ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 661/1355/20 Номер провадження 11-кп/814/1501/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника ДУ "МВК (№9)" ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Машівська виправна колонія (№ 9)» провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 26 березня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, засудженого 27.07.2021 Херсонським апеляційним судом за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки,

відмовлено у задоволенні подання ДУ «Машівська виправна колонія (№ 9)» про умовно-дострокове звільнення.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що «бездоганної» поведінки засудженого протягом строку відбування покарання судом не встановлено, так як ОСОБА_7 допустив два порушення режиму відбування покарання після проведення з ним бесід виховного характеру, дострокового погашення заборгованості за виконавчим листом на користь потерпілої не було.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» про застосування умовно-дострокового звільнення щодо нього.

На обґрунтування вимог посилається на те, що поза увагою суду залишився той факт, що стягнення на які посилається суд в ухвалі були вчинені більше двох років тому і давно зняті та погашені. У зв`язку з чим вважає, що на час судового розгляду суд повинен вважати його особою, яка не має стягнень.

Щодо не погашення позову, зазначає, що у нього немає можливості знаходячись в установі достроково погасити позов, тому вважає таке рішення суду несправедливим і необґрунтованим.

Також зазначає, що місцевий суд, приймаючи рішення, керувався думкою прокурора, яка прямо суперечить критеріям виправлення, які вказані у листі Офісу Генпрокурора, в якому зазначено про те, що якщо у нього і були порушення режиму, але які потім достроково погашені за рахунок заохочення та отримання послідуючих заохочень свідчить про те, що він не тільки став на шлях виправлення, але згідно вказаного листа виправився.

Вказує, що в період часу за який відбулись кардинальні зміни на краще у відношенні до поведінки та роботи, більш тривалий період, ніж той період за який були зроблені порушення, на які посилається місцевий суд.

Крім того зазначає, що він постійно спілкується зі своїми рідними дружиною та дітьми та їхня турбота про нього, повинна бути розглянута судом як факт, що свідчить про його виправлення.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції засуджений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Прокурор заперечила проти доводів скарги, вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою. Представник колонії висловив думку на підтримання подання установи.

Мотиви суду.

Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог вказаного закону та дійшов правильного висновку про те, що на даний час рішення про застосування умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_7 є передчасним.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч. 2 ст. 81 КК України) та формальної (ч. 3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Судом встановлено наявність формальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , що полягає у вимозі до засудженого відбути певну частину покарання.

Висновки суду першої інстанції про відсутність матеріальних підстав для звільнення ОСОБА_7 є правильними з огляду на таке.

Показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені у ч. 2 ст. 81 КК України критерії: сумлінна поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Аналізуючи наявні матеріали щодо ОСОБА_7 в цілому, колегія суддів звертає увагу на наступне.

З характеристики від 11.03.2024 вбачається, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 26.02.2020, до установи прибув 06.10.2021. В установі характеризується позитивно.

Має вищу освіту, спеціальність комп`ютерна інженерія. Закінчив «Божковський професійно-технічний навчальний заклад (№16)», здобув спеціальність слюсар з ремонту сільськогосподарської техніки та устаткування. До засудження працював неофіційно експедитором, в установі працевлаштований підсобним робітником контрагентського об`єкту.

Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці. Зарахований до фізкультурно-спортивної секції ради колективу засуджених відділення СПС № 1. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює належний догляд.

Бажає змінити своє життя, усвідомлює, що саме потребує змін. Має позитивні плани на майбутнє, розуміє яким чином їх втілити. Зарахований до програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення», програми реалізовані в повній мірі, робить для себе належні висновки.

Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як низький.

За висновком ступеню виправлення засудженого, ОСОБА_7 не довів своє виправлення.

З характеристики на засудженого слідує, що ОСОБА_7 має 2 стягнення (18.10.2021, 24.01.2022) та 4 заохочення ( 28.04.2022, 01.02.2023, 03.11.2023.05.02.2024), з чого вбачається, що поведінка засудженого не була сумлінною протягом всього строку відбування покарання.

Слід також звернути увагу на довідку головного бухгалтера установи № 52 від 22.02.2023 (т. 2 а.о.с. 23) про те, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» з 06.10.2021 та за весь період перебування в установі та на момент оформлення довідки не працевлаштований. Заробітна плата не нараховувалася.

Наведене також слідує і з характеристики на засудженого від 10.03.2023.

З довідки про працевлаштування № 49 від 06.03.2024 вбачається, що ОСОБА_7 почав працювати із серпня 2023 року, тобто в період що передував зверненню про умовно-дострокове звільнення.

Поряд із цим, як вбачається з наданих матеріалів, ОСОБА_7 має заборгованість по постановах за виконавчими провадженнями по даній справі на загальну суму 522 231, 01 грн. Утримано за час перебування в установі із заробітної плати по позовах 3892, 67 грн., що є незначною сумою з огляду на розмір заборгованості.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки поведінка засудженого та його ставлення до праці не були сумлінними протягом всього строку відбування покарання, на даний час він не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

За наведених обставин, рішення районного суду є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 26 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4