№ 207/968/24
№ 1-кп/207/214/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Кам`янське Дніпропетровської області в залі Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000152 за звинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянин України, має середню спеціальну освіту, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На початку січня 2023 року ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , спілкувався за допомогою мобільного телефону з невстановленою особою та в ході спілкування, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення та заволодіння грошовими коштами, шляхом обману клієнтів АТ КБ «ПриватБанк», вступив з нею в попередню змову.

Реалізуючи спільний протиправний умисел, невстановлена особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 13.06.2023, близько о 10:30 годин використовуючи мобільний телефон з сім-карткою оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , зателефонувала на мобільний номер телефону з сім-карткою оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 . Після того як ОСОБА_7 відповіла на дзвінок, невстановлена особа, представившись працівником служби безпеки АТ КБ «ПриватБанк», шляхом обману вказала останній на необхідність перерахування її грошових коштів на резервний рахунок. В подальшому, невстановлена особа, в ході телефонної розмови, викликавши у ОСОБА_7 впевненість у обов`язковості вчинення певних дій, скориставшись тим, що остання не володіє навичками користування онлайн-банкінгом, вказала їй алгоритм дій, зміст яких вона не могла правильно оцінювати і розуміти, тобто ввівши її в оману, в результаті чого остання перерахувала на банківську картку емітовану АТ «ПУМБ» № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 9 899 грн., яка на той час була підконтрольна ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_5 , діючи в групі з невстановленою особою, з метою реалізації спільного протиправного умислу, зняв з вищевказаної банківської картки АТ «ПУМБ» грошові кошти в сумі 9 800 грн.

Довівши свій протиправний умисел, направлений на умисне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) групою осіб, ОСОБА_5 та невстановлена особа, 13.06.2023 заволоділи грошовими коштами потерпілої ОСОБА_7 , у сумі 9 800 грн, якими розпорядились на власний розсуд.

До початку судового засідання, 12 лютого 2024 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні. В даній угоді зазначено, що ОСОБА_5 визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні.

Також, вказаною угодою сторони погодили покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст. 75, ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному за участю його адвоката ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні судом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у випадку надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладання угоди.

Потерпіла ОСОБА_7 надала прокурору ОСОБА_3 письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні № 0000152; до суду потерпіла подала клопотання про розгляд провадження у її відсутності, просила затвердити укладену між прокурором та обвинуваченим угоду, завдану злочином шкоду потерпілій відшкодовано.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_8 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, в обсязі, викладеному у обвинувальному акті, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_8 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України відноситься до не тяжкого, від якого є потерпілий.

Суд в підготовчому судовому засіданні переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглянувши вищезазначену угоду про визнання обвинуваченою винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним, суд приходить до висновків, що угода відповідає вимогам КПК України, вина ОСОБА_5 знайшла своє повне підтвердження, його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України як у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Перевіряючи угоду в частині призначення міри покарання на відповідність вимогам Кримінального кодексу України, суд вважає, що вона узгоджена в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, відповідає тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого, який визнає себе винуватим повністю та розкаюється у вчиненому.

Враховуючи вищенаведене, враховуючи думку прокурора, захисника, обвинуваченого, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд приходить до висновку про ухвалення в даному кримінальному провадженні обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , яким вважає необхідним затвердити угоду про визнання ним винуватості та визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, призначити узгоджене сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та санкції ч. 2 ст. 190 КК України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити у відповідності із вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314 -316, 368, 370, 373, 376, 468-469, 472-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12 лютого 2024 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_10 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком чинності не обирати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1