Провадження № 1-кс/344/5018/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И Л А:

26 червня 2024 року заявник ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0001506.

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що слідчим СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001506 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 червня 2024 року накладено арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO 111», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вилучений 07 червня 2024 року під час огляду місця події, до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

У кримінальному провадженні № 0001506 транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ VITO 111», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був оглянутий в ході досудового розслідування, також проведено усі необхідні експертизи та слідчі дії, підозра нікому у кримінальному провадженні не оголошена.

За таких обставин заявник просить скасувати арешт в частині заборони права користування, накладений ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 червня 2024 року по справі № 344/10926/24 в межах кримінального провадження № 0001506 від 07 червня 2024 року, на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO 111», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 26 червня 2024 року дану справу передано слідчому судді ОСОБА_1 .

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотанні, просив клопотання задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання прокурор ОСОБА_5 не зявився, попередньо подав до суду клопотання про розгляд клопотання без його участі, проти скасування арешту на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO 111», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в частині користування автомобілем не заперечив.

Слідчий ОСОБА_6 у судове засідання не прибув, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти скасування арешту в частині користування автомобілем не заперечив.

Вислухавши представника заявника, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частина друга статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною першою статті 98 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Як визначено у частині одинадцятій статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001506 від 07 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.

11 червня 2024 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області накладено арешт на арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження на автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 111», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вилучений 07 червня 2024 року під час огляду місця події, до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Заявник ОСОБА_4 є власником транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ VITO 111», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно частини першої статті 169 Кримінального процесуального кодексу України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

За змістом частини п`ятої статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, майно підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучене, проте згідно статті 100 Кримінального процесуального кодексу України майно, як речовий доказ, може бути повернуто виключно володільцю.

Враховуючи все вищенаведене, те, що відсутня потреба у проведенні необхідних слідчих дій з арештованим транспортним засобом, заявник є законним користувачем транспортного засобу, слідчий суддя вважає, що у подальшому застосуванні такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна на транспортний засіб в частині заборони його користування немає, тому вимоги клопотання про скасування арешту майна підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 22, 98, 100, 169, 171, 173, 174, 303-309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити

Скасувати арешт, накладений ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 червня 2024 року по справі № 344/10926/24 в межах кримінального провадження № 0001506 від 07 червня 2024 року, на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO 111», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в частині заборони права користування

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 02 липня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1