Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2024 року м. Рівне

Справа № 569/17969/23

Провадження № 11-сс/4815/60/24

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25 січня 2024 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_5 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307, ч.1 ст.321 КК України, у кримінальному провадженні №0000008,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області ві 25 січня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором РІвненської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, громадянина України, раніше судимого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 60 днів, а саме до 24 березня 2024 року.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатись із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали та покладених на підозрюваного підозрювану обов`язків встановлено до 24 березня 2024 року.

Прокурор ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що в ході досудового розслідування було задокументовано 2 епізоди незаконного збуту ОСОБА_5 наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів що, вказує на системність його дій по отриманню коштів від зайняття злочинною діяльністю. Вказав, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має на утриманні малолітніх дітей, тяжкими захворюваннями не страждає, а тому є підстави вважати, що він отримував кошти від збуту наркотичних засобів.

Прокурор зазначив, що ОСОБА_5 раніше судимий за незаконне поводження з наркотичними засобами, однак належних висновків для себе не зробила та вчиняє нові кримінальні правопорушення, пов`язані зі збутом наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів.

Вважає, що судом не оцінено тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному разі визнання його винним. Також прокурор вважає, що ОСОБА_5 у разі перебування під цілодобовим домашнім арештом, зможе продовжити займатись незаконним збутом наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів, може ухилятися від досудового розслідування і суду. Окрім того, апелянт покликався на те, що підозрюваному відома особа, яка здійснювала оперативну закупку, а тому він може чинити на неї тиск з метою зміни показань.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, думку підозрюваного ОСОБА_5 щодо безпідставності заявлених вимог та залишення ухвали без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307, ч.1 ст.321 КК України, про яку було повідомлено 23 січня 2024 року.

Так, у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини дав визначення «обґрунтованій підозрі», згідно з яким цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Зібрані органами досудового розслідування докази на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в інкримінованих йому злочинах.

Щодо висновку слідчого судді про недоведеність заявлених стороною обвинувачення ризиків, то колегія суддів вважає його необґрунтованим. Зокрема, ОСОБА_5 офіційно не працює, відсутні докази щодо наявності у нього законного джерела отримання доходів, він раніше судимий як за вчинення злочинів проти власності, так і за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних та психотропних речовин, що, з врахуванням кількості епізодів злочинної діяльності, які його інкримінуються у даному кримінальному провадженні, свідчить про існування ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення з метою отримання прибутку.

Доказів щодо наявності інших ризиків стороною обвинувачення надано не було.

Окрім того, прокурор ні під час розгляду клопотання слідчим суддею, ні під час апеляційного розгляду, не зміг довести, що домашній арешт з покладенням на підозрюваного відповідних процесуальних обов`язків, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленому ризику.

Так, згідно зі ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При цьому, як визначено ч.ч.4, 5 ст.181 КПК, орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» домашній арешт, з урахуванням його ступеня та інтенсивності, вважається позбавленням волі за змістом статті 5 Конвенції.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав на даному етапі досудового розслідування для застосування щодо ОСОБА_5 найбільш суворого виду запобіжного заходу та вважає, що цілодобовий домашній арешт в умовах контролю з боку працівників правоохоронних органів, здатен запобігти встановленому ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Тому підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора та скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25 січня 2024 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_4 - без задоволення.

Ця ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3