Номер провадження 1-кп/754/765/24
Справа№754/4547/24
Вирок

Іменем України

15 квітня 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000174 від 21 лютого 2024 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніш судимого:

25.07.2018 Деснянським районним судом м.Києва за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання із іспитовим строком на 1 рік;

31.10.2018 Дніпровським районним судом м.Києва за ч.2 ст.186, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 22.09.2022 по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого за ч.2 ст. 190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

18.02.2024 приблизно о 18.00 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , побачив малознайому ОСОБА_5 у якій знаходився мобільний телефон «РОСО Х5 Pro 5G Black 6 GB RAM 128 GB Rom», після чого у нього виник злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою. Реалізуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_3 , шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_5 , попросив у неї для тимчасового користування, під приводом здійснення телефонного дзвінка, належний потерпілій мобільний телефон. Після цього ОСОБА_5 не передбачаючи дійсних намірів ОСОБА_3 надала останньому належній їй мобільний телефон «РОСО Х5 Pro 5G Black 6 GB RAM 128 GB Rom». Продовжуючи свої злочинні дії 18.02.2024 приблизно о 18.00 годині, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_5 не спостерігає за його злочинними діями, зник з місця вчинення кримінального правопорушення розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 7363 гривень 67 копійок.

В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинувачені, дав суду покази, відповідно до яких підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини щодо місця, часу та способу вчинення ним кримінального правопорушення. За обставинами справи показав, що перебуваючи у складних життєвих умовах викликаних відсутністю постійного джерела доходу, вирішив заволоділи майном потерпілої шахрайським шляхом. Перебуваючи поблизу гуртожитка розташованого по АДРЕСА_2 , зустрів потерпілу ОСОБА_5 , з якою був раніше знайомий. Зловживаючи довірою останньої, використовуючи уявні дружні стосунки попросив телефон для здійснення невідкладного дзвінка. Отримавши від потерпілої телефон, під приводом здійснення конфіденційної розмови прошов до приміщення гуртожитку, де в подальшому переховувався від потерпілої. Телефон заклав до ломбарду, але в подальшому його викупив з метою повернення потерпілій. Просить суворо не карати, оскільки шкода спричинена злочином повністю усунута, шляхом повернення майна.

Потерпіла ОСОБА_5 надала заяву за змістом якої розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовних вимог до винної особи, не має.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», повинен дослідити дані про особу обвинуваченої, з`ясувати її вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, її минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), її матеріальний стан, тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації, відповідно до положень ст.12 КК України, а також враховує особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, зокрема, форму вини, мотив і мету, спосіб вчинення та ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , діяння відноситься до категорії нетяжких злочинів, найсуворіших вид покарання за санкцією ч.2 ст.190 КК України, передбачено у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якого покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягненні справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має буду законним, пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи Балканов проти росії від 09.06.2005, Ісмалова проти росії від 29.11.2007).

Обвинувачений ОСОБА_3 раніш судимий, постійно проживає на території м. Києва, із родиною до складу якої входить матір та бабуся похилого віку; одружений, має на утриманні неповнолітню дитину - сина ОСОБА_6 2017 року народження, за місцем проживання характеризується посередньо.

Вирішуючи питання щодо наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вказує, що рішення про їх встановлення насамперед має значення для правильного призначення покарання і має бути повністю самостійним, тобто незалежним від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Так, в ході судового провадження, обвинувачений відверто визнав свою провину, висловив щирий жаль з приводу вчиненого, осудив свою поведінку, повідомив суду фактичні обставини про вчинений ним злочин. Вказав, що відсутність коштів, спонукало його до вчинення злочину шляхом шахрайства, намагався усунути спричинену шкоду шляхом повернення телефону.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, предмет та вартість викраденого майна, наведені вище дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, неофіційно працює будівельником, його ставлення до вчиненого, поведінку до та після вчинення злочину, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність тяжких наслідків від злочину, беручи до уваги, що потерпіла не наполягає на суворому покаранні для обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 , покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої особи без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, наявність утриманців, щире бажання виправитись, відсутність тяжких наслідків від злочину, беручи до уваги, відсутність позовних вимог потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні для обвинуваченого, суд вважає, що виправлення останнього можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України. Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України, процесуальні витрати у відповідності до ст. 124 КПК України пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню із ОСОБА_3 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2-х річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з п.п. 1,2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь держави витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/111-24/13328-ТВ від 04.03.2024 на загальну суму 1135,92 грн.

Речові докази по провадженню, а саме: мобільний телефон «РОСО Х5 Pro 5G Black 6 GB RAM 128 GB Rom», переданий на відповідальне збереження потерпілій ОСОБА_5 , залишити у розпорядженні власника.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити, негайно, після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку та ознайомитися з матеріалами кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1