н/п 1-кс/490/1309/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2345/24
У Х В А Л А

про накладення арешту на майно

28 березня 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000361 від 25.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 25.03.2024 в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон «АЙФОН 10», в корпусі червоного кольору, в чохлі зеленого кольору, вимкнений), на сенсорному екрані телефону є механічні пошкодження у вигляді тріщин та подряпин, зі стартовим пакетом оператора мобільного зв?язку «Водафон» № НОМЕР_1 ; зв?язка ключів в кількості 3 (трьох) штук з магнітом для входу зеленого кольору; зв?язка ключів в кількості 2 (двох) штук; зв?язка ключів в кількості 3(трьох) штук з металевим брелком з написом «made in Italiy»; зв?язка ключів в кількості 2 (двох) штук; пластикова карта з написом «Універсальна» №500852 строк дії 09/27.

Оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та є речовими доказами, то прокурор вважає, що виникла необхідність у його арешті.

Вказує, що вилучене майно саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки вказані речі, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів. У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

А тому прокурор звернувся до суду з відповідним клопотанням, яке просить задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

А тому суд, враховуючи закріплений ст.26 КПК України принцип диспозитивності, згідно якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні свої прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, вважає за можливе розглянути подане клопотання у її відсутність та на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали клопотання та докази, додані до такого, слідчий суддя встановив наступне.

Так, слідчим відділенням ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000361 від 25.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні встановлено, що 25.03.2024 до ВП № 1 Миколаївського РУП ГУНІ в Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_5 щодо вжиття заходів до невстановленої особи чоловічої статі, яка 25.03.2024 приблизно о 04:20 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом відчинення дверей проникла до автомобіля марки "Buicr Encore" Д.Н.з НОМЕР_2 , з якого в подальшому здійснив замах на таємне викрадення чужого майна, але не довів свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежать від його волі. 25.03.2024 у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході затримання вилучено вказане майно.

Зазначають, що вказані предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки в розумінні ст. 84 КПК України дані предмети можуть бути доказом вчинення кримінального правопорушення, тобто фактичними даними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні: події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України.

Постановою слідчого вказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів, а тому суд вважає обґрунтованим клопотання слідчого на виниклу необхідність у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, та вважає, що таке клопотання слід задовольнити.

Керуючись вимогами ст. ст.170-173,309,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 25.03.2024 в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон «АЙФОН 10», в корпусі червоного кольору, в чохлі зеленого кольору, вимкнений), на сенсорному екрані телефону є механічні пошкодження у вигляді тріщин та подряпин, зі стартовим пакетом оператора мобільного зв?язку «Водафон» № НОМЕР_1 ; зв?язка ключів в кількості 3 (трьох) штук з магнітом для входу зеленого кольору; зв?язка ключів в кількості 2 (двох) штук; зв?язка ключів в кількості 3 (трьох) штук з металевим брелком з написом «made in Italiy»; зв?язка ключів в кількості 2 (двох) штук; пластикова карта з написом «Універсальна» №500852 строк дії 09/27, з метою забезпечення збереження речового доказу.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом, відповідно до ст.174 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1