ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 681/529/23

Провадження № 11-кп/4820/377/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001261, внесене до ЄРДР 01 грудня 2022 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 11 квітня 2024 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 11 квітня 2024 року клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задоволено.

Обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ^ уродженця м. Полонне, Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, до 09 червня 2024 року включно.

Своє рішення суд обґрунтовував тим, що продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, на підставі яких було обрано та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, а саме: незаконного впливу на потерпілу та свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; переховування від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

А тому з урахуванням ступеня тяжкості та суспільної небезпеки кримінальних правопорушень у яких обвинувачується ОСОБА_7 , особи обвинуваченого, та що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам визначеним у ст.177 КПК України, є необхідність у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 11.04.2024 та постановити нову, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням електронного засобу контролю.

Вказує про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Суд не дав належної оцінки доказам у кримінальному провадженні, зокрема протоколу огляду місця події від 01.12.2022, показам свідка ОСОБА_8 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 висновкам експертиз, та іншим доказам.

Ризики зазначені в ухвалі суду є недоведеними.

Обвинувачений має постійне місце роботи, постійне місце проживання, сина ОСОБА_10 , який з ним проживав, є студентом та потребує підтримки обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_7 з 2014 року займається волонтерською діяльністю, допомагає ЗСУ. Перебуває під вартою майже півтори року.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 11.04.2024 щодо ОСОБА_7 та постановити нову, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням електронного засобу контролю.

Зазначає про відсутність підстав для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор не довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не надав будь-яких доказів того, що ОСОБА_7 має наміри ухилятися від суду, переховуватися чи впливати на свідків.

Стороною обвинувачення зібрані докази з порушенням норм КПК України, а тому є недопустимими.

Ризик переховування не можна вимірювати лише суворістю можливого покарання, його слід визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою.

Обвинувачений ОСОБА_7 жодним чином не ухилявся від органів досудового розслідування, тому з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується, не перебуває на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах, має постійне місце реєстрації та проживання, міцні соціальні зв`язки, займається волонтерською діяльність допомагає ЗСУ, був задіяний у несенні служби на блокпостах, відсутній вищевказаний ризик.

Також відсутній ризик, що обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи.

В судовому засіданні стороною обвинувачення не було надано достатнього обґрунтування ризику ухилення від суду з посиланням на конкретні докази його реального існування.

Крім того, окрім обґрунтованої підозри, наявності ризиків, прокурор має довести, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, визначеним у ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційних скарг, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження видно, що обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.6 ст.152, ч.1 ст. 263 КК України, з яких кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.152, ч.6 ст.152 КК України є особливо тяжкими злочинами, санкція ч.4 ст.152 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, санкція ч.6 ст.152 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України є тяжким злочином; потерпілою у кримінальному провадженні є малолітня особа; обвинувачений не одружений, не працює, не судимий в силу ст.89 КК України; свідки не допитані.

До закінчення дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовженого обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 06.03.2024 судове провадження завершити не є можливим.

Тому, з урахуванням обставин передбачених ст.178 КПК України, особи обвинуваченого, особливої суспільної небезпеки інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на підставі яких було обрано та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою та які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а саме: ризики переховування від суду; незаконного впливу на потерпілу та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Застава обвинуваченому ОСОБА_7 судом не визначалася, оскільки він обвинувачується у вчинення злочину із застосуванням насильства.

Суд першої інстанції дослідив обставини, які враховувалися судом при обранні та продовжені запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 і висновок суду про те, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити лише найсуворіший запобіжний захід ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

В ухвалі суду викладені обставини, на підставі яких суд дійшов до висновку що продовжують існувати ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, враховані усі обставини, передбачені статтею 178 КПК України у тому й числі тяжкість можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати та вони виправдовують продовження тримання обвинуваченого під вартою, та що більш м`який запобіжний захід, у тому й числі у виді домашнього арешту про що в апеляційних скаргах просять обвинувачений та його захисник, не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.

В апеляційних скаргах вказується, що стороною обвинувачення зібрані докази з порушенням норм КПК України, а тому вони є недопустимими, про неналежну оцінку доказів та недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

На що колегія суддів зазначає, що на даному етапі кримінального провадження, а саме під час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Наявні в матеріалах кримінального провадження докази обґрунтовують підозру (обвинувачення) ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, і свідчать про причетність обвинуваченого до вказаних злочинів.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 про відсутність підстав для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується (підозрюється) у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Вказані обставини відповідно до положень ч.2 ст. 177 КПК України є підставою для обрання (продовження) запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджанню встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Отже, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування від суду.

Продовжуючи відносно обвинуваченого ОСОБА_7 найсуворіший запобіжний захід, суд першої інстанції врахував, не лише суворість можливого покарання, про що вказує в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, а й усі обставини визначені у ст. 178 КПК України.

Безпідставними є твердження апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що прокурором не надано доказів того, що ОСОБА_7 має намір вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Так кримінальний процесуальний закон не вимагає надання доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку колегії суддів у разі обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою є висока ймовірність вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Не можуть бути підставою для обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на тримання його під вартою майже півтори року, оскільки тривалість тримання ОСОБА_7 під вартою зумовлена потребами кримінального провадження.

Посилання в апеляційних скаргах на наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, хорошої репутації, на те, що він займається волонтерською діяльністю, допомагає ЗСУ, на законність ухвали суду не впливають, оскільки зазначені обставини не є визначальними та такими, що б давали суду підставу для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає, оскільки більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону, і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 11 квітня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 09 червня 2024 року включно, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: