, крім того ОСОБА_4 є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням, у зв`язку з чим постійно проходить стаціонарні лікування.

Як передбачено ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана злочином, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст. ст. 128,129 КПК України, цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, не врегульовані КПК України, до них застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її завдала.

У судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При вирішенні питання стосовно обґрунтованості вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням вимог ст. 23 ЦК України, слід зазначити, що злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 дійсно спричинена моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях в наслідок завдання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, ступінь його вини, глибину душевних страждань потерпілого, що знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із діями обвинуваченого, вимоги розумності та справедливості, а також майновий стан обвинуваченого та приходить до висновку про часткове задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 7000,00 грн.

Речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 393,395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченогоч.2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одну тисячу сімсот) грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 7000,00 (сім тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1