Провадження №: 1-кс/755/2250/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2024 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0002226 та додані до нього матеріали, -

В С Т А Н О В И В:

21.06.2024 року до Дніпровського районного суду м.Києва надійшло клопотання клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0002226.

Відповідно до ст.35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду було визначено головуючого - слідчого суддю ОСОБА_1 та передано їй матеріали 21.06.2024 року.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві, розслідується кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0002226 від 19.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 18.06.2024 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в якості пасажира в транспортному засобі марки «Фольцваген Поло», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де помітив наглядно знайомого йому неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував зі своїм товаришем неповнолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що відпочивали на лавці та вибирали купівлю мобільного телефону неповнолітньому ОСОБА_8 .

В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння особистим майном неповнолітнього ОСОБА_8 , а саме грошових коштів у розмірі 8950 гривень, який останній зберігав з метою придбання мобільного телефону, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення.

Таким чином, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований незаконне заволодіння особистим майном неповнолітнього ОСОБА_8 , а саме грошових коштів, які знаходились у неповнолітнього потерпілого, ОСОБА_5 запропонував хлопцям проїхати за адресою: АДРЕСА_2 , з метою придбання мобільного телефона у нього буцімто знайомого.

Так, цього ж дня, прибувши о 19 год. 40 хв. на транспортному засобі марки «Фольцваген Поло», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прибули за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння особистого майна неповнолітнього ОСОБА_8 , ОСОБА_5 вийшов з автомобіля разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та висловив вимогу останньому передати йому грошові кошти з метою начебто придбання у знайомого мобільного телефона, однак почувши відмову, у ОСОБА_5 виник раптовий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вчинений в умовах воєнного стану.

Таким чином, ОСОБА_5 наблизився до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 та продовжуючи реалізувати свій раптовий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ривком руки заволодів тряпчаною сумкою неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , всередині якої перебували наступні речі: грошові кошти в розмірі 8950 грн., ключі від будинку в кількості 2 шт., брелок у вигляді ножів, павербанк марки «KLGO КР-56» на 1000 ампер чорного кольору, студентський квиток на ім`я ОСОБА_8 , банківська картка Приват Банк № НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі А-3» imil1 НОМЕР_3 , imil2 НОМЕР_4 з абонентським номером НОМЕР_5 .

В подальшому, ОСОБА_5 , зберігаючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_5 , завдав неповнолітньому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальної шкоди на суму 8950 гривень 00 копійок.

В ході досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 19.06.2024 року було вилучено:

- грошові кошти у розмірі 3270 гривень;

- банківська карта «Приват банк» НОМЕР_6 ;

- банківська карта «А-банк» НОМЕР_7 ;

- слот з сім-картою «водафон» НОМЕР_8 ;

- чек з магазину «new balance», на суму 3919 гривень.

19.06.2024 року постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві вище вказані предмети визнано речовими доказами.

19.06.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

З метою збереження майна, що стало предметом доказування вчиненого злочину, а також з метою подальшого збереження вилучених об`єктів з метою виявлення, вилучення, дослідження, перевірки й оцінюванні слідів злочину та інших речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що, на думку слідчого, в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищеперераховане майно було використане під час вчинення злочину, а також є речовим доказом, слідчий просить клопотання задовольнити.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання були належним чином повідомлені, слідчий подала до адресу суду заяву, в якій не заперечувала проти розгляду клопотання без її участі, просила задовольнити.

Власник майна та його захисник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до статті 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що 19.06.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України (кримінальне провадження №0002226).

Клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 . У ньому зазначено підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна та конкретизовано майно, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст.171 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучені документи, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання вбачається, що 19.06.2024 року слідчим Дніпровського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_9 , відповідно до ст.ст.223, 233, 234, 236 КПК України, було проведено особистий обшук особи, затриманої у порядку ч.3 ст.208 КПК України, а саме ОСОБА_5 , в результаті якого у затриманого було виявлено та в подальшому вилучено: грошові кошти у розмірі 3270 гривень; банківська карта «Приват банк» НОМЕР_6 ; банківська карта «А-банк» НОМЕР_7 ; слот з сім-картою «водафон» НОМЕР_8 ; чек з магазину «new balance», на суму 3919 гривень.

Постановою слідчого від 19.06.2024 року вказані речі було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

19.06.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ч.2 ст.170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене вище майно з метою збереження речових доказів.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні слідчого, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст.98, 167, 170-175, 309, 372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0002226 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення особистого обшуку особи, затриманої у порядку ч.3 ст.208 КПК України, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- грошові кошти у розмірі 3270 гривень;

- банківську карту «Приват банк» НОМЕР_6 ;

- банківську карту «А-банк» НОМЕР_7 ;

- слот з сім-картою «водафон» НОМЕР_8 ;

- чек з магазину «new balance», на суму 3919 гривень.

Копію ухвали направити для відома власнику майна та слідчому.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1