Справа № 306/1833/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/192/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2022 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , неодруженого, непрацюючого, українця, раніше не судимого

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

в с т а н о в и в :

Вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2022 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити покарання у виді 6 (шість) місяців арешту.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дня затримання після набрання вироку законної сили.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Обвинувачений ОСОБА_6 з 01.12.2020 по 28.09.2021, у порушення вимог ст. 28 Конституції України, а також Закону України Про запобігання та протидії домашньому насильству безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї матері, ОСОБА_7 , з якою він проживає в одному помешканні за адресою АДРЕСА_2 , що призвело до психологічних страждань останньої.

01.12.2020 близько 22.45 годин обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї матері ОСОБА_7 дії психологічного насильства, що проявились у словесних образах потерпілої нецензурними словами, погрозах фізичною розправою, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої, викликало в неї душевні переживання,почуття тривоги, страху,приниженості. Постановою судді Свалявського районного суду №306/1782/20 від 04.12.2020 ОСОБА_6 визнано винним за ч.1ст.173-2 КупАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень.

05.12.2020 близько 18.30 годин обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї матері ОСОБА_7 дії психологічного насильства, що проявились у словесних образах потерпілої нецензурними словами, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості. Постановою судді Свалявського районного суду №306/1830/20 від 09.12.2020 ОСОБА_6 визнано винним за ч. 1ст. 173-2 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень.

Крім цього, 28.09.2021 близько 11.00 годин обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї матері ОСОБА_7 дії психологічного насильства, що проявились у словесних образах потерпілої нецензурною лайкою, що призвело до погіршення самопочуття, погіршило якість життя потерпілої із супроводженням відчуття глибокого душевного страждання, поєднаного з формуванням внутрішнього психологічного конфлікту.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити, призначити покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, тобто умовний термін покарання з іспитовим строком та покладенням на засудженого певних обов`язків. Зазначає, що суд першої інстанції взяв до уваги виключно позицію сторони обвинувачення щодо його протиправних дій та врахував лише тяжкість кримінального правопорушення, без з`ясування та врахування характеризуючи даних на нього, а саме, що він раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра чи фтизіатра не перебуває, обставини вчиненого злочину т а його поведінки після вчинення злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У судове засідання ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково, проти пом`якшення покарання не заперечував, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, є правильними та ґрунтуються на досліджених доказах.

Під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1, ст. 173-2 КУпАП, які вчинені 01.12.2020, 05.12.2020, а кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України вчинено 28.09.2021, що підтверджує систематичність вчинення останнім домашнього насильства у відношенні своєї матері ОСОБА_7 .

У постанові ККС ВС від 14 червня 2022 року у справі № 585/3184/20 (провадження № 51-5266км21) міститься висновок про те, що попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за умови подальшої повторюваності вчинення протиправних дій щодо певної потерпілої особи чи осіб і настання конкретних наслідків, які визначені законодавцем як більш тяжкі, ніж ті, що зазначені в законодавстві України про адміністративні правопорушення, не свідчить про подвійне притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а підтверджує систематичність дій винуватої особи. Так, ст. 126-1 КК передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Суд першої інстанції ретельно дослідив докази, що мають значення для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення та на підтвердження винуватості ОСОБА_6 , обґрунтовано послався на показання допитаної у суді потерпілої ОСОБА_7 .

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, відповідає встановленим обставинам і підтверджується безпосередньо дослідженими та оціненими судом першої інстанції доказами у їх сукупності.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування та під час розгляду даного кримінального провадження не встановлено.

Щодо доводів апеляційної скарги на суворість призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то вони є слушними, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом не достатньо враховані під час призначення ОСОБА_6 покарання.

Так, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання, передбаченого санкцією ст. 126-1 КК України ( в редакції КК, яка діяла на час ухвалення вироку ), у виді арешту.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції не достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до нетяжкого злочину.

Також, не достатньо враховані дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра чи фтизіатра не перебуває, раніше не судимий, обставини вчиненого правопорушення та його поведінку після вчинення правопорушення, а також досудову доповідь ОСОБА_6 , суд дійшов висновку про те, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Разом з тим, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що засуджений ОСОБА_6 , вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому, усвідомив свою протиправну поведінку, про що підтвердив у своїй апеляційній скарзі.

Колегія суддів, звертає увагу, що санкцією ст. 126-1 КК України передбачено призначення покарання, зокрема, у виді громадських робіт.

Беручи до уваги встановлені судом першої інстанції обставини, характер та тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, враховуючи загальні засади призначення покарання, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання за ст. 126-1 КК України у виді арешту, хоча і не виходить за межі, встановлені санкцією зазначеної статті, однак за своїм видом і розміром є явно несправедливим внаслідок суворості.

Тому, на переконання колегії суддів, необхідно пом`якшити обвинуваченому покарання, призначивши його у виді громадських робіт.

На думку колегії суддів, саме таке покарання, відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання підлягає зміні.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2022 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання за ст.126-1 КК України до 200 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді