Справа № 484/271/23
Провадження № 1-кс/484/145/24
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні скарги на постанову слідчого

про закриття кримінального провадження

02 травня 2024 року м. Первомайськ

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , подану як законним представником в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 28.12.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000178 від 03.03.2022 року за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

за участю представника особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_6

у відсутність особи, яка подала скаргу - законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_3 ; прокурора Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області та слідчої СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2024 року ОСОБА_3 як законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_4 , звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 28.12.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000178 від 03.03.2022 року за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, мотивуючи тим, що слідчий, закриваючи кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, не дослідив всіх фактів, викладених у заяві про кримінальне правопорушення, не надав правової оцінки наданим доказам, не з`ясував та не проаналізував всіх обставин справи. Досудове розслідування проведено не в повному обсязі, однобічно і не об`єктивно. У постанові відсутні відомості про вчинення будь-яких слідчих (розшукових) дій для здійснення належного досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Крім того, попередні постанови про закриття кримінального провадження були скасовані з посиланням на те, що слідчий не виконав повний обсяг необхідних слідчих дій, не виконав вказівки прокурора та не усунув недоліків, зазначених в ухвалі слідчого судді про скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження. Внаслідок неналежного проведення досудового розслідування слідчим його було змінено.

Наполягає на тому, що виконання судового рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням, тобто саме ОСОБА_7 мала доставляти дітей у визначений в судовому рішенні час до його місця проживання, щоб забезпечити його побачення з дітьми. Вона цього не зробила 18.02.2022 року та 19.02.2022 року, тобто ухилилась від виконання судового рішення, за що передбачена кримінальна відповідальність.

Зазначає, що слідча у постанові зазначила лише про відсутність складу кримінального правопорушення у формі невиконання рішення суду і не вмотивувала відсутність складу у формі перешкоджання виконанню рішення суду, хоча такі факти підтверджені численними рішеннями судів та фактами накладення державним виконавцем санкцій на боржницю.

Також стверджує, що рішення слідчої ОСОБА_5 від 28.12.2023 року про закриття кримінального провадження не може бути обґрунтованим, оскільки вона лише цього дня була визначена слідчим в наданому кримінальному провадженні після відсторонення попереднього слідчого, тобто об`єктивно не могла у такий короткий строк вивчити матеріали кримінального провадження та провести ретельне досудове розслідування, провести всі слідчі дії, про які раніше надавалися вказівки слідчому.

Вважає, що за таких обставин слідчим допущено порушення ч.2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та не досліджено всіх доказів. З винесеною слідчим постановою про закриття кримінального провадження № 0000178 він не згоден, вважає, що вона незаконна та необґрунтована, прийнята передчасно без всебічного, повного об`єктивного дослідження обставин та без належного обґрунтування, а тому підлягає скасуванню.

Також стверджує, що не пропустив строку звернення до суду з наданою скаргою, оскільки дізнався про неї лише 17.01.2024 року, після ознайомлення його представника ОСОБА_8 з матеріалами кримінального провадження.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 повністю підтримала скаргу, просила її задовольнити. Наполягала на проведенні всебічного та повного з`ясування слідчим усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення згідно з вимогами КПК України, та на притягненні ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності. Наголосила на тому, що суд не вправі надавати оцінку рішенням суду, які набрали законної сили.

Прокурор та слідча ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

На вимогу слідчого судді надані матеріали кримінального провадження №0000178 від 03.03.2022 року.

Слідчий суддя вважає, що скарга подана в межах встановленого статтею 304 КПК України строку, оскільки з матеріалів кримінального провадження не встановлено, що слідча дійсно надіслала заявнику копію постанови про закриття кримінального провадження. В матеріалах кримінального провадження наявний супровідний лист з вихідним номером від 28.12.2023 року, адресований ОСОБА_3 за адресою в АДРЕСА_1 , однак по-перше відсутні дані про відправлення такого листа та про його отримання заявником. По-друге, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 тривалий час за такою адресою не проживає, про що неодноразово повідомляв слідчого, при цьому слідчий видавав окреме доручення про допит ОСОБА_3 за його новим місцем проживання в м. Чернівцях. Також ОСОБА_3 та його представники повідомляли слідчому свої електронні адреси для листування. Однак така інформація слідчою була проігнорована. Натомість судом встановлено, що 17.01.2024 року представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_8 дійсно знайомилася з матеріалами кримінального провадження, в яких була наявна оскаржувана постанова, тобто саме цього дня вона дізналася про закриття кримінального провадження і змогла повідомити про це ОСОБА_3 .

Заслухавши учасників процесу, дослідивши додані до скарги документи, а також матеріали кримінального провадження № 0000178, суд приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області розслідувалося кримінальне провадження № 0000178 від 03.03.2022 року за фактом злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, розпочате на підставі заяв ОСОБА_3 про те, що 18.02.2022 року та 19.02.2022 року ОСОБА_7 не виконала рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.12.2020 року, яке набрало законної сили 31.03.2021 року.

Постановою слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат та інше. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого. Порядок збирання доказів визначений ст. 93 КПК України. Оцінка слідчим доказів відповідно до ст. 94 КПК України повинна ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження; керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК.

Такі засади кримінального провадження та вимоги КПК України при винесенні оскаржуваної постанови слідчим виконані в повній мірі.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що воно проведено ретельно, повно і в цілому було ефективним. Були зібрані і досліджені всі виявлені докази, встановлені і допитані особи, що, які могли мати інформацію щодо розслідуваних подій; проведені всі необхідні дослідження.

Дійсно, у попередній ухвалі слідчого судді від 28.07.2023 року, якою скасовано постанову про закриття наданого кримінального провадження від 12.07.2023 року, було зазначено про те, що слідчий не в повній мірі виконав вказівки заступника начальника СУ ГУНП в Миколаївській області від 10.05.2023 року, а також вказівки прокурора від 12.04.2023 року, тобто провів досудове розслідування неповно, а рішення про закриття кримінального провадження прийняте передчасно. Крім того, така постанова слідчого дійсно містила суперечливі висновки щодо наявності та відсутності складу кримінального правопорушення, які були хибними в частині визнання дій ОСОБА_7 такими, що охоплені єдиним умислом з діянням, за яке вона вже засуджена. Крім того, слідчий суддя заначив, що при розслідуванні кримінального правопорушення щодо умисного невиконання рішення суду або перешкоджання його виконанню слід ретельно дослідити зміст резолютивної частини рішення суду і встановити, до виконання яких саме дій чи утримання від яких саме дій зобов`язує таке рішення яких саме осіб. Лише після такого з`ясування можливо дійти висновку про те, чи допустила певна особа невиконання рішення суду, чи перешкоджала виконанню рішенню суду, які саме дії чи бездіяльність така особа вчинила і чи утворюють вони склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що з часу скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження до його закриття 28.12.2023 року всі зазначені недоліки були виправлені, а з тексту постанови вбачається, що вона достатньо мотивована, в ній проведено аналіз і надано оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності та в співставленні з нормами законодавства з точки зору кримінального права. Висновки слідчої за результатами оцінки доказів відповідають дійсному змісту доказів в їх сукупності. Слідчою зроблені відповідні висновки про відсутність складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

Так, рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.12.2020 року, яке набрало законної сили 31.03.2021 року, вирішено позов задовольнити частково. Визначити спосіб участі ОСОБА_3 у спілкуванні з синами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щоп`ятниці з 16 до 20 години та щосуботи з 10 до 20 години за місцем проживання батька по АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_7 не перешкоджати ОСОБА_3 у спілкуванні з дітьми.

За змістом такого рішення ОСОБА_3 має право брати участь у спілкуванні зі своїми дітьми у певний час у певному місці. І хоча суд зазначив формулювання «визначити спосіб участі ОСОБА_3 у спілкуванні з синами», але фактично такий спосіб не визначив. В будь-якому випадку зазначене рішення не містить жодного зобов`язання ОСОБА_7 доставляти дітей у визначений час до місця проживання батька, щоб він міг з ними поспілкуватися. Вона зобов`язана лише не перешкоджати цьому. Також у резолютивній частині рішення, і відповідно, у виконавчому листі, не зазначено про такий спосіб участі батька у спілкуванні з дітьми, як побачення. Фактично зазначено лише про те, що сам батько має бути за місцем свого проживання. Спілкування ж може відбуватися в сучасному світі у різні способи, в тому числі і онлайн.

Дійсно, зазначене судове рішення не відповідає принципу юридичної визначеності. Фактично неможливо визначити спосіб його виконання, оскільки у самому рішенні не зазначено способу участі батька у спілкуванні з дітьми, а також обов`язків матері щодо забезпечення такого спілкування, що дає можливості для вільного трактування рішення та зловживань під час виконання.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 31.03.2021 року зазначене вище рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області змінено, доповнено правом ОСОБА_3 на побачення з дітьми у день їх народження - 02 червня, а також у святкові дні: 01 січня, 01 травня, 28 червня, 14 жовтня з 10 до 14 години. В іншій частині рішення залишено без змін.

Таким чином спосіб спілкування батька з дітьми у виді побачень визначений лише у день їх народження - 02 червня, а також у святкові дні: 01 січня, 01 травня, 28 червня, 14 жовтня з 10 до 14 години.

За таких обставин суд вважає хибним посилання скаржника на ч.1 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», згідно до якої виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням, оскільки по-перше, у рішенні суду нічого не зазначено про встановлення побачень батька з дітьми крім їхнього дня народження та певних святкових днів, а по-друге, не визначений порядок таких побачень, як того вимагає закон.

В даному випадку, з боку особи, яка подала скаргу, має місце довільне тлумачення як судового рішення, так і способу його виконання, а також хибне тлумачення Закону України «Про виконавче провадження», адже в ньому не йдеться про обов`язок матері привозити дітей батькові. Твердження ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_7 має обов`язок у певний час привозити до нього дітей, є його припущенням.

За таких обставин скарга є необґрунтованою. Наведені в ній мотиви ґрунтуються на невірному трактуванні судового рішення та закону, містять поверхову суб`єктивну оцінку проведених слідчих дій, зібраних доказів, здебільшого є надуманими, а слідчі дії, які потерпілий вважає за необхідне провести додатково, не можуть вплинути на результати досудового розслідування з наведених вище підстав.

За встановлених обставин, у суду відсутні підстави для визнання незаконною і скасування оскаржуваної постанови, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Також суд зауважує, що є необґрунтованим посилання ОСОБА_3 на те, що слідчий в наданому кримінальному провадженні не виконав усіх необхідних слідчих дій, тому що слідча ОСОБА_5 винесла оскаржувану постанову у день свого призначення, адже такі слідчі дії проводилися іншим слідчим у період з часу скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження до 28.12.2023 року, а слідча ОСОБА_5 після свого призначення ознайомилася з матеріалами кримінального провадження і прийняла процесуальне рішення, що цілком відповідає її повноваженням.

За встановлених обставин, у суду відсутні підстави для визнання незаконною і скасування оскаржуваної постанови, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Слід також зазначити, що ухвалою слідчого судді від 25.01.2024 року у справі № 484/271/23 провадження 1-кс/484/99/24, яка залишена без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 22.01.2024 року, відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо цієї ж самої постанови слідчого про закриття кримінального провадження, поданої з тих самих підстав, що і надана скарга. Однак, чинне кримінальне процесуальне законодавство не передбачає можливості відмовити у розгляді скарги іншого учасника кримінального провадження з наведених підстав, тож суд вирішує скаргу по суті і при цьому враховує висновки суду, зазначені у вказаних вище ухвалах, які набрали законної сили 22.01.2024 року. При цьому питання недовіри суду з боку особи, яка подала скаргу, та її представника вирішене в наданій справі у встановленому законом порядку, відвід слідчому судді визнаний необґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 2, 7-9, 38, 91-94, 110, 284, 303, 306, 307, 309, 370, 371 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на постанову слідчої СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 28.12.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000178 від 03.03.2022 року за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Ухвала відповідно до ч.2,3 ст. 395 КПК України може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення як така, що постановлена з викликом всіх осіб, що мають приймати участь у справі.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: