У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 березня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000835.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 березня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 19.05.2024 р. включно, без визначення розміру застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_5 змінити запобіжний захід на заставу або цілодобовий домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 .

Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, захисник зазначає, що договір про надання правової допомоги підозрюваному ОСОБА_5 , укладений з дружиною останнього 28.03.2024 р., а повний текст оскаржуваної ухвали слідчого судді отримав 29.03.2024 р., тобто не мав можливості вчасно подати апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що ухвалена з порушенням вимог КПК України.

На думку захисника, надані стороною обвинувачення докази не доводять обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зокрема дані протоколів проведення негласних слідчих (розшукових) дій, не містять відомостей про наявність телефонних розмов між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 10.01.2024 р., що спростовує факт збуту наркотичних засобів, цього дня. Крім того, та обставина, що ОСОБА_8 надав свідку ОСОБА_9 номер банківської карти ОСОБА_5 , не підтверджує причетність останнього до збуту наркотичних засобів. Інші долучені стороною захисту документи, у виді протоколів негласних слідчих (розшукових) дій не стосуються обставин інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень.

Захисник звертає увагу на те, що стороною обвинувачення не надано доказів на доведення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і слідчий суддя, таких доказів не навів. Стороною обвинувачення не доведено того, що підозрюваний ОСОБА_5 впливав на свідків. Ризик знищення, сховання або спотворення будь-яких з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, в даному випадку, відсутній, з урахуванням процесуальних дій, які слідчий має намір провести у даному кримінальному провадженні. Ризик переховування від слідства та суду не може ґрунтуватись лише на тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення. При цьому, підозрюваний ОСОБА_5 одружений, утримує малолітню дитину, має постійне місце мешкання, де проживає більше 15 років, працює приватним підприємцем на території смт. Криве Озеро.

Апелянт вважає, що ухвала слідчого судді не містить даних, які б підтверджували неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, або визначення певного розміру застави.

В доповненні до апеляційної скарги, захисник просить врахувати, що підозрюваний ОСОБА_5 активно допомагає ЗСУ, хворіє, потребує лікування, має міцні соціальні зв`язки та позитивно характеризується за місцем мешкання.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000835, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , переслідуючи корисливу мету та мотив незаконного збагачення, діючи всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», вирішив зайнятись злочинною діяльністю, пов`язаною з незаконним збутом наркотичних засобів на території Первомайського району Миколаївської області, а також до інших населених пунктів України.

З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_8 створити групу осіб, до участі в якій планував залучити осіб, з якими підтримував довірчі відносини. Крім того, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_8 збувати вогнепальну зброю та бойові припаси, отримані незаконним шляхом. Останній, усвідомлюючи протиправність даної пропозиції, при цьому, бажаючи систематично отримувати власну майнову вигоду від незаконного збуту наркотичних засобів, вогнепальної зброї та боєприпасів, керуючись корисливим мотивом, прийняв пропозицію ОСОБА_5 та дав свою добровільну згоду на спільну злочинну діяльність.

Здійснюючи дії, направлені на створення групи осіб для подальшого вчинення злочинів, ОСОБА_5 , окрім ОСОБА_8 , залучив до неї ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , запропонувавши останнім прийняти участь у незаконному збуті наркотичних засобів в Первомайському районі Миколаївської області та до інших населених пунктів України.

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , усвідомлюючи протиправність даної пропозиції, при цьому, бажаючи систематично отримувати власну майнову вигоду від незаконного збуту наркотичних засобів, керуючись корисливим мотивом, прийняли пропозицію ОСОБА_5 та дали свою добровільну згоду на спільну злочинну діяльність.

Відповідно до розробленого ОСОБА_5 плану, ОСОБА_8 відведені функції щодо фасування та пакування наркотичних засобів, збуту наркотичних засобів споживачам, як при особистій зустрічі, так і безконтактним шляхом. При цьому, в разі збуту наркотичних засобів безконтактним шляхом (закладки, схованки) ОСОБА_8 для оплати вказував номер банківської картки ОСОБА_5 . Під час збуту наркотичних засобів при особистій зустрічі, ОСОБА_8 отримував готівкові кошти безпосередньо від покупця. Крім того, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_5 збував вогнепальну зброю та боєприпаси. Також ОСОБА_8 повинен був координувати злочинну діяльність ОСОБА_12 .

На ОСОБА_12 покладений обов`язок збувати наркотичні засоби на території Первомайського району при безпосередній зустрічі з покупцями. Наркотичні засоби для збуту ОСОБА_12 отримував від ОСОБА_8 . При цьому, частину від отриманих грошових коштів, ОСОБА_12 повинен перераховувати на банківську картку ОСОБА_5 .

На ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покладені функції щодо фасування та пакування наркотичних засобів, збуту наркотичних засобів споживачам безконтактним шляхом через відправлення посилок «Новою поштою» по території України.

Всі учасники групи обізнані про дії один одного і направляли свої зусилля на досягнення єдиного для всіх злочинного результату отримання незаконного прибутку від незаконного збуту наркотичних засобів.

Отже, у період з серпня 2023 року по 20.03.2024 р. ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , діючи з корисливих мотивів, незаконно збували наркотичні засоби на території Первомайського району Миколаївської області та інших населених пунктів України.

Так, ОСОБА_5 у невстановлений слідством день та час, але не пізніше 10.01.2024 р., у невстановленому місці, у невстановленої особи, діючи всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину PVP у невизначеній на даний час кількості, яку за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 незаконно зберігав за адресою АДРЕСА_1 з метою подальшого збуту на території Первомайського району Миколаївської області та інших населених пунктів України. Виконуючи задумане, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 надав ОСОБА_8 вказівку реалізувати частину незаконно придбаної психотропної речовини.

10.01.2024 р. близько 13.00 год. ОСОБА_8 , діючи за вказівкою ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного збуту психотропних речовин, шляхом їх продажу, у будівлі біля ставка ОСОБА_5 , який розташований неподалік від домоволодіння АДРЕСА_1 , зустрівся з ОСОБА_9 , якому, за грошові кошти в сумі 10 000 грн., незаконно збув особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено РVP, маса якої у складі речовини становить 15,4610 г. При цьому, під час незаконного збуту психотропної речовини безпосередньо ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 5 000 грн. Інша частина коштів у сумі 5 000 грн. перерахована ОСОБА_9 на банківську картку ОСОБА_5 НОМЕР_1 «Монобанк».

За вказаних обставин ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме незаконному придбанні, зберіганні, збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були психотропні речовини в особливо великих розмірах.

Крім того, ОСОБА_5 у невстановлений слідством день та час, у невстановленому місці, у невстановленої особи діючи всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав психотропну речовину амфетамін та особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, у невизначені на даний час кількості, які за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 незаконно зберігав за адресою АДРЕСА_1 з метою подальшого збуту на території Первомайського району Миколаївської області та до інших населених пунктів України.

23.01.2024 р. о 16.54 год. ОСОБА_10 , діючи за вказівкою ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного збуту наркотичних засобів, шляхом їх продажу, прибув до відділення № 45903 ТОВ «Нова пошта» за адресою с. Троїцьке Подільського (Любашівський) району Одеської області, вул. Незалежності, 101, тим самим незаконно перевізши наркотичний засіб. Перебуваючи у вказаному відділенні ТОВ «Нова пошта», ОСОБА_10 від свого імені відправив посилку з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом на ім`я ОСОБА_14 за адресою поштомат № НОМЕР_2 в м. Одеса по вул. Літературна, 10-а (маг. «Копійка»), і тим самим, незаконно переслав наркотичний засіб. 25.01.2024 р. о 08.05 год. у приміщенні терміналу ТОВ «Нова пошта» за адресою м. Одеса, вул. Київське шосе, 27 виявлене поштове пакування від ОСОБА_10 , адресоване ОСОБА_15 . При відкритті посилки виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, загальною вагою 68,6 гр. Тим самим ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 незаконно збув наркотичний засіб.

28.01.2024 р. о 10.18 год. ОСОБА_10 , діючи за вказівкою ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного збуту психотропної речовини, шляхом її продажу, прибув до відділення № 5 ТОВ «Нова пошта» за адресою м. Первомайськ Миколаївської області, вул. Одеська, 99, тим самим незаконно перевізши психотропну речовину. Перебуваючи у вказаному відділенні ТОВ «Нова пошта» ОСОБА_10 від свого імені відправив посилку з особливо небезпечною психотропною речовино PVP на ім`я ОСОБА_16 за адресою відділення АДРЕСА_2 , тим самим незаконно переслав психотропну речовину. 30.01.2024 р. о 02.41 год. у приміщенні терміналу ТОВ «Нова пошта» за адресою м. Миколаїв, просп. Героїв України, 111-б виявлене поштове пакування від ОСОБА_10 , адресоване ОСОБА_16 . При відкритті посилки в середині виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, загальною вагою 3,2 гр. Тим самим ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 незаконно збув психотропну речовину.

02.02.2024 р. у вечірній час ОСОБА_12 , діючи за вказівкою ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного збуту психотропних речовин, шляхом їх продажу, неподалік від торгівельного центру «Магніт» по вул. Одеській, 78-е в м. Первомайську Миколаївської області зустрівся з ОСОБА_17 , якому, за грошові кошти в сумі 10 000 грн., незаконно збув психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якої у складі речовини становить 0,4346 г. При цьому, під час незаконного збуту психотропної речовини ОСОБА_17 перерахував всю суму грошових коштів на банківську картку НОМЕР_3 , яка зареєстрована за ОСОБА_18

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 22.57 год. ОСОБА_11 , діючи за вказівкою ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного збуту наркотичних засобів, шляхом їх продажу, прибув до поштомату АДРЕСА_3 , тим самим незаконно перевіз наркотичний засіб. Через вказаний поштомат ОСОБА_11 , від імені ОСОБА_19 , відправив посилку з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом на ім`я ОСОБА_20 за адресою поштомат АДРЕСА_4 (тільки для мешканців), тим самим незаконно переслав наркотичний засіб. 23.02.2024 р. об 11.18 год. у приміщенні терміналу ТОВ «Нова пошта» за адресою вул. Київська, 127 в м. Первомайську Миколаївської області, виявлене поштове пакування від ОСОБА_19 ( ОСОБА_11 ), адресоване ОСОБА_21 . При відкритті посилки виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, загальною вагою 5 гр. Тим самим, ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_5 незаконно збув наркотичний засіб.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення, збут психотропних речовин та наркотичних засобів, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи в супереч положенням Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 р. № 576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», Наказу МВС України від 21.08.1998 р. № 622 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», у невстановленому в ході слідства місці, у невстановлений час та спосіб та у не встановленої особи, незаконно придбав вогнепальну зброю, а саме 9-мм пістолет Макарова, № б/н, 1984 року виробництва з патроном до нього. Незаконно придбану вогнепальну зброю, разом з патроном, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_8 незаконно зберігав за адресою АДРЕСА_1 , маючи намір на подальший незаконний збут.

Виконуючи задумане, реалізуючи прямий злочинний умисел, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 за допомогою ОСОБА_8 реалізував вогнепальну зброю з патроном до неї.

24.01.2024 р. у денний час ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою отримання грошових коштів за незаконний збут вогнепальної зброї, у будівлі біля ставка ОСОБА_5 , який розташований неподалік від домоволодіння АДРЕСА_1 , зустрівся з ОСОБА_9 , якому за грошові кошти в сумі 22 000 грн. незаконно збув військову стрілецьку вогнепальну зброю, а саме 9-мм пістолет Макарова, № б/н, 1984 року виробництва та 1 військовий боєприпас до стрілецької вогнепальної зброї, а саме 9-мм пістолетний патрон, калібру 9х18мм ПМ. При цьому, під час незаконного збуту вогнепальної зброї та боєприпасу до нього, ОСОБА_8 безпосередньо отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 20 000 грн. Інша частина коштів у сумі 2 000 грн. перерахована ОСОБА_9 на банківську картку ОСОБА_5 НОМЕР_1 «Монобанк».

За вказаних обставин ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України, як зберігання, придбання, збут вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

20.03.2024 р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , тяжкістю кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, характер та кількість епізодів ймовірно вчинених кримінальних правопорушень, в тому числі, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду, якщо він пропущений з поважних причин.

При цьому, законом не визначено переліку підстав, за наявності яких, строк на оскарження підлягає поновленню, і це питання, має вирішуватися судом, з урахуванням всіх встановлених обставин справи.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що ухвала слідчим суддею постановлена 22.03.2024 р., строк її оскарження становить до 27.03.2024 р., проте апеляційна скарга захисником подана 29.03.2024 р., тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, відповідно наданим захисником матеріалам, договір про надання правової допомоги ОСОБА_5 укладений лише 28.03.2024 р., тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження, а відтак захисник не знав про мотиви прийнятого судового рішення.

У правових висновках, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, справа № 461/1434/18 від 27.05.2019 р., звернуто увагу на те, що у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.

За наведених обставин, оскільки захиснику не були відомі мотиви прийнятого слідчим суддею рішення, з метою забезпечення права на оскарження судового рішення, апеляційний суд вважає за можливе поновити захиснику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.03.2024 р.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_17 , про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, обшуку від 20.03.2024 р., висновків експертів № № СЕ-19/115-24/3641-НЗПРАП, КСЕ-19/115-24/706, СЕ-19/115-24/2154-БЛ, СЕ-19/115-24/1962-НЗПРАП, СЕ-19/115-24/1961-НЗПРАП, СЕ-19/115-23/2140-НЗПРАП та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 , а тому доводи захисника про відсутність належних та допустимих доказів існування обґрунтованої підозри є безпідставними.

Крім того, за змістом апеляційної скарги, захисник наводить мотиви неврахування лише окремої частини наданих стороною обвинувачення доказів у кримінальному провадженні, проте, на даній стадії кримінального процесу, наведені захисником доводи не можуть бути розглянуті по суті, з наданням цим доказам чи обставинам правової оцінки, з визнанням цих доказів належними чи неналежними, оскільки на даному етапі провадження апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, отриманими під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 р. суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд доходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, що свідчить про можливість вчинення підозрюваним дій направлених на переховування від слідства або суду.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на свідків або інших підозрюваних у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, те, що підозрюваний ОСОБА_5 є безпосереднім організатором та керівником групи осіб, якими здійснювався збут наркотичних засобів та вогнепальної зброї, а відтак обізнаний про осіб, які збували та яким збувались наркотичні речовини та зброя, тобто перебуваючи на волі, може незаконно впливати, як на інших підозрюваних, так і на свідків кримінального правопорушення, з метою зміни їх показань.

Крім того, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, кількість епізодів злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним придбанням, зберіганням та збутом особливо небезпечних наркотичних засобів, у період воєнного стану, існує ймовірність продовження ОСОБА_22 злочинної діяльності або вчинення інших кримінальних правопорушень.

На переконання апеляційного суду слідчим у клопотанні, не доведено наявності таких ризиків, як знищення, сховання або спотворення будь-яких з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, проте відсутність вказаних ризиків, істотно не впливає на обґрунтованість застосованого запобіжного заходу, з огляду на існування інших ризиків.

Отже, доводи захисника про недоведення прокурором існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, в цій частині, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_22 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не забезпечить на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Наявність у підозрюваного постійного місця мешкання, міцних соціальних зв`язків та позитивної характеристики, не є підставами для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновків слідчого судді про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 березня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3