УХВАЛА

Іменем України

29 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 752/12000/22

провадження № 51-1119 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

Короткий зміст вироку, оскарженої ухвали та встановлені обставини

За вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року

ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) на строк 5 років; за ч. 4 ст. 185 КК - на строк 5 років 1 місяць. На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяця.

Вирішено питання щодо речових доказів, цивільного позову та процесуальних витрат у провадженні.

Київський апеляційний суд ухвалою від 21 листопада 2023 року апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого задовільнив частково, а вирок місцевого суду змінив. Призначив ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК звільнив його від відбування покарання з випробуванням із установленням іспитового строку тривалістю 2 роки і поклав на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

В іншій частині вирок суду залишив без змін.

Вироком суду, з урахуванням змін внесених ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_4 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК за наступних обставин.

Відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 із 05-30 год. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався.

Так, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем тимчасового працевлаштування у приміщенні офісу, що винаймає ТОВ «Юніні Скілз» у ТОЦ «Палладіум сіті» за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 172-А в період часу з 14 по 31 липня 2022 року таємно, у тому числі повторно вчинив чотирнадцять епізодів крадіжок. Зокрема, викрав у потерпілого ОСОБА_5 ноутбук марки «Lenovo Ideapad 5» s/n MP23LPF2, ноутбук марки «Lenovo ThinkPAD L440» s/n R9-OHEYXR, навушники марки «Kingstone HZS-HSCSW-WA 1 3500552-001/A0LF», системний блок марки «DELL» чорного кольору s/n BGNXD52, системний блок марки «DELL» чорного кольору s/n 51SXF52, системний блок марки «DELL» чорного кольору s/n B8WGZ42, системний блок марки «DELL» чорного кольору s/n GBB3842, системний блок марки «DELL» чорного кольору s/n D3RXD52, системний блок марки «DELL» чорного кольору s/n J4NXD52, системний блок марки «DELL» чорного кольору s/n EINXD52, ноутбук марки «Acer Aspire» s/n NXHE3EU0672040IE0F2N00, системний блок марки «Fujitsu» s/n YM3Q101481, системний блок марки «Fujitsu» s/n YM3Q100277, системний блок марки «Fujitsu» s/n YM3Q079437, завдавши, таким чином, потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму у розмірі 65 569 грн.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості засудженого та правильності кваліфікації його дій, посилаючись на допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор указує на те, що апеляційним судом не наведено належного обґрунтування застосування ним до ОСОБА_4 інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, чим неправильно застосовано ст. 75 КК. Зазначає, що зміст узвали апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

Мотиви Суду

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі прокурором не оскаржуються.

Оцінюючи доводи прокурора про неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень ст. 75 КК та відсутність належного обґрунтування їх застосування колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети, принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Статтею 75 КК визначено, що якщо суд, крім випадків передбачених у ч. 1 цієї статті, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Наведених норм права суд апеляційної інстанції не порушив.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням. Однак діючи в межах наданої законом дискреції, суд має навести правові підстави та переконливі мотиви для постановленого ним рішення.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання, тощо.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням цей суд врахував, що ОСОБА_4 визнав вину, щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений має на утриманні малолітню дитину, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Крім того суд апеляційної інстанції прийняв до уваги, що на час розгляду ним провадження ОСОБА_4 повністю відшкодував завдані потерпілому збитки, в тому числі й витрати на правову допомогу.

Зазначені дії винного, на думку апеляційного суду, свідчать про його каяття, характеризують об`єктивне ставлення до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що ОСОБА_4 критично оцінив свої дії, шкодує з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію.

Колегія суддів погоджується з цим висновком і вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а рішення про звільнення його від відбування покарання є мотивованим та обґрунтованим.

Отже, ухвала апеляційного суду за своїм змістом відповідає вимогам статей 370 і 419 КПК.

З урахуванням викладеного, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність їх перевірки за матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для її задоволення немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3