Справа №591/2329/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/359/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - бездіяльність слідчого, прокурора
УХВАЛА

Іменем України

13 травня 2024 року суддя-доповідач Сумського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06.05.2024 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 ,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу слідчого судді та зобов`язати посадових осіб 4-го СВ ТУ ДБР у м. Полтаві вчинити слідчі дії.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06.05.2024 відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 щодо не визнання його потерпілим, зобов`язання провести його допит у якості свідка та вчинення інших процесуальних дій.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, вважаю за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно вимог ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Право особи на апеляційне оскарження спрямовано насамперед на реалізацію права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Разом із тим, у своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним, воно може бути піддано допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. При цьому право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином чи такою мірою, що саму суть права буде зведено нанівець.

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізовано, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Згідно ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, випадки, про які йдеться мова у вказаній вище нормі кримінального процесуального закону, безпосередньо передбачені ч. 3 ст. 307, ч. 1, 2 ст. 309 КПК, яка у свою чергу встановлює вичерпний перелік ухвал слідчих суддів, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку.

Оскарження ухвал слідчих суддів, постановлених ними у порядку ст. 303 КПК за результатами розгляду скарги про зобов`язання вчинити певні дії, окрім встановлених винятків, чинним кримінальним процесуальним законодавством України, в тому числі і ст. 307, 309 КПК, не передбачено.

Відповідно ч. 4 ст. 399 КПК, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки щодо вказаної ухвали слідчого судді КПК не передбачено процесуальної можливості оскарження в апеляційному порядку, тому на підставі ч. 4 ст. 399 КПК вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження.

Керуючись ст. 392, 399 КПК України, -

постановив:

Відмовити ОСОБА_6 у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06.05.2024.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців, а ОСОБА_5 - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СуддяОСОБА_2