Справа № 357/3624/24
У Х В А Л А

08 березня 2024 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури Київської області у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження № 0000878 від 04 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.155 КК України, про арешт майна,-

У С Т А Н О В И В:

05.03.2024 до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури Київської області у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження № 0000878 від 04 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.155 КК України, про арешт майна.

Клопотання обґрунтоване наступним, 04.03.2024 до відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 04.03.2024 о 00 год. 30 хв. гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , вступив у статеві зносини з останньою. Допитана в якості неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , яка повідомила, що 03.03.2024 близько 19 год. 00 хвилин, остання перебувала в центрі села Денихівка, Білоцерківського району, Київської області, разом зі своєю подругою ОСОБА_6 та її братом ОСОБА_7 , де відпочивали поруч з місцевим кафе-баром «Денгофф». Надалі, вийшовши з бару остання зустріла наглядно знайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_8 , який запропоновував завести останніх до їх місця проживання, на що останні погодились, та сіли до вантажного автомобіля білого кольору марки «Volkswagen T4». Першим висадивши ОСОБА_7 в с. Кривчунка, ОСОБА_8 поїхав до с. Денихівка де висадив ОСОБА_9 яка попрямувала до свого місця проживання. В подальшому в цей час як ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 прямували до її місця проживання а саме с. Кривчунка, Черкаської обл.. По дорозі в напрямку даного села, ОСОБА_8 звернув автомобіль в польову дорогу, де зупинився, та здійснив статевий акт з неповнолітньою ОСОБА_4 .. Після чого ОСОБА_8 відвіз останню до с. Кривчунка а сам поїхав в напрямку с. Денихівка. У зв`язку з викладеним, у період часу з 18 год. 57 хв. 04.03.2024 по 19 год. 01 хв. 04.03.2024, слідчим ВРЗЗС СВ Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 , був проведений огляд місцевості за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено автомобіль білого кольору, марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак « НОМЕР_2 » VIN: НОМЕР_3 , який було опечатно бирками з відповідними написами та вилучено до території ВП № 3 Білоцерківського РУП, що за адресою: Білоцерківський р-н., м. Тетіїв, вул. Я. Острозького 22. Під час огляду місця події проведено лише поверхневий огляд автомобіля, до салону автомобіля слідчий не проникав, тому виникає необхідність у накладенні арешту на легковий автомобіль білого кольору, марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак « НОМЕР_2 » VIN: НОМЕР_3 , з метою подальшого його обшуку та так, як на ньому могли зберегтися сліди вчинення кримінального правопорушення, а саме біологічних зразків потерпілої ОСОБА_11 , в тому числі волосся та сліди папілярних ліній останньої, а також біологічні зразки підозрюваного ОСОБА_12 а саме: «сперма».

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не прибув, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просить розглянути клопотання у його відсутність, а також в своїй заяві вказав, що клопотання старшого слідчого підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

ОСОБА_5 про розгляд справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі проти накладення арешту на вилучене майно не заперечує.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Так, слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за процесуального керівництва Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000878 від 04.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В поданому клопотанні прокурором доведено, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вказаного майна з метою збереження речових доказів, для подальшого проведення необхідних судових експертиз необхідно накласти арешт на автомобіль білого кольору, марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак « НОМЕР_2 » VIN: НОМЕР_3 , який було вилучено та опечатно бирками з відповідними написами, та в подальшому був визнаний речовим доказом.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна носить тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку (ст. 368 КПК).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні. підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Надані до суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної чи юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання прокурора про накладення арешту, підлягає задоволенню, як обґрунтоване.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 98, п. 3, п. 1, п 4 ч. 2 ст. 167, 170,175, 309, 371, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, для арешту тимчасово вилученого майна,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури Київської області у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження № 0000878 від 04 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України задовольнити.

Накласти арешт на легковий автомобіль білого кольору, марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак « НОМЕР_2 » VIN: НОМЕР_3 , який було вилучено, у період часу з 18 год. 57 хв. 04.03.2024 по 19 год. 01 хв. 04.03.2024, під час проведення слідчим ВРЗЗС СВ Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 огляду місцевості за адресою: Київська область, Білоцерківський район, місто Тараща, вулиця Януша Острозького, поблизу будинку №24 із забороною використання та розпорядження вказаного майна, а у разі необхідності використовувати його для проведення судових експертиз та слідчих (розшукових) дій.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя:ОСОБА_13