В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003529 від 19.10.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Бруски Путивлівського району Сумської області, з повною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, 2023 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 24.11.2008 року за п. 2 ч. 2 ст. 115, п.10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України на 15 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

У період часу з 12 години 50 хвилин 28.09.2022 року по 10 годину 20 хвилин 12.10.2022 року ОСОБА_3 , перебуваючи у невстановленому місці, реалізовуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, узгодивши свої протиправні дії із особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, використовуючи несанкціонований доступ до електронного банкінгу ОСОБА_7 та банківські реквізити, які надав ОСОБА_3 , достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій, використовуючи мобільний пристрій «Huawei MAR-LX1M» з номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , з банківських рахунків НОМЕР_2 «Chameleon» (картка НОМЕР_3 ) та картки НОМЕР_4 , що використовувала ОСОБА_7 , таємно викрав грошові кошти, шляхом переведення на картки, що надав ОСОБА_3 , а саме: № НОМЕР_5 АТ «Ощадбанк», № НОМЕР_6 АТ «Райфайзен Банк Аваль», які належать ОСОБА_8 , та № НОМЕР_7 АТ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_9 , № НОМЕР_8 АТ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_10 , № НОМЕР_9 АТ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_11 , № НОМЕР_10 АТ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_12 , у загальній сумі 263 000 грн., внаслідок чого ОСОБА_3 за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, заволоділи грошовими коштами, що перебували на рахунках ОСОБА_7 , чим завдали матеріальної шкоди АТ «Альфа-Банк», який є правонаступником АТ «Сенс Банк», на загальну суму 263 000 грн.

Допитаний в судовому засіданні, ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та показав, що дійсно у період часу з 12 години 50 хвилин 28.09.2022 року по 10 годину 20 хвилин 12.10.2022 року він та його дружина ОСОБА_13 , яка працювала в банку, попередньо узгодивши між собою протиправні дії, використовуючи несанкціонований доступ до електронного банкінгу ОСОБА_7 та банківські реквізити, які він ( ОСОБА_14 ) надав дружині, використовуючи мобільний пристрій «Huawei MAR-LX1M» з номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , з банківських рахунків НОМЕР_2 «Chameleon» (картка НОМЕР_3 ) та картки НОМЕР_4 , що використовувала ОСОБА_7 , таємно викрали грошові кошти, шляхом переведення на картки, які він ( обвинувачений) надав дружині, а саме: № НОМЕР_5 АТ «Ощадбанк», № НОМЕР_6 АТ «Райфайзен Банк Аваль», які належать ОСОБА_8 , та № НОМЕР_7 АТ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_9 , № НОМЕР_8 АТ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_10 , № НОМЕР_9 АТ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_11 , № НОМЕР_10 АТ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_12 , у загальній сумі 263 000 грн. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав цивільний позов представника потерпілого.

Таким чином, показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше був засуджений, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову вчинив злочин, суд не знаходить підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України та вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України. Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

Також підлягає вирішенню цивільний позов.

Представником потерпілого ОСОБА_5 , який діє в інтересах АТ «СЕНС БАНК», заявлено цивільний позов про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди на суму 8887 доларів США 67 центів з переведенням іноземної валюти в національну, за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення вироку солідарно з ОСОБА_3 та особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження.

Між тим, представником потерпілого ОСОБА_5 подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просить стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 4 443 доларів США 83 центи, з урахуванням того, що матеріали кримінального провадження щодо іншої особи виділено в окреме провадження.

У судовому засіданні обвинувачений зазначив, що заявлений позов визнає у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Так, частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Частина 2 статті 1166 ЦК України встановлює, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

В той же час, згідно абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 липня 2004 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства».

У даному випадку судом, справу, згідно ст. 337 КПК України, розглянуто у межах висунутого обвинувачення та визнано доведеним, що обвинувачений спільно з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, викрали грошові кошти з банківського рахунку ОСОБА_7 , чим спричинили Акціонерному товаристві «АЛЬФА-БАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» матеріальної шкоди.

Слід звернути увагу, що злочини проти власності є однією з найпоширеніших груп злочинних діянь, які посягають на одне з найцінніших соціальних благ - право власності.

Власність - це суспільні відносини, пов`язані з присвоєнням особою засобів і продуктів виробництва.

Право власності - це право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Право власності включає в себе право особи володіти, користуватися та розпоряджатися річчю чи майном, що належить цій особі.

Право власності захищається Конституцією України. В ст.41 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а право приватної власності є непорушним.

Також право власності захищається Кримінальним кодексом України. Адже, відповідно до КК України, протиправне позбавлення особи права на власність карається законом. За вчинення злочину проти власності особа, яка його вчинила, притягується до кримінальної відповідальності.

Предметом злочинів проти власності є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи. До такого майна слід віднести: рухомі та нерухомі речі, грошові кошти, цінні папери та ін., а також право на майно та дії майнового характеру, електрична та теплова енергія.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» Розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді.

Ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого суми матеріальних збитків у розмірі - 4 443 доларів США 83 центи, що у відповідності до курсу, встановленого Національним банком України на день постановлення вироку (37,9719 грн. за 1 долар США), становить 168 740 грн. 66 коп.

Відомості щодо наявності речових доказів та процесуальних витрат у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його затримання, а саме з 23.01.2024 року.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_5 , який діє в інтересах потерпілого АТ «СЕНС БАНК», задовольнити.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого АТ «СЕНС БАНК» 168 740 грн. 66 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право звернутися із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, учасниками в якому вони були.

Суддя: