Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2386/24

Номер провадження: 1-кс/511/569/24

21.06.2024 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання старшого слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0000441 від 17 червня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 194 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, в обґрунтування якого слідчий зазначив, що 17 червня 2024 року приблизно о 04:00 ранку неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у яких напередодні виник умисел на знищення шляхом підпалу транспортних засобів, зокрема, мікроавтобусу марки Volkswagen LT35, н/з НОМЕР_1 , яким володіє ОСОБА_7 , військовослужбовець ЗС України, та автомобілю марки Hyundai Santa-Fe н/з НОМЕР_2 , яким володіє ОСОБА_8 , військовослужбовець ЗС України, прибули на адресу місцезнаходження вказаних транспортних засобів.

Далі, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пошкодження чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді загрози пошкодження та знищення майна, через обраний ними загально небезпечний спосіб пошкодження майна шляхом підпалу, розуміючи всю небезпечність вказаного способу, бажаючи настання наслідків у вигляді пошкодження або знищення майна, якими володіють чинні військовослужбовці ЗС України, розподілили між собою ролі та підійшли до вказаних автомобілів, розташованих один за одним на узбіччі дороги. При цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за допомогою заздалегідь підготовленої пластикової ємкості з горючою сумішшю обіляли передню частину автомобіля марки Volkswagen LT35, н/з НОМЕР_3 , в ділянці бамперу та кришки капоту та за допомогою заздалегідь підготовленої пластикової ємкості з горючою сумішшю - задню частину бамперу автомобіля марки Hyundai Santa-Fe, В2010КА.

Після чого, за допомогою сірників ОСОБА_5 здійснив підпал пролитої горючої суміші, внаслідок чого відбулось займання автомобілів, а ОСОБА_6 здійснював відеозапис дій ОСОБА_5 на свій мобільний пристрій.

Внаслідок пожежі мікроавтобус марки Volkswagen LT35, н/з НОМЕР_1 , яким володіє ОСОБА_7 , фактично повністю знищений, а автомобіль марки Hyundai Santa-Fe, н/з НОМЕР_4 , яким володіє ОСОБА_8 , частково пошкоджений.

В подальшому, було затримано ОСОБА_5 та у останнього було виявлено та тимчасово вилучено наступне майно, а саме: мобільний телефон «Xiaomi» у пошкодженому стані імей та номер телефону не встановлено; банківську картку «ПриватБанку» НОМЕР_5 ; банківську картку «А-Банку» НОМЕР_6 ; грошові кошти у розмірі 40 гривень номіналом купюр 20 гривень кожна, оскільки вказане майно має значення речового доказу.

Позиція учасників розгляду клопотання.

Старший слідчий СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 надіслав на адресу суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Інші учасники в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Слідчим відділом Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000441 від 17 червня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 194 КК України.

Частина перша статті 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 19 червня 2024 року, вищевказане майно визнано речовим доказом.

Положення статті 98 КПК України регламентують, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно пункту першого частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Також, слідчий суддя при розгляді клопотання врахував: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна.

Відносно розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

При цьому, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

На підставі встановлених обставин, а також зважаючи на те, що вилучене під час досудового розслідування майно має значення речового доказу та є підстави вважати, що в подальшому може бути використане, як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що вказане клопотання є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 98, 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0000441 від 17 червня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 194 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони користування, розпорядження та відчуження на наступне тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон «Xiaomi» у пошкодженому стані імей та номер телефону не встановлено; банківську картку «ПриватБанку» НОМЕР_5 ; банківську картку «А-Банку» НОМЕР_6 ; грошові кошти у розмірі 40 гривень номіналом купюр 20 гривень кожна, яке вилучено в ході затримання ОСОБА_5 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1