Справа № 351/2039/23
Номер провадження №1-кп/351/53/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Будилів, Коломийського району, Івано-Франківської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України,

за ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена, ОСОБА_4 стосовно якої на розгляді у Снятинському районному суді Івано-Франківської області перебуває обвинувальний акт за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, вчинила дане правопорушення за наступних обставин.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 05 липня 2023 року приблизно о 07 годині, йдучи дорогою по вулиці Михайла Грушевського у селі Устя Коломийського району Івано-Франківської області побачила загублений ОСОБА_5 мобільний телефон марки Oppo A53 із силіконовим чохлом, стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та посвідченням водія на ім`я ОСОБА_5 , яке знаходилося під чохлом мобільного телефону.

У цей момент ОСОБА_4 усвідомила, що знайдений нею мобільний телефон належить ОСОБА_5 . Однак не зважаючи на це, у порушення ч. 1 ст. 337 Цивільного кодексу України, яка вказує на те, що особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі і повернути знайдену річ цій особі та те, що особа, яка знайшла загублену річ у приміщенні або транспортному засобі, зобов`язана передати її особі, яка представляє володільця цього приміщення чи транспортного засобу, а також ч.2 ст. 337 Цивільного кодексу України, в якій зазначено, що якщо особа, яка має право вимагати повернення загубленої речі, або місце її перебування невідомі, особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана заявити про знахідку Національній поліції або органові місцевого самоврядування, у неї виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, а саме знайденого мобільного телефону марки Oppo A53 із силіконовим чохлом та стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», на які вона не мала ані явного, ані удаваного права.

Тоді, ОСОБА_4 , 05 липня 2023 року, приблизно о 07 годині, перебуваючи по АДРЕСА_2 , у період воєнного стану, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, яке в силу випадкових обставин було тимчасово залишене без нагляду його власником, переслідуючи корисливий мотив таємне викрадення чужого майна, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, підняла знайдений мобільний телефон із чохлом, сім картою та посвідченням водія, зняла чохол, витягнула посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , яке викинула, та в подальшому таємно викрала мобільний телефон марки Oppo A53 із силіконовим чохлом, загальною вартістю 3463 (три тисячі чотириста шістдесят три) гривні з вмонтованою у нього сім картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 175 (сто сімдесят п`ять) гривень, чим завдала потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 3638 (три тисячі шістсот тридцять вісім) гривень.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 покинула місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.

ОСОБА_4 , 28.07.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Тим самим встановлено достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні беззаперечно визнала свою вину у вчиненому, зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами погодилася повністю, та їх підтвердила, щиро розкаялася, повідомила, що усвідомила протиправність своїх діянь та просила її суворо не карати.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою провину визнала повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд, у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, визнає дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечували учасники судового провадження, у судовому засіданні є недоцільним. Обвинувачена проти такого рішення суду не заперечила.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненому повністю доведена, дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винної, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, а також враховує роз`яснення, які містяться у Постанові Пленуму ВСУ №7від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, яке вчинила обвинувачена ОСОБА_4 є тяжким кримінальним правопорушенням.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, є її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відшкодування завданих збитків.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченої, суд бере до уваги те, що вона по місцю проживання характеризується позитивно, зауважень на її адресу від рідних чи сусідів до виконкому Устянської сільської ради не надходило. Проживає за адресою АДРЕСА_1 разом із дітьми: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та спвімешканцем ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є багатодітною мамою.

На обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не знаходиться.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з приписами ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд вважає, що наведені пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, щире каяття, обвинувачена є багатодітною матір`ю, має на утриманні шість неповнолітніх дітей, дають підстави призначити останній покарання у межах санкції статті 185 ч.4 КК України у виді позбавлення волі із звільненням на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі винної та відповідатиме меті визначеній у ст. 50 КК України.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати у зв`язку із проведенням експертиз, які слід стягнути із обвинуваченої ОСОБА_4 .

Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.371,373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Стягнути із ОСОБА_4 витрати за проведену товарознавчу експертизу за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів» №СЕ-19/109-23/8420-ТВ від 24.07.2023 (Івано-Франківський НДЕКЦ), вартість якої складає 1075 (тисяча сімдесят п`ять) гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 витрати за проведену дактилоскопічну експертизу №СЕ-19/109-23/8421-Д від 26.07.2023 (Івано-Франківський НДЕКЦ), вартість якої складає 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 18.07.2023 на речовий доказ мобільний телефон марки Oppo A53 (ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 : НОМЕР_2 ) та силіконовий чохол та залишити власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_13